Справа №1490/1757/12 26.04.2012 26.04.2012 26.04.2012
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 11/1490/315/2012 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 135, суддя Рудяк А.О.
ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач апеляційної інстанції
Р Е З О Л Ю Т И В Н А Ч А С Т И Н А
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого-судді Ржепецького О.П.,

суддів Фаріонової О.М., Чебанової-Губарєвої Н.В.,

за участю прокурора Іванова А.О.

захисника ОСОБА_2,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2012 року, яким

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 135 КК України на 1 рік позбавлення волі, за ч. 2 ст. 286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі 49 460,59 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн., на користь ОСОБА_5 50 000 грн., ОСОБА_4 50 000 грн., ОСОБА_9, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 - 50 000 грн.

За вироком суду ОСОБА_8 21.02.2011 р. близько 10 год. 45 хв. в м. Миколаєві керуючи на підставі довіреності технічно справним автомобілем Mercedec-Benz E280, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в світлий час доби по сухій асфальтованій проїзній частині вул. Маршала Василевського зі сторони вул. Чкалова в напрямку вул. Степової.

В цей же час проїзну частину вул. Маршала Василевського, в районі її перетину з пр. Леніна в м. Миколаєві, по лінії тротуару, справа на ліво по ходу руху вказаного автомобіля, переходила пішохід ОСОБА_10

Рухаючись у вказаних умовах ОСОБА_8, всупереч вимогам п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 8.7.3 «г», 8.10, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність у виниклій дорожній обстановці та її змінам, не контролював свій рух, хоча повинен був постійно його контролювати і мав таку можливість, перевищив встановлену в населеному пункті швидкість руху для транспортних засобів, наближаючись по вул. Маршала Василевського до пр. Леніна, потоки руху на якому розділені газоном, пересік першу проїзну частину на «жовтий» сигнал світлофору, не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 Правил дорожнього руху України «Місце зупинки», в порушення п.п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України продовжив рух свого автомобіля та виїхав на другу частину пр. Леніна на «червоний» сигнал світлофору, який забороняє рух, при цьому збільшуючи швидкість автомобіля до 80 км/год.

Маючи обєктивну можливість заздалегідь побачити, що спереду проїзну частину перетинає пішохід, ОСОБА_8 своєчасно не прийняв мір до зменшення швидкості руху автомобіля, аж до повної його зупинки, перетнув пр. Леніна, виїхав на лінію продовження тротуару, по якій рухалась пішохід ОСОБА_10 та допустив наїзд на неї передньою частиною автомобіля, провіз потерпілу біля 50 метрів на капоті свого автомобіля, не зупиняючи його скинув потерпілу з капота на проїзну частину, в порушені п. 2.10 «г» Правил дорожнього руху України не прийняв можливих мір для надання медичної допомоги потерпілій та зник з місця події.

В наслідку наїзду ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді множинних переломів кісток скелета з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася травматичним шоком, і в результаті тупої сочетаної травми тіла настала смерть ОСОБА_10

Причиною дорожньо-транспортної події стало злочинне порушення водієм Казимировим О.О. вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 8.7.3 «г», 8.10, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

В апеляції захисник ОСОБА_2, просить вирок суду скасувати, вважає, що за ч. 1 ст. 135 КК України ОСОБА_8 підлягає виправданню за відсутністю складу злочину, а за обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК України до ОСОБА_8 необхідно застосувати Закон України «Про амністію 2011 року», відповідно до якого звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, засуджених за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1, 2, 3, 4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоровя України від 18.01.2000 р. № 3/6.

Посилається на те, що вирок побудовано на припущеннях та суперечливих доказах, без обґрунтування мотивів стосовно прийняття одних пояснень і залишення поза увагою інших. Вважає, що судом не встановлено, на який сигнал світлофору ОСОБА_8 виїхав на перехрестя та на який сигнал світлофору закінчив його проїзд. Допитані в судовому засіданні свідки поясняли Данілов що автомобіль «Мерседес» виїхав на перехрестя імовірно тоді, коли почав загоратися жовтий сигнал світлофору, Лейкін що коли загорався жовтий сигнал світлофору, «Мерседес» вже перетинав пр. Леніна, Нікора спростовуючи пояснення Лейкіна, що «Мерседес» виїздив на пр. Леніна на зелений сигнал, Сагайдак що «Мерседес» під час, коли блимав зелений сигнал світлофору вже проїхав частину пр. Леніна в напрямку руху Херсонського шосе та знаходився навпроти бульварної частини.

Вважає, що перетинання проїзної частини потерпілої в порушення вимог Правил дорожнього руху й могло стати причинним звязком з наслідками, які виникли в результаті дорожньо-транспортної події.

Що стосується визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, то засуджений не міг усвідомлювати суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, оскільки не бачив, що збив людину.

Засуджений ОСОБА_8 вирок суду не оскаржував.

Заслухавши доповідь судді, захисника та засудженого на підтримку апеляції, пояснення потерпілих та представника потерпілого, які просили залишити вирок без зміни, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2012 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Повний текст ухвали буде оголошено 03 травня 2012 року о 10.00 годині.

Головуючий:

Судді: