Дата документу Справа № 314/5106/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/273/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання Вільнянської виправної колонії управління ДПСУ в Запорізькій області (№20) про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області Боровського району села Ізюмське, місце проживання до арешту Харківська область Балаклейський район село Поповка,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання Вільнянської виправної колонії управління ДПСУ в Запорізькій області (№20) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , який відбуває у зазначеній колонії покарання за вироком Балаклейського районного суду Харківської області від 16.11.2006 року, яким його засуджено за ч.1 ст.186, ч.4 ст.187 КК до 9 років позбавлення волі.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання Вільнянської виправної колонії управління ДПСУ в Запорізькій області (№20) про його умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заперечив проти доводів засудженого і просив ухвалу суду залишити без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Так, вимагаючи скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.12.2014 року, апелянт виходив з того, що у відповідності до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_7 за період перебування у Вільнянській виправній колонії управління ДПСУ в Запорізькій області (№20) не має нескасованих дисциплінарних стягнень, має 8 заохочень, на день розгляду справи судом відбув більше ? частин строку покарання, залучався до роботи з благоустрою території, житлових приміщень колонії, позитивно характеризується.

Проте судова колегія критично ставиться до таких заперечень, оскільки суд першої інстанції, повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, на підставі об`єктивних доказів зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 у відповідності до ст. 81 КК, згідно якої умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності з ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Суд правильно звернув свою увагу на те, що засуджений до праці залучався лише у жовтні, листопаді, грудні 2007 року, січні, лютому, березні, квітні 2008 року, листопаді, грудні, 2009, лютому 2010, травні, червні, липні, серпні, вересні 2011, листопаді 2012, лютому, березні, квітні 2014 року. За усі роки позбавлення волі, має 9 стягнень і 8 заохочень. При цьому останні три заохочення мали місце за останні 4 місяці, що передували зверненню колонії з поданням про застосування УДЗ. Останні 3 стягнення мали місце за один рік до звернення із поданням про застосування УДЗ.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до теперішнього часу ОСОБА_7 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити про виправлення та перевиховання засудженого.

Поведінка ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в протягом 2008 та 2012 року.

Отже, за таких обставин суд першої інстанції, взявши до уваги наведені обставини справи, дійшов вірного висновку, що твердження клопотання про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування ним призначеного покарання є передчасним і необґрунтованим.

Таким чином, на переконання судової колегії доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію засудженого, яка на його переконання є єдино вірною і єдино можливою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання Вільнянської виправної колонії управління ДПСУ в Запорізькій області (№20) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4