Номер провадження: 11-кп/785/726/15
Номер справи місцевого суду: 509/1343/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
25.05.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження за № 0002770 від 12.11.2014 року відносно ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:
прокуратурою Овідіопольського району Одеської області для розгляду по суті був направлений до Овідіопольського районного суду Одеської області вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Ухвалою від 14 квітня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області повернув обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Підставами для повернення прокурору обвинувального акту стало те, що обвинувальний акт, який надійшов до суду, не відповідає вимогам КПК України. Так згідно вимог ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту повинен бути доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, який згідно ст. 109 КПК України складається слідчим або прокурором і надсилається разом з обвинувальним актом, що виконано не було. Також в порушення вимог ст.ст. 109,291 КПК України, обвинувальний акт та Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до вищевказаного обвинувального акту, що є його невід`ємною частиною, не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення. Так, з пояснень обох потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вбачається, що органами досудового розслідування не було встановлене коло всіх обвинувачених, які наносили їм легкі тілесні ушкодження і яких було не була пред`явлена підозра. Також по вказаному кримінальному провадженню не були допитані 2 свідки захисту. В п.п. 11, 12 ІІ Реєстру не вказану статтю кримінального Закону, В пункті 11 частини II Реєстру - не вказано статтю кримінального Закону, за якою Кіоссе повідомлено про підозру та висунуто підозру останньому, за якою він обвинувачується органами досудового слідства та час складання обвинувального акту.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати як незаконну. Направити обвинувальний акт в той же суд для розгляду в підготовчому судовому засіданні в іншому складі суду. Вказує, що обвинувальний акт містить відомості, які вимагає ч.2 ст. 291 КПК України. Крім того, реєстр містить всі реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Вважає, що вказані в ухвалі питання, не є такими, що вирішуються в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку потерпілого, який вважає ухвалу суду обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали надані апеляційному сду та зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а частиною 2 цієї статті встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі Камасінскі проти Австрії, №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі Матточіа проти Італії, №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі Даллос проти Угорщини, № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54, а також Даллос проти Угорщини, п. 47).

Проте, як вбачається обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. При цьому, в обвинувальному акті не міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Крім того, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише анкетні данні обвинуваченого, зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останні .

Разом з цим, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_9 , за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_9 .

Вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_9 скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення є безпідставними на недопустимими. і являється порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Однак, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції в передчасно зазначено в ухвалі як підстави повернення обвинувального акту пояснення потерпілих щодо не встановлення досудовим слідство кола всіх обвинувачених які наносили їм тілесні ушкодження та того, що не були допитані всі свідки на яких вказували потерпілі, оскільки ці питання не є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні, а тому посилання суду на них, як на привід повернення обвинувального акту не відповідають вимогам ст.. 314 КПК України не підлягають виключенню з резолютивної частини ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали абзаци 6 та 7, доповнивши мотивувальну частину вказівкою на недоліки обвинувального акту, встановлені апеляційним судом.

В решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4