Справа
№ 1-29008
вересня 2008 року. м. Тячів
Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі:
судді Розман М.М.
прокурора Якубовський В.А.
у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальну справу про
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 громадянина України,
з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна
неповнолітня дитина, працюючого слюсарем-сантехніком Тячівського ВУЖКГ, раніше
судимого за вироком Тячівського районного суду від 30.10.2006 року за ст. 122
ч.1 КК України на 1 рік і 6 місяців виправних робіт у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України ,
будучи засудженим 30.10.2006 року Тячівським районним судом Закарпатської
області за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік і 6 місяців виправних робіт з
відрахуванням із його заробітку 20% щомісячно в дохід держави, за місцем роботи
в виробничому управлінні житлово-комунального господарства Тячівської
райдержадміністрації, куди був призначений на посаду слюсаря-сантехніка по
житлу з 6 лютого 2008 року, порушуючи
вимоги п. 6 ст. 46 КВК України, ухилявся від відбування покарання у виді
виправних робіт, а саме з 11.02.2008 року по 13.02.2008 року та з 26.02.2008
року без поважних причин не з'являвся за місцем роботи в виробниче управління
житлово-комунального господарства Тячівської райдержадміністрації.
Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою
вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та пояснив, що після
засудження, а саме 15.12.2006 року він був оформлений на роботу до ПП ОСОБА_2.,
про що повідомив кримінально-виконавчу інