Справа №
В И Р О К

Іменем
України

13 вересня 2012 року

Новоодеський районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажі О.П.

при секретарі Шведовій Я.О., з
участю: прокурора Чернявського Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Нова Одеса
справу про обвинувачення ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки
м. Миколаєва Миколаївської області,
громадянки України, з середньою
освітою, не працюючої, вдови, має 3-х
неповнолітніх дітей у відношенні яких
позбавлена батьківських прав,
проживаючої по АДРЕСА_1 раніше судимої
29.03.2012 року Ново одеським районним
судом Миколаївської області за ст. 185ч.1
КК України до громадських робіт на
строк 100 годин, в скоєнні злочину,
передбаченого ст.389 ч.2 КК України , -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1, відповідно до вироку
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 29.03.2012 року
визнано винною у скоєні злочину,
передбаченого ст.185ч.1 КК України і
засуджено до відбування покарання у
виді громадських робіт на строк 100
годин.

Після набрання вироком законної сили,
ОСОБА_1., була ознайомлена з вироком і
порядком відбування покарання у виді
громадських робіт та отримала в
кримінально-виконавчій інспекції
направлення для відбування цього
покарання в Воронцівській сільраді
Новоодеського району Миколаївської
області.

В період з 22 травня 2012 року, з часу
направлення засудженої ОСОБА_1 до
Воронцівської сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області для відбування цього
покарання, вона, після визначення їй в
сільраді характеру громадських робіт і
складання графіку їх відбування, в
травні 2012 року відбула лише 36 годин
громадських робіт, а після цього
навмисно, без всяких на то поважних
причин, в період з 01 червня 2012 року не
з'являвся для подальшого відбування
покарання у виді громадських робіт, не
відпрацювала жодної години із
залишених невідбутими 64 годин,
внаслідок чого ухилилася від
подальшого відбування цього покарання,
яке було призначене їй вироком суду.

Після призначення кримінальної справи
до судового розгляду, на час винесення
судом вироку, ОСОБА_1. повністю відбула
призначене їй вироком суду покарання у
виді 100 годин громадських робіт.

Допитана в якості підсудної
ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю
визнала свою вину у скоєні
інкримінованого їй у провину злочинні,
передбаченого ст.389 ч.2 КК України.

По суті пред'явленого обвинувачення
ОСОБА_1. пояснила, що вона знала про те,
що повинна відбувати громадські
роботи, але після часткового їх
відбування в травні місяці, припинила
їх відбувати, так як ходила на іншу
роботу. Після того, як 20 червня 2012 року
загинув її чоловік, вона також не
змогла відбувати громадські роботи,
так як працювала на інших роботах, щоб
сплатити борги, які появились
внаслідок організації і проведення
похорон чоловіка. Також пояснила, що не
думала про негативні для себе наслідки
цього ухилення від відбування
покарання у виді громадських робіт. На
даний час в скоєному кається,
громадські роботи повністю відбула.
Просить суд не позбавляти її волі.

Крім повного визнання підсудною своєї
вини та її показань про обставини
скоєння цього злочину, вина підсудної
повністю доведена в судовому засіданні
дослідженими доказами.

Так, факт умисного ухилення підсудної
від відбування, призначеного вироком
суду покарання у виді громадських
робіт підтверджується документами
справи, а саме: поданням старшого
інспектора КВІ Новоодеського МВ КВІ
УДДзПВП(а.с.4), набравши чинності
вироком Новоодеського райсуду від
23.08.2011 року (а.с.5-7), направленням для
відбування покарання (а.с.10), постановою
про встановлення днів явки на
реєстрацію (а.с.8), підпискою підсудного
про ознайомлення з порядком виконання
громадських робіт (а.с.11),
розпорядженнями сільради про
відбування ОСОБА_1 покарання,
графіками, табелями не виходу на
роботу(а.с.12-16), письмовими
попередженнями ОСОБА_1 про
необхідність приступити до відбування
покарання, її письмовими
зобов'язаннями(а.с.17-19), довідкою
лікарні (а.с.22), з яких вбачається, що
підсудна умисною, без всяких поважних
причин ухилялася від відбування цього
покарання і станом на 13.07.2012 року, тобто
на момент порушення у відношенні неї
кримінальної справи за ст.389ч.2 КК
України відбула лише 36 години із 100
годин присуджених вироком суду до
відбування громадських робіт.

