Справа № 11-46 Головуючий у І інстанції Архангельський
Категорія 42 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати

з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Капічон О.М., Семенцова Ю.В.

з участю: прокурора Нечепоренко С.П.

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_1

захисника ОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

представника цивільного

відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями: прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

Органом досудового слідства ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, військовозобовязаний, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, який має на утримані двох неповнолітніх дітей, працюючий в СВК «Пятигори»с. Пятигори Тетіївського району, який мешкає в с. Пятигори Тетіївського району Київської області, раніше не судимий

обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Відповідно до предявленого обвинувачення, ОСОБА_7 11 липня 2009 року близько 20 год. 30 хв., керуючи на підставі шляхового листа № 2526 від 11.07.2009 року, закріпленим за ним службовим, технічно справним автомобілем ГАЗ САЗ 3507 д/н 53 93 КХО, який належить СВК «Пятигори», порушивши вимоги п. 2.3 б, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, в порушення вимог п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, порушуючи п.п. 1.2, 11.2, 11.3, 1.5 ПДР України, рухався по вулиці Комунарів с. Пятигори Тетіївського району Київської області, в напрямку центра села, на спуску в місці заокруглення автодороги вліво, по зустрічній смузі руху, створивши тим самим небезпеку для руху скутера «Wind»без реєстраційного номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_9О, який рухався у зустрічному напрямку. В момент виникнення небезпеки неповнолітній водій скутера «Wind»ОСОБА_9, порушивши вимоги п. п. 1.2, 1.5, 2.3 б, 11.2, 11.3 та 12.1 ПДР України, проявила неуважність та необачність до дорожньої обстановки, не рухаючись як найближче до правого краю проїзної частини дороги, не зменшивши швидкості скутера розпочала маневр обїзду автомобіля з лівого боку, внаслідок чого в районі умовної осьової лінії дорожньої розмітки, яка мала б поділяти смуги зустрічних рухів, відбулось зіткнення вище вказаних транспортних засобів.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів були завдані тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_9 та неповнолітнім пасажирам скутера ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 померли на місці ДТП. Неповнолітній ОСОБА_11 був доставлений до лікарні.

Відповідно до обвинувачення, порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 б, 12.1, 1.2, 11.2, 11.3, 1.5 ПДР України перебуває у прямому причинному звязку із ДТП та наслідками, що настали, порушення неповнолітнім водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 1.2, 1.5, 2.3 б, 11.2, 11.3 та 12.1 ПДР України також перебуває у прямому причинному звязку із ДТП та наслідками, що настали.

Вироком Тетіївського районного суду Київської від 20 жовтня 2010 року ОСОБА_7 виправдано за ч. 2 ст. 286 КК України в звязку із недоведеністю його вини у вчиненні злочину. Заявлені позови ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишені без розгляду.

В апеляції прокурора вказано на незаконність вироку та необхідність його скасування із постановленням у справі нового вироку. В обґрунтування апеляції прокурор послався на те, що висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України є надуманими та не ґрунтуються на матеріалах справи, які були досліджені при розгляді справи в суді. Вважав, що ОСОБА_7 мав можливість запобігти зіткненню з моторолером шляхом своєчасного виконання вимог п.п. 1.2, 11.2 та 11.3 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Судом не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки суду. Також прокурором вказано на те, що обвинувачення ОСОБА_7 було предявлено за ч. 3 ст. 286 КК України, а в резолютивній частині вироку ОСОБА_7 виправдано за ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому в ході судового слідства державним обвинувачем обвинувачення, предявлене ОСОБА_7 не змінювалось, тобто судом виправдано ОСОБА_7 за недоведеністю його вини у вчиненні злочину, в якому він не обвинувачувався. Просив вирок скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки; стягнути з засудженого на користь ОСОБА_2 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 200 000 грн.

В апеляції потерпілого ОСОБА_2 указано на незаконність вироку, необхідність його скасування із постановленням нового вироку. В обґрунтування апеляції потерпілий ОСОБА_2 послався на те, що суд порушив норми процесуального права, взявши в основу факти, які не являються доведеними та не підтверджуються доказами по справі. Відсутність у діях підсудного порушень ПДР України суперечить висновкам судової автотехнічної експертизи. В мотивувальній частині вироку відсутні посилання на докази, які підтверджують невинність підсудного, що не відповідає вимогам ст. 334 КПК України. Просив вирок скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті. Просив також стягнути в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 50 000 грн. та витрати, повязані із наданням правової допомоги в сумі 200 грн.

В апеляції потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 вказано на незаконність вироку, необхідність його скасування. В обґрунтування апеляції потерпіла ОСОБА_4 та її представник послались на те, що судом не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вважали, що вирок постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просили вирок скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком до 3 х років. Цивільний позов задовольнити стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.

В апеляції потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1 вказано на незаконність вироку та необхідність його скасування. В обґрунтування апеляції потерпілий ОСОБА_3 та його представник послались на те, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам справи, висновки суду про відсутність вини ОСОБА_7 в ДТП, а також, що ДТП сталася з вини ОСОБА_9О є помилковими. Крім того, вважали, що суд не вправі був робити висновки щодо вини ОСОБА_9, оскільки вона не була обвинуваченою по справі. Просили скасувати вирок, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Стягнути з підсудного витрати на юридичну допомогу.

В заперечені на апеляції прокурора та потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та їх представників виправданим ОСОБА_7 указано на необґрунтованість цих апеляцій. Вважали, що судом усі обставини справи досліджено повно, всебічно та обєктивно і доказів його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України не встановлено. Просив вирок залишити без зміни, а апеляції прокурора, потерпілих їх представників без задоволення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав усі апеляції частково, підтвердив доводи апеляції прокурора, просив вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд;

потерпілого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, не заперечував проти задоволення інших апеляцій, підтвердив доводи своєї апеляції, просив її задовольнити, вирок скасувати та постановити новий вирок відповідно до вимог, заявлених у його апеляції;

потерпілу ОСОБА_4 її представника які підтримали свою апеляцію, не заперечували проти задоволення інших апеляцій, підтвердили доводи своєї апеляції, просили її задовольнити, вирок скасувати та постановити новий вирок, відповідно до вимог, заявлених у їх апеляції;

потерпілого ОСОБА_3 та його представника які підтримали свою апеляцію і не заперечували проти задоволення інших апеляцій, підтвердили доводи своєї апеляції, просили її задовольнити, вирок скасувати та постановити новий вирок, відповідно до вимог, заявлених у їх апеляції;

виправданого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечував проти задоволення усіх апеляцій, їх доводи вважали не обґрунтованими, указали на те, що суд першої інстанції повно та обєктивно зясував усі обставини справи та постановив законний і обґрунтований вирок, просили залишити вирок без змін, а усі апеляції - без задоволення;

дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що усі апеляції підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 275 КПК України розгляд справи проводиться тільки відносно підсудних і тільки в межах предявленого обвинувачення.

За змістом ст. 335 КПК України резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити вказівку на визнання підсудного невинним у предявленому обвинуваченні та на його виправдання. Цих вимог закону суд першої інстанції при постановленні вироку у повній мірі не дотримався.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 було предявлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, розгляд справи відбувався саме за цим обвинуваченням, прокурором обвинувачення у ході судового слідства не змінювалось. Проте, у резолютивній частині вироку судом було зазначено про виправдування ОСОБА_7, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Фактично ОСОБА_7 було виправдано за злочин, у вчиненні якого він не обвинувачувався. Наведене указує на наявність порушень вимог кримінально-процесуального закону, які колегія суддів вважає істотними. Посилання суду першої інстанції у вступній та мотивувальній частині вироку на обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та фактичне його виправдування за ч.2 ст. 286 КК України указує також на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

За наявності зазначених вище істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, яка могла вплинути на вирішення питання про невинність виправданого та застосування кримінального закону, вирок Тетіївського районного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_7 не можливо визнати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд. В процесі нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, дослідити зібрані у справі докази, перевірити обставини, викладені у апеляціях прокурора, потерпілих та їх представників, встановленим обставинам дати належну юридичну оцінку, прийняти у справі законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, апеляцію потерпілого ОСОБА_2, апеляцію потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, апеляцію потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України направити на новий судовий розгляд до Тетіївського районного суду, іншим суддею.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити попередній підписку про невиїзд.

СУДДІ

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

(підпис) (підпис) (підпис)

«З оригіналом згідно»

Суддя Ігнатюк О.В.