№1-КП/522/263/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Одесі угоду про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 23.07.2013 р. по обвинувальному акту зареєстрованому в ЄРДР за №00007035 по звинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородка, Ізяславського району Хмельницької області, не працюючого, громадянина України, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, 22.06.2013 р., о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні гуртожитку № НОМЕР_1 Одеського політехнічного інституту, розташованому за адресою: м. Одеса, пров. Адмірала Матросова, 1-А, зайшов у відкриту кімнату № НОМЕР_2 , де нікого не було і побачив там ноутбук марки «Соmpag», який стояв на столі. Після чого, у ОСОБА_6 виник намір на таємне викрадення чужого майна - ноутбуку марки «Соmpag». Реалізуючи свій намір, ОСОБА_6 , впевнившись, що в коридорі гуртожитку та кімнаті, де він знаходився нікого не має, та його дії залишаться непоміченими, підійшов до столу, і таємно викрав ноутбук марки «Соmpag», вартістю 6000 гривень, який належить ОСОБА_5 , після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Дії ОСОБА_6 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно угоди про примирення укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 23.07.2013 р. сторони примирились за наступних умов: потерпілій ОСОБА_5 під час підписання угоди повернуто викрадене майно, тим самим повністю відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 6000 гривень. Обвинувачений ОСОБА_6 приносить потерпілій ОСОБА_5 щирі вибачення за завдану шкоду і доставлені клопоти своїми діями. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу розміром 850 гривень. Наслідки укладення та затвердження угод сторонам роз`яснені та зрозумілі.

23.09.2013 р. вироком Приморського районного суду м. Одеси угоду про примирення від 23.07.2013 р. укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 було затверджено, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

В подальшому, прокурором була подана апеляція, і ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.12.2013 р. зазначений вирок скасовано, та зазначено, що потерпіла ОСОБА_5 підтримала апеляцію прокурора, просила скасувати вирок, та пояснила, що в обвинувальному акті невірно викладені обставини кримінального правопорушення.

Розглянувши угоду про примирення, вивчивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку прокурора, який підтримав угоду про примирення; потерпілої ОСОБА_5 , яка підтримала угоду, та пояснила, що не бажає приймати участь в судових засіданнях, але обставини не змінились, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , які просили затвердити угоду, суд вважає, що в затвердженні угод про примирення укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 23.07.2013 р. слід відмовити, та повернути обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України прокурору для продовження досудового слідства, з наступних підстав.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.12.2013 р. зазначено, що потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що в день крадіжки вона спала в кімнаті, і чула, як хтось без її дозволу зайшов у кімнату, а потім вийшов. Дозволу ОСОБА_6 зайти в кімнату вона не давала, і не давала дозволу взяти її ноутбук. Яким чином, обвинувачений увійшов в гуртожиток вона не знає, так як, в гуртожитку пропускна система, і всі гості мають зареєструватися на вахті, однак, відомості про реєстрацію ОСОБА_6 на вахті відсутні. Також в ухвалі Апеляційного суду Одеської області вказано, що зазначені обставини свідчать про злочинний намір ОСОБА_6 , а також свідчить про те, що слідчий не правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" під проникненням у житло, інше приміщення розуміється незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. У постанові також зазначено, що, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки, суди повинні з`ясовувати з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме у неї виник умисел на заволодіння майном.
Крім того, в ухвалі Апеляційного суду Одеської області наголошено на ту обставину, що ініціатором укладання угоди була слідча, яка умовила потерпілу на складання угоди.

За таких обставин суд вважає, що умови угоди про примирення не відповідають інтересам суспільства, так як умови угоди порушують права, свободи та інтереси потерпілої і, на думку Апеляційного суду Одеської області, в угоді про примирення не вірно викладена кваліфікація кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам КПК України, або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирились.

Керуючись: ст.ст. 314, 471, 474 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 23.07.2013 р. відмовити.

Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування зареєстрований в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №00007035 по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України направити прокурору Приморського району м. Одеси для продовження досудового слідства.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Одеської області.

Суддя:

05.03.2015