Номер провадження: 11-кп/785/285/15
Номер справи місцевого суду: 520/1347/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги

прокурора прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , на вирок Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0006433 від 09.12.2013 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_12 2000 року народження, та колишню дружину ОСОБА_13 , яка є інвалідом 3 групи, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, тримається під вартою з 09.12.2013 року,

засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до 6 років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовільнений частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_9 15000 грн. моральної шкоди.

Прийнята відмова потерпілого ОСОБА_9 від цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 59542 грн., з закриттям провадження.

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_11 засуджений за те, що 09.12.2013 року, приблизно о 18:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в своїй квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на побутовому грунті, умисно завдав ОСОБА_14 удар ножем в груди, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої частини грудної клітини, з пошкодженням лівого передсердя серця, від зазначених тілесних ушкоджень та гострої крововтрати ОСОБА_14 помер на місці злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_11 , просить вирок суду скасувати частково, в частині призначеного судом покарання, в зв`язку невідповідністю висновків суду в цій частині фактичним обставинам кримінального правопорушення, необґрунтованим застосуванням ст. 69 КК України та невідповідністю призначеного покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є несправедливим через свою м`якість, призначено без врахування обставини, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також просить ухвалити новий вирок, яким визнати єдиною обставиною, яка пом`якшує покарання, добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілому матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Також в апеляційній скарзі прокурор просить виключити з вироку всі обставини, що пом`якшують покарання, окрім добровільного відшкодування обвинуваченим потерпілому ОСОБА_14 шкоди, посилаючись на те, що суд встановив ці обставини необґрунтовано.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_11 , просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 більш суворе покарання, передбачене санкцією ст. 115 ч. 1 КК України, посилаючись на те, що суд необґрунтовано визнав обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , не врахував вчинення останнім злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, яка обтяжує покарання, не дав оцінки документам, які характеризують особу обвинуваченого, в зв`язку з чим необґрунтовано та невмотивовано застосував ст. 69 КК України.

Крім того, в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_7 просять задовольнити цивільний позов в повному обсязі, стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 500000 грн., завдану потерпілому стражданнями, пов`язаними з втратою єдиного сина, піклувальника.

В запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просила залишити апеляційні скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_7 без задоволення, а вирок суду без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 66 КК України, обґрунтовано визнав обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , вмотивував своє рішення, призначене судом покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_11 , просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене покарання, посилаючись на те, що покарання, призначене з застосуванням ст. 69 КК України, є несправедливим внаслідок суворості, оскільки суд не звернув уваги та не врахував всі обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який утримує хвору дружину, неповнолітню доньку.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого та представника потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора, потерпілого та його представник підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, в повному обсязі встановлена судом першої інстанції на підставі досліджених доказів, яким суд дав належну оцінку.

В апеляційних скаргах прокурор, потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_7 , а також захисник ОСОБА_8 не оспорюють встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого у вироку суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку суду вбачається, що, у відповідності до вимог ч. 1 п. 3 ст.65 КК України, ст. 374 ч. 2 п. 4, ч. 3 п. 3 КПК України, на підставі досліджених доказів та документів, наявних в матеріалах кримінального провадження, суд встановив данні про особу обвинуваченого ОСОБА_11 та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд встановив данні про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який має реєстрацію іпостійне місце проживання, до вчинення злочину займався суспільно-корисною працею, позитивно характеризується по місцю проживання, навчання, роботи, має тісні соціальні, сімейні зв`язки та обов`язки, має батьків похилого віку, його мати є інвалідом III групи, до кримінальної відповідальності, обвинувачений притягається вперше.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_7 ставлять під сумнів позитивні характеристики обвинуваченого, а також суспільно-корисну працю ОСОБА_11 , який займався приватним звозом на своїй машині.
Однак, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини щодо особи обвинуваченого підтверджуються належними та допустимими доказами, стороною обвинувачення не спростовані.
Також суд у вироку встановив обставини, передбачені ст.66 КК України, як такі, що пом`якшують покарання, зокрема, повне визнання обвинуваченим вини та щире каяття, добровільне повне відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, наявність в нього на утриманні неповнолітньої дитини та колишньої дружини - інваліда, публічне вибачення перед потерпілим.
Апеляційний суд вважає, що доводи в апеляційних скаргах прокурора, потерпілого та його представника про те, що суд у вироку безпідставно, невмотивовано, всупереч фактам, викладеним у мотивувальній частині вироку, встановив обставини, що пом`якшують покарання, за виключенням добровільного відшкодування шкоди, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
Так, ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 66 КК України прямо передбачені обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Визнання судом першої інстанції, як обставини, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування обвинуваченим завданого збитку, а саме відшкодування потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди в повному обсязі в сумі 59542 грн., а також часткове відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 35819 грн., в тому числі під час апеляційного провадження, підтверджується матеріалами кримінального провадження та в зазначених апеляційних скаргах не оспорюється.
Згідно положень ч. 1 п. 1 ст. 66 КК України, щире каяття припускає критичну оцінку обвинуваченим своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_11 в ході досудового розслідування частково визнавав вину, при судовому розгляді визнав вину в повному обсязі, його показання при судовому розгляді, як доказ, були покладені в основу обвинувального вироку суду.

При цьому, доводи зазначених апеляційних скарг про те, що обвинувачений визнав вину тільки під тиском незаперечних доказів є неспроможними, оскільки обсяг доказів з боку обвинувачення не збільшився.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що обвинувачений ОСОБА_11 під час досудового розслідування послідовно визнавав факт заподіяння смерті ОСОБА_14 , при судовому розгляді визнав вину тащиро розкаявся у вчиненому злочині, публічно вибачився. Загальна частина КК України не передбачає обов`язковість повного визнання вини обвинуваченим з початку кримінального провадження, для визнання щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання.
Також суд у вироку визнав обставинами, що пом`якшують покарання, наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 на утриманні колишньої дружини ОСОБА_13 , яка є хворою на розсіяний склероз та є інвалідом 3 групи, згідно довідки МСЕК від 04.11.2013 року, а також неповнолітньої дитини, що при судовому розгляді підтвердили свідки, з наданням відповідних документів.
Доводи зазначених апеляційних скарг про те, що визнання вини, наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 на утриманні неповнолітньої дитини та колишньої дружини - інваліда, публічне вибачення перед потерпілим,не передбачено ст. 66 ч. 1 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, згідно ч. 2 цієї норми закону, суд може визнати такою обставиною інші обставини, не зазначенні в ч. 1 цієї статті, наявність яких встановлена судом при розгляді кримінального провадження.

Також суд у вироку визнав обставину, передбачену ст.67 КК України, як таку, що обтяжує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наявність якої в усіх апеляційних скаргах не оспорюється.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції встановив зазначені данні про особу обвинуваченого ОСОБА_11 та визнав зазначені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обґрунтовано, так як вони підтверджуються доказами, документами наявними у матеріалах кримінального провадження, висновки суду першої інстанції, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В апеляційних скаргах прокурора, потерпілого та його представника зазначено, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання, вчинення ОСОБА_11 злочину внаслідок збігу негативних життєвих обставин та неправомірну поведінку ОСОБА_14 .
Однак, з мотивувальної частини вироку суду вбачається, що зазначені обставини встановлені судом. але не визнані такими, що пом`якшують покарання ( а.п. 193).

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційних скарг в частині невмотивованості зазначених обставин у вироку суду, хоча в обвинувальному акті ОСОБА_11 інкримінувалося вчинення злочину в ході сумісного вживання алкогольних напоїв та конфлікту на побутовому грунті з ОСОБА_14 , під час судового розгляду стороною обвинувачення не спростоване твердження обвинуваченого про виникнення конфлікту в зв`язку з попереднім конфліктом, в ході якого ОСОБА_14 наніс ОСОБА_11 тілесні ушкодження.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у вироку обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, прийшов до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_11 у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що навіть при наявності кількох зазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та наявності зазначених даних, які позитивно характеризують особу ОСОБА_11 , достатніх підстав для застосування ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ст. 115 ч. 1 КК України, немає, оскільки ОСОБА_11 вчинив особливо тяжкий злочин.

При цьому, при призначенні ОСОБА_11 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, суд 1-ої інстанції не врахував вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, в якій зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

При таких обставинах, апеляційний суд відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційні скарги прокурора, потерпілого та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню.

Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_11 покарання, оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про те, що достатніх підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України немає, в зв`язку з цим призначене у вироку суду першої інстанції покарання є явно несправедливим через м`якість, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку.

Апеляційний суд вважає необхідним в новому вироку обвинуваченому ОСОБА_11 призначити покарання, з врахуванням вимог ст. 65 ч.ч. 1,2 КК України, зокрема, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 та зазначених обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, встановлених у вироку суду першої інстанції та перевірених при апеляційному розгляді, у вигляді 8 років позбавлення, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів.

. Апеляційна скарга захисника обвинуваченого, в який ставиться питання про пом`якшення покарання, має бути залишена без задоволення, оскільки передбачених законом підстав для цього немає.

Апеляційний суд також вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_7 підлягає задоволенню в частині скасування вироку суду щодо цивільного позову.

Згідно ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданноє внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 280, 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Апеляційний суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 моральної шкоди в сумі 500000 грн. підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи суть позовних вимог, характер дій, заподіяної шкоди, моральні страждання потерпілого, матеріальний стан відповідача, вимоги розумності і справедливості, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, апеляційний суд визнає розмір моральної шкоди у сумі 50000 грн. потерпілому, оскільки цей розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань завданих потерпілому(т. 2 а.п. 19).

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 405, 409, 413, 420 КПК України апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги прокурора прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 року, яким ОСОБА_11 засуджений за ст. 115 ч. 1 , з застосуванням 69 КК України, до 6 років позбавлення волі скасувати в частині призначеного покарання та в частині цивільного позову.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили.

Судді Апеляційного суду Одеської області: (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2