Справа № 138/820/15-к
Провадження №:1-кп/138/70/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника кримінальної міліції в справах дітей ОСОБА_6

представника служби в справах дітей ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000132 по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, працюючого по договору у ФОП ОСОБА_12 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Могилів-Подільського Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, студента І курсу Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу Вінницького національного аграрного університету, раніше не судимого,-

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17.02.2015 біля 21 год. 30 хв. ОСОБА_10 , знаходячись в м.Могилів-Подільському Вінницької області, вступивши в попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_8 , за ініціативою останнього, з метою відкритого викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, під приводом провести додому ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, дорогою узяли останнього попід обидві його руки та завели у провулок, що знаходиться за магазином Діамант, який розташований по вулиці Київській, 18 в м. Могилів-Подільському Вінницької області. Там неповнолітній ОСОБА_8 збив ОСОБА_13 з ніг , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_10 ногою наніс потерпілому два удари по голові , після чого ОСОБА_8 з кишені його куртки відкрито викрав грошові кошти в сумі 112 грн. та мобільний телефон марки Самсунг С 3010 з сім картою оператора Київстар, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 20 грн., та картою пам`яті об`ємом 2 Гб.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №35 від 20.02.2015 у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді ледве помітного синця в лобній дільниці зліва, який виник від дії тупого предмету, можливо 17.02.2015 та належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до довідки про вартість, станом на 17.02.2015 вартість бувших у користуванні мобільного телефону Самсунг С 3010 становила 70 грн., вартість сім карти оператора мобільного зв`язку Київстар -15 грн., вартість карти пам`яті об`ємом 2 Гб. - 50 грн.

Заволодівши таким чином викраденим, ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_8 з місця пригоди зникли, викрадене присвоїли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 267 грн.

Цивільного позову по даному кримінальному провадженню не заявлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, надав суду показання про те, що 17.02.2015 він, перебуваючи з ОСОБА_14 в піцерії , зустрівся з неповнолітнім ОСОБА_15 . У піцерії також знаходився потерпілий ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Горемикін запропонував провести останнього додому з метою його пограбування, сказавши, що у того є багато грошей, але вони з ОСОБА_16 на це не погодились. Через деякий час ОСОБА_17 вийшов на вулицю і вони втрьох також вийшли перекурити. Побачивши, що потерпілий на вулиці стоячи спить, ОСОБА_18 знов повторив свою пропозицію. ОСОБА_16 не погодився і сказав, щоб вони теж цього не робили. Проте, ОСОБА_19 та ОСОБА_18 взяли ОСОБА_17 попід руки і повели по дорозі, завели за кут магазину Діамант, де ОСОБА_18 збив потерпілого з ніг, а ОСОБА_19 двічі ударив його ногою в голову і вибіг з двору. ОСОБА_18 наздогнав його, сказавши, що взяв у потерпілого 100 грн. та мобільний телефон. Гроші забрав собі ОСОБА_19 , телефон ОСОБА_18 залишив собі. ОСОБА_16 весь цей час був на іншій стороні вулиці, розмовляв по телефону і участі у їх діях не приймав. Викрадені у потерпілого гроші вони витратили на їжу та пиво, а телефон наступного дня здали у ломбард за 60 грн. Завдану потерпілому шкоду вони відшкодували, в скоєному обвинувачений розкаюється.

Обвинувачений ОСОБА_8 , який на час скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім, винним себе за ч.2 ст.186 КК України також визнав повністю, надав суду показання , аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_10 . У скоєному розкаюється.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 охарактеризувала свого племінника ОСОБА_8 як врівноваженого, спокійного хлопця. Суду пояснила, що племінник свого батька не знає, виховувався матір`ю та вітчимом. На момент скоєння ним злочину його мати перебувала в реанімації, вітчим був поряд з нею, можливо, це стало причиною його неадекватної поведінки. Підтвердила, що племінник останнім часом суттєво змінив свою поведінку та основну увагу приділяє навчанню.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_11 , інші учасники судового розгляду погоджуються з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся, вони розуміють зміст цих обставин та добровільно погоджуються на застосування судом під час подальшого розгляду справи вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При таких обставинах суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З врахуванням зібраних в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України тобто, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При визначенні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ними кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують покарання.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Разом з тим, за місцем проживання обидва обвинувачених характеризуються позитивно, ОСОБА_8 також позитивно характеризується і за місцем навчання.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, свою вину визнають, розкаюються у скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, матеріальна шкода потерпілому відшкодована, крім того, ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин будучи неповнолітнім, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, що дає суду підстави до обраного ним покарання застосувати ст. 75 КК України, а відносно ОСОБА_8 , який на час скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім, застосувати також ст. 104 КК України. При цьому суд враховує і думку потерпілого ОСОБА_11 , який просив обвинувачених суворо не карати.

Речовий доказ по справі слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 373- 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

На підставі п.2, п.3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_8 , який на момент скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім, визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

На підставі п.2, п.3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ - CDR диск з відеозаписом з камери спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня проголошення вироку.

Суддя