АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №623/1625/13-к
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 11кп/790/629/13
Категорія: ст.309 ч.2 КК України
Доповідач: Алексєєв О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013р. Колегія суддів
судової палати з розгляду кримінальних
справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого
Алексєєва О.О.,

суддів
Очеретного С.С., Савенка М.Є.,

при секретарі
Євглевській В.В.

За участю:

прокурора
Кочетова В.Ю.,

адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою обвинуваченого
ОСОБА_3, с доповненнями, на вирок
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 11 жовтня 2013р.,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 11 жовтня 2013р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Ізюма Харківської області, українець,
громадянин України, з початковою
освітою (3 класи), неодружений, інвалід 3
групи з дитинства, проживає, АДРЕСА_1,
судимий: 06.11.2012р. Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за ст.307 ч.2 КК України до 5 років
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України, звільнений від відбування
покарання з випробуванням тривалістю
на 3 роки, -

засуджений: за ст.309 ч.2 КК України до 3
років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до
призначено покарання частково
приєднане покарання за вироком
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 06.11.2012р. та
остаточно призначено до відбування
покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 5 років 2 місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3
до набрання вироком законної сили, не
обраний.

Строк відбування покарання
постановлено відраховувати з дня
затримання, після набрання вироку
законної сили.

Цивільний позов по справі
відсутній.

Речові докази, а саме 18, 8166 грам
канабісу (марихуани висушеної), які
знаходяться в камері зберігання
речових доказів Ізюмського МВ ГУМВС
України в Харківської області -
постановлено знищити.

За вироком суду першої інстанції
ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що в
кінці липня 2012р., в денний час, він
перебуваючи на правому березі річки
Сіверський Донець, в районі вул.
Муравської в м. Ізюмі Харківської
області, зірвав листя та суцвіття з
дикорослих рослин коноплі, тим самим,
діючи умисно та протиправно, придбав
особливо небезпечний наркотичний
засіб - канабіс (марихуану не висушену),
для особистого вживання, шляхом
куріння, без мети збуту. Вказаний
особливо небезпечний наркотичний
засіб ОСОБА_3 в той же день переніс до
місця свого проживання, в АДРЕСА_1, де
шляхом висушування та подрібнення,
незаконно, без мети збуту, виготовив
особливо небезпечний наркотичний
засіб - канабіс (марихуану висушену),
частину якого вжив шляхом куріння за
допомогою сигарети, а частину що
залишилась, продовжував незаконно
зберігати за місцем свого проживання
без мети збуту до 04.04.2013р.

04 квітня 2013р. о 19-30год., в ході
проведення обшуку квартири АДРЕСА_1,
працівниками міліції було виявлено та
вилучено речовину рослинного
походження зеленого кольору, яка
згідно висновку експертизи
наркотичних засобів №532 від 11.04.2013р. є
особливо небезпечним наркотичним
засобом - канабісом, загальною масою в
перерахунку на суху речовину 18,8166грам,
який ОСОБА_3 незаконно придбав, виробив
і зберігав за вищевказаною адресою для
особистого вживання без мети збуту.

На це судове рішення
обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, с доповненнями, в якій просить
вирок районного суду скасувати у
зв'язку із порушенням вимог
кримінального процесуального закону
та невідповідністю висновку суду
фактичним обставинам кримінального
провадження, ухвалити новий вирок, в
якому застосувати відносно нього більш
м'який запобіжний захід у вигляді
особистої поруки або домашнього
арешту. Разом з тим, обвинувачений
ОСОБА_3 просить вирок районного суду
скасувати та призначити новий розгляд
в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог
обвинувачений вказує на те, що під час
судового провадження ні головуючий, ні
захисник ОСОБА_4 не роз'яснили ОСОБА_3
положення ст.349 КПК України, і не
з'ясували думку про те, які докази слід
дослідити та порядок їх дослідження.
Крім того, на стадії досудового
провадження обвинувачений вказував
своєму захиснику, що інкримінований
йому злочин скоїв не він, а його
цивільна дружина - ОСОБА_5, що
наркотичний засіб, знайдений під час
обшуку квартири ОСОБА_3, належав їй. Але
захисник запевнив обвинуваченого з
усім погоджуватись та підписувати всі
папери, що надасть слідчий, оскільки в
подальшому це може вплинути на строк
призначеного покарання. Однак, ОСОБА_3
людина неосвічена та страждає
психічним захворюванням, і він не
наслідків прийняття фактичних
обставин справи, як таких, що не
потребують дослідження в ході судового
провадження.

Крім того, обвинувачений вказує,
що суд не повно з'ясував обставини, що
характеризують його особу, не прийняв
до уваги, що обвинувачений страждає
психічним захворюванням та в силу
своїх розумових вад, він не в повній
мірі розуміє всі дії, що відбуваються,
не може як слід здійснити свій захист.
Тобто, обвинувачений не мав можливості
в повній мірі висловити свою думку,
приймати участь у дослідженні доказів,
повноцінно дослідити і з'ясувати всі
обставини, що вплинули на ступінь та
характер його відповідальності та
призначеного покарання.

Тому, на думку обвинуваченого,
було порушено його право на захист, що
привело до погіршення його становища
та призначення такого сурового
покарання.

Також, обвинувачений ОСОБА_3
вважає, що суд першої інстанції,
посилаючись на вимоги ст.71 КК України,
неправильно призначив йому покарання
за сукупністю вироків, оскільки події
злочину, передбаченого ст.309 ч.2 КК
України мали місце в липні 2012р., тобто
до постановлення попереднього вироку
від 06.11.2012р., а тому суд повинен був
призначити покарання за сукупністю
злочинів на підставі ст.70 ч.4 КК України.

Заслухавши доповідь судді;
пояснення адвоката ОСОБА_2, яка просить
задовольнити подану апеляцію, с
доповненнями; думку прокурора, який
вважає вирок суду законним та
обґрунтованим; дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційну
скаргу обвинуваченого ОСОБА_3, з
доповненнями, - необхідно задовольнити
частково.

Згідно матеріалам кримінального
провадження та вироку Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 11 жовтня 2013р., суд обмежився
дослідженням доказів, поясненнями
обвинуваченого, вивченням даних про
особу обвинуваченого, без дослідження
інших письмових доказів, відповідно до
положень ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому, згідно матеріалам
кримінального провадження та аудіо
запису судового засідання від 11 жовтня
2013р., головуючим було з'ясовано у
обвинуваченого ОСОБА_3, чи правильно
він розуміє зміст ст.349 КПК України та
роз'яснено, що він буде позбавлений
права оскаржити недосліджені
обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з
висновками суду, щодо недоцільності
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються, крім того,
обвинувачений в судовому засіданні
свою вину у вчиненні злочину визнав
повністю та покаявся.

З урахуванням вищезазначеного,
наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_6
доводи про те що ні головуючий, ні
захисник ОСОБА_4 не роз'яснили ОСОБА_3
положення ст.349 КПК України, і не
з'ясували думку про те, які докази слід
дослідити та порядок їх дослідження
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки вони не
підтверджуються матеріалами справи.
Крім того, як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, ОСОБА_6
будь-якого клопотання з проханням
надати їй іншого адвоката для захисту
її прав і обов'язків впродовж судового
розгляду не заявляв.

Виходячи з вищезазначеного,
колегія суддів робить висновок, що
доводи обвинуваченого не містять
об'єктивних даних, які б підтверджували
обгрунтованність його апеляції в цій
частині. Тому, сумнівів у
добровільності та істинності позиції
обвинуваченого на момент розгляду
кримінального провадження в суді
першої інстанції, у колегії суддів не
виникло.