Всі дослідженні в судовому
засіданні докази повністю
узгоджуються як між собою так і з
показаннями підсудної, в яких вона
визнає, що дійсно, не думала про
негативні наслідки для себе за
ухилення від відбування цього
покарання, та узгоджуються з усіма
дослідженими документами справи.

Всі ці докази повністю викривають
підсудну та її вину в скоєні
інкримінованого їй в провину злочині.

Органом досудового слідства дії
підсудної кваліфіковані за ст. 389 ч.2 КК
України.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що вина
підсудної у скоєні інкримінованого їй
у провину злочині доведена в суді
дослідженими доказами, а кваліфікація
її дій є правильною.

Відповідно до встановленого, суд
кваліфікує дії підсудної за ст.389 ч.2 КК
України, так як вона скоїла ухилення
від відбування громадських робіт,
будучи особою засудженою до цього
покарання.

Призначаючи покарання підсудній,
суд враховує як ступінь тяжкості та
характер скоєного нею злочину, так і
особу підсудної, обставини, що
обтяжують та пом'якшують її покарання.

Так, суд враховує, що скоєний
підсудною злочин відноситься до
категорії невеликої тяжкості і скоєний
без обставин, що обтяжують її
покарання.

Як обставини, що пом'якшують покарання
підсудної, суд враховує те, що вона
кається в скоєному злочині, визнала
себе винною.

Також суд враховує, характер і
обставини злочинного діяння, причини
та умови, що призвели до його скоєння,
задовільний стан здоров`я,
матеріальний та сімейний стан
підсудної, ту обставину, що вона
втратила свого чоловіка і стала вдовою.

Також судом враховується негативна
характеристика за місцем проживання
підсудної, а також той факт, що на час
винесення судом даного вироку вона
повністю відбула призначене їй вироком
суду покарання у виді 100 годин
громадських робіт.

Враховуючи ступінь тяжкості
злочину, характер цього злочину та
обставини його скоєння, приймаючи до
уваги обставини, що негативно
характеризують особу підсудної, суд
приходить до висновку, що у
відповідності до вимог ст.ст. 65 КК
України, їй слід призначити покарання
необхідне й достатнє для виправлення і
попередження нових злочинів у виді
обмеження волі.

Приймаючи до уваги обставини, що
пом'якшують покарання підсудній,
враховуючи її щире каяття, факт
відбуття нею громадських робіт в
повному обсязі, суд приходить до
висновку про щирість її каяття у
скоєному, а тому вважає, що її
виправлення все ж таки можливе з
призначенням їй покарання у виді
обмеження волі з випробуванням, шляхом
звільнення від відбування покарання,
на підставі ст.75 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_1. слід
призначити за сукупністю вироків, у
відповідності з вимогами ст.71 КК
України, але при призначені покарання
за сукупністю вироків, суд враховує той
факт, що на час постановлення цього
вироку, підсудна повністю відбула
покарання у виді 100 годин громадських
робіт, які їй були призначені вироком
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 29.03.2012 року,
яким вона була засуджена до цього
покарання за скоєння злочину,
передбаченого ст.185ч.1 КК України, а тому
відсутня невідбута частина покарання
за попереднім вироком суду.

Керуючись ст. ст.321,
323-324, 328-338 КПК України, суд, -

З А С У Д И
В :

ОСОБА_1 визнати винною у скоєні
злочину, передбаченого ст.389 ч.2 КК
України і призначити їй покарання у
виді обмеження волі на строк 1(один)
рік.

Згідно ст.71ч.1 КК України, при
призначенні покарання за сукупністю
вироків, суд враховує факт повного
відбуття засудженою покарання у виді
100 годин громадських робіт за
попереднім вироком Новоодеського
районного суду Миколаївської області
від 29.03.2012 року.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити засуджену ОСОБА_1. від
відбування призначеного покарання у
виді обмеження волі на строк 1 рік з
випробуванням, якщо вона протягом
одного року іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на неї обов'язки.

На підставі ст.76 КК України
покласти на засуджену наступні
обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та
повідомляти ці органи про зміну свого
місця проживання .

Запобіжний захід у відношенні
засудженої до вступу вироку в закону
силу залишити без зміни у вигляді
підписки про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржений
протягом 15 діб до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новоодеський районний суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляції, а засудженою з моменту
отримання копії вироку.

Головуючий: