Справа № 145/1490/14-к
Провадження №11-кп/772/32/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0000188 від 12.04.2014р., за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, що брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, ОСОБА_8 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тростянець, Тиврівського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним за ст. 122 ч. 1 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 п.п. 3, 4 КК України покладено на ОСОБА_7 ряд обов`язків.

На задоволення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування майнової шкоди 1592, 29 грн., 7000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

На задоволення цивільного позову прокурора стягнуто з ОСОБА_7 в дохід Тиврівського районного бюджету 1342, 99 грн. витрачених на лікування ОСОБА_9 .

За участю прокурора Кузьміна та потерпілої ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано виним в тому, що він 11.04.2014 року, близько 20:00 год., перебуваючи у своєму будинку в АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки, з ОСОБА_9 , яка виникла на грунті довготривалих неприязних відносин, сковорідкою наніс удар ОСОБА_9 в голову, після чого, схопивши її руками за голову, наніс кілька ударів головою об стіну та підлогу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, перелому вилично-скроневої дуги, травматичні набряки м`яких тканин та крововиливів обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 14.05.2014р. виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо 11.04.2014р. і по ступені тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В діях ОСОБА_7 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок скасувати, через невідповідність його висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, а цивільні позови потерпілої та прокурора залишити без розгляду, оскільки обвинувачений діяв відповідно до положень ст. 36 КК України про необхідну оборону під час нападу на нього ОСОБА_9 з ножем та сковорідкою і заподіянням йому даними предметами тілесних ушкоджень, що підтверджується судово-медичною експертизою та показами свідків, а також зазначає, що обвинуваченого не звільнили на підставі Закону «Про амністію».

Апеляційна скарга прокурора відкликана.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 до апеляційного суду не з`явилися, хоча були повідомлені про час і дату слухання.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілу, які заперечують проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що ОСОБА_7 наносячи тілесні ушкодження потерпілій, захищався, тобто діяв в межах необхідної оборони або ж при її перевищенні, а тому не повинен нести кримінальну відповідальність.

Проте встановлені обставини свідчать про правильність висновків суду щодо заподіяння потерпілій умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не охоплювались захистом в межах необхідної оборони.

Про це свідчить покази свідків ОСОБА_10 , яка вказувала, що обвинувачений ОСОБА_7 вдарив потерпілу головою об дзеркало, бив сковорідкою в голову, та ОСОБА_11 , якій зателефонувала ОСОБА_10 і повідомила, близько 20 год., тобто в час нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, що свідчить про правдивість показів, також свідок підтвердила, що коли вона приїхала то було розбите дзеркало, біля дзеркала була кров, посуд.

Свідок ОСОБА_12 також підтвердив, що бачив розбите дзеркало, а потерпіла лежала побита.

Вказані свідчення підтверджують покази потерпілої в тій частині, що крім нанесення удару сковорідкою, обвинувачений ОСОБА_7 схопив її за голову та вдарив об дзеркало, стіну, одвірки, після того як розлетілося дзеркало, прибігли батьки обвинуваченого, побиття припинилося і за викликом дочки приїхали працівники міліції, тобто вказані дії обвинуваченого не свідчать про нанесення потерпілій тілесних ушкоджень виключно з метою захисту, а, навпаки, є доказом того, що обвинувачений в силу неприязних стосунків з потерпілою, наніс їй середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Оскільки немає підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , то не підлягають скасуванню і цивільні позови, які доведені наданими доказами про що зазначено у вироку, з обґрунтуванням і часткового стягнення моральної шкоди на користь потерпілої.

При цьому не ґрунтується на вимогах Закону твердження захисника про необхідність сплати судового збору, оскільки при розгляді цивільних позовів в кримінальному провадженні, цивільні позивачі звільняються від сплати судового збору.

Оскільки від обвинуваченого не поступила заява щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014р.», то суд правомірно не вирішував це питання при ухвалені вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 122 ч. 1 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців.

Судді:
З оригіналом вірно: