пр. № 1-кп/759/42/15
У Х В А Л А
07 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні 07.07.2015 року захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою та просив передати його на особисту поруку дружині ОСОБА_8 та доньці ОСОБА_9 , про що надав відповідні заяви, посилаючись на те, що єдиним аргументом, який наводить суд для продовження тримання обвинуваченого під вартою, є наявність обґрунтованої підозри, що суперечить вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Захисник ОСОБА_6 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою та просив передати його на особисту поруку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про що надав відповідні заяви. Вважає, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки повністю може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого до закінчення розгляду справи.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотань захисників та просив продовжити строк дії запобіжного заходу на шістдесят днів, посилаючись на те, що раніше заявлені ризики не зменшилися та обставини, враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу судом, не змінилися.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, клопотання захисників, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягають, а обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити. При цьому, суд бере до уваги наступне.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , опинившись на волі, можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на тих свідків, які на даній стадії судового розгляду ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, які інкримінуються обвинуваченим; мотиви, за яких обвинувачені вчинили вказані дії; їх відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України).

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинувачених, щодо яких відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють їх тримання під вартою, дані про їх особи, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку, попередити вчинення ними нових злочинів.

Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу не є обґрунтованими та такими, що ставлять під сумнів вищевказані висновки суду.

Так, стороною захисту не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики та обставини, визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України на даний час втратили свою актуальність, а особи обвинувачених перестали бути суспільно небезпечними.

Додаткових характеризуючих даних на обвинувачених, які б не були раніше відомі суду, стороною захисту надано не було. Крім того, захисниками та особами, які бажають виступити поручителями, не наведено даних, які б підтверджували безсумнівний авторитет вказаних осіб для обвинувачених та їх реальну можливість впливати на поведінку останніх.

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, у зв`язку з чим клопотання захисників про передачу обвинувачених на особисту поруку не підлягають задоволенню, враховуючи те, що інший запобіжний захід являється явно не достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, судом не встановлено та стороною захисту не доведено.

Проте, керуючись правилами ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд не знаходить правові підстави для зменшення обвинуваченим розміру застави, раніше визначсеного для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 180, 182, 183, 201, 331, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 04 вересня 2015 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 04 версеня 2015 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Визначити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на них обов`язків, у розмірі 1 000 (однієї тисячі) розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 1 218 000 (один мільйон двісті вісімнадцять тисяч) гривень кожному, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва, після внесення якої обвинувачені підлягають звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі протягом її дії.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачених після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачених, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до Святошинського районного суду м. Києва із встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Святошинського районного суду м. Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Святошинського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського слідчого ізолятору.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського слідчого ізолятору негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з - під варти та повідомити усно і письмово прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва та суддю Святошинського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1