Далі, призначаючи ОСОБА_3
покарання, суд дотримався вимог ст.ст.65,
66, 67 КК України, з урахуванням ступені
тяжкості скоєного злочину, конкретних
обставин справи, а також даних про
особу винного, який за місцем
проживання характеризується
позитивно, є інвалідом 3 групи з
дитинства, на обліку в наркологічному
кабінеті Ізюмської ЦМЛ не стоїть, разом
з тим, стоїть на обліку в Ізюмському
психіатричному кабінеті з 2012р. При
цьому, обвинувачений щиро розкаявся у
скоєному злочині, є інвалідом, що
визнано судом обставиною, яка пом'якшує
покарання. Обставин, які обтяжують його
покарання, судом не виявлено. При
призначенні покарання ОСОБА_3, суд
першої інстанції прийняв до уваги всі
ті обставини, на які вказує
обвинувачений в своїй апеляції.

Також, відповідно до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
24 жовтня 2003р. «Про практику призначення
судами кримінального покарання», з
подальшими змінами та доповненнями,
суди повинні призначати покарання у
межах, установлених санкцією статті
Особливої частини КК, що передбачає
відповідальність за вчинений злочин.
Із урахуванням ступеня тяжкості,
обставин цього злочину, його наслідків
і даних про особу судам належить
обговорювати питання про призначення
передбаченого законом більш суворого
покарання особам, які вчинили злочин на
ґрунті пияцтва, алкоголізму чи
наркоманії.

Відповідно до ст.12 КК України,
злочин, передбачений ст.309 ч.2 КК
України, є злочином середньої тяжкості.
Тому, колегія суддів також вважає, що
виправлення ОСОБА_3 можливо лише в
умовах реального відбуття покарання.
Тому вважати покарання, призначене
судом першої інстанції обвинуваченому,
несправедливим, внаслідок суворості,
підстав не має.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що вироком Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 06.11.2012р. ОСОБА_6 був
засуджений за злочин, скоєний 05.07.2010р.
за ст.307 ч.2 КК України до 5 років
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України, звільнений від відбування
покарання з випробуванням тривалістю
на 3 роки. Злочин, передбачений ст.309 ч.2
УК України ОСОБА_6 скоїв, як це видно з
матеріалів справи, в кінці липня 2012г.

При таких даних апеляційну скаргу
обвинуваченого ОСОБА_3, з доповненнями
належить частково задовольнити. Вирок
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 11 жовтня 2013р.
відносно ОСОБА_3 - в частині
призначеного покарання, необхідно
змінити.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ст.309
ч.2 КК України до 3 років позбавлення
волі.

В силу ст.70 ч.4 УК України, за
сукупністю злочинів, передбачених
ст.ст.309 ч.2, 307 ч.2 УК України, шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим, призначити ОСОБА_3
покарання у вигляді 5 років позбавлення
волі.

На підставі ст.71 КК України, до
покарання, призначеного згідно нового
вироку слід частково приєднати не
відбуту частину покарання за вироком
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 06.11.2012р. у
вигляді 2 місяців позбавлення волі та
остаточно призначити до відбування
покарання у вигляді 5 років 2 місяців
позбавлення волі.

Цей же вирок в іншій частині необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 ч.2, 419, 423
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_3, з доповненнями, - задовольнити
частково.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 11 жовтня 2013р.
відносно ОСОБА_3 - в частині
призначеного покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ст.309
ч.2 КК України до 3 років позбавлення
волі.

В силу ст.70 ч.4 УК України, за сукупністю
злочинів, передбачених ст.ст.309 ч.2, 307 ч.2
УК України, шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим,
призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді
5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до
покарання, призначеного згідно нового
вироку частково приєднати не відбуту
частину покарання за вироком
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 06.11.2012р. у
вигляді 2 місяців позбавлення волі та
остаточно призначити до відбування
покарання у вигляді 5 років 2 місяців
позбавлення волі.

Цей же вирок в іншій частині залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом трьох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: