Справа № 11- 118
/ 07 Головуючий в 1 інстанції Каліновська B.C.
ст. 121 ч. 2 КК України Доповідач Бешта Г.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 20 лютого 2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого -
судді Бешти Г.Б., суддів Матата О.В.,
Оксентюка В.Н. з участю прокурора Єндрущака В.В., захисника
ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2006 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, освіта базова
вища, непрацюючого, несудимого в силу ст. 89
КК України,

- засуджено за ч. 2
ст. 121 КК
України із застосуванням ст. 69
КК України до 5 (п'яти)
років позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати по справі в сумі 1020 (одну тисячу
двадцять) гривень 30 копійок
за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи,
справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 04 липня 2006
року, близько 21
год. ЗО хв. знаходячись на східцевій клітці між третім та четвертим поверхами в
під'їзді АДРЕСА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті неприязних відносин під
час сварки із ОСОБА_3 умисно наніс останньому
удар порожньою скляною пляшкою по голові, від чого пляшка розбилась.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_1 верхньою частиною розбитої пляшки
(розочкою) умисно наніс ОСОБА_3 численні удари в

2

різі частини тіла, чим спричинив потерпілому тяжкі
тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, що спричинило
смерть потерпілого.

В апеляції
ОСОБА_1 зазначає, що вирок є незаконним та підлягає зміні з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам
справи та неправильним 'застосуванням кримінального закону. Вказує, що злочину
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не вчиняв, а лише перевищив межі необхідної
оборони, захищався, відштовхуючи від себе ОСОБА_3 розбитою пляшкою (розочкою), оскільки
останній був фізично сильнішим за нього і наближався до нього із шприцем у руці.

Прохає вирок
Луцького міськрайсуду від 12
грудня 2006 року
щодо нього змінити, перекваліфікувати дії
із ч. 2 ст. 121 на ст. 124 КК України та застосувати ст. 75 КК України.

В запереченні на
апеляцію представник потерпілого ОСОБА_2 зазначає, що апеляцію слід відхилити,
оскільки суд і так пом'якшив покарання ОСОБА_1, врахувавши пом'якшуючі
обставини та застосувавши ст. 69
КК України.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, заперечень на апеляцію представника потерпілого,
міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів встановила, що апеляція засудженого до
задоволення не підлягає.

Висновок суду
про вчинення ОСОБА_1 злочину при обставинах, викладених у вироку, грунтується
на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, ОСОБА_1,
будучи допитаним в якості обвинуваченого на досудовому слідстві (а.с. 181) та у судовому
засіданні показав, що він захищаючись від
посягань ОСОБА_3, наніс останньому удар по голові порожньою скляною
пляшкою, від чого пляшка розбилась. Він же, відштовхуючись, наніс потерпілому
декілька ударів верхньою частиною пляшки (розочкою)
в різні частини тіла.

Посилання
засудженого на те, що він захищався від посягань потерпілого і перевищив межі необхідної оборони є безпідставними,
оскільки на момент нанесення ударів як по голові, так і верхньою частиною
пляшки (розочкою)
по тілу ОСОБА_3, реальної загрози життю та здоров'ю ОСОБА_1 не було.

Із показань
свідка ОСОБА_5, наданих на досудовому слідстві (а.с. 23, 26, 114) та у судовому
засіданні вбачається, що під час сварки ОСОБА_1 із ОСОБА_3 вона знаходилась між
ними, реально ОСОБА_3 не загрожував ОСОБА_1 ОСОБА_1 вдарив порожньою скляною
пляшкою по голові ОСОБА_3, від чого пляшка розбилась, а потерпілий присів,
обхопивши голову руками. Вона піднялась на поверх вище, а коли спускалась то побачила кров на сходах, а в руках ОСОБА_1 «розочку», який пояснив що
він порізав ОСОБА_3 живіт.

Свої показання
ОСОБА_5 підтвердила на очній ставці із ОСОБА_1 (а.с. 164) та при
відтворенні обстановки та обставин події (а.с. 141).

З

Факт умисного
заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Стверджується і показаннями
свідків ОСОБА_6 (а.с. 169)
та ОСОБА_7 (а.с. 123).

Згідно висновку
судово-медичної експертизи (а.с. 53-58)
на тілі потерпілого ОСОБА_3 виявлено
різані рани правого плеча, передньої поверхні грудної клітки, колото-різану
рану лівого плеча із пошкодженням судинно-нервового пучка, садна лоба,
крововиливи, забійну рану підборіддя. За ступенем тяжкості вищезазначені
тілесні ушкодження відносяться до категорії
тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Причиною
смерті ОСОБА_3 є гостре крововтрата, яка виникла внаслідок різаного поранення
лівого плеча з пошкодженням судинно-нервового пучка.

За таких
обставин кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 121
КК України є вірною.

При обранні
покарання ОСОБА_1 судом враховано ступінь суспільної небезпечності вчиненого
засудженим злочину та дані про його особу, обтяжуючі та пом'якшуючі покарання
обставини.

А тому підстав
для зміни вироку відносно ОСОБА_1 колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Луцького
міськрайонного суду від 12 грудня 2006 року щодо нього -
без зміни.