У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 травня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Донецької області на вирок
Кіровського районного суду м. Донецька від 28 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

немаючого
судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 212
КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України без
конфіскації майна з позбавленням на 2 роки права обіймати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, за ч. 2
ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням на 1 рік права
обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими функціями.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено 5 років позбавлення волі із
застосуванням ст. 69 КК України без конфіскації майна з позбавленням на 2 роки
права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими функціями.

Відповідно до ст. 75 КК
України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням 2 роки, з
покладенням на нього обов”язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

В апеляційному порядку
вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винуватим
та засуджено за те, що він, будучи ІНФОРМАЦІЯ_2у період з 1 січня 2003 року по
20 січня 2004 року умисно ухилився від сплати податків, що призвело до
фактичного ненадходження до бюджету 126342грн. та у цей же період вчинив
службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки за викладених у вироку
обставин.

У касаційному поданні
заступник прокурора Донецької області, не оспорюючи доведеності вини та
правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 зазначає, що призначене засудженому
покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає тяжкості вчиненого
ним злочину внаслідок м'якості, крім того, суд безпідставно звільнив ОСОБА_1
від додаткового покарання. У поданні прокурор також зазначає, що посилання суду
на ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 212 КК
України є зайвим, оскільки до осіб, звільнених від відбування покарання з
випробуванням, конфіскація майна не застосовується, а застосування положень ст.
69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів протирічить
вимогам закону. За змістом просить вирок скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, міркування прокурора, яка підтримала касаційне
подання, обговоривши його доводи та перевіривши кримінальну справу, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

На підставі
зібраних по справі доказів, суд першої інстанції дійшов висновку щодо
доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та
кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Проте, призначене ОСОБА_1 покарання, на думку колегії
суддів не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, звільняючи ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не врахував, що злочин, передбачений
ч. 3 ст. 212 КК України віднесений до категорії тяжких, злочинними діями
державі заподіяно шкоду в особливо великих розмірах, вину у вчиненому визнав
частково. Дані, які б свідчили про відшкодування ОСОБА_1 завданої державі
шкоди, відсутні.

Крім того, в порушення вимог ст. 75 КК України, суд застосував її водночас
і до додаткового покарання у виді позбавлення на 2 роки права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими
функціями.

З
врахуванням наведеного, вирок підлягає скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд.

Якщо при новому судовому розгляді справи буде доведена
вина ОСОБА_1 у вчинені інкримінованих йому злочинів, призначене йому покарання
із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м'яким.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу
суду на те, що до осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням,
конфіскація майна не застосовується, а тому застосування ст. 69 КК України у
даному випадку, є зайвим. Крім того, застосування положень ст. 69 КК України
щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю
злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання
заступника прокурора Донецької області задовольнити.

Вирок Кіровського
районного суду м. Донецька від 28 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд у той же суд.

С у д д і :

Коновалов В.М. Скотарь
А.М.
Кузьменко О.Т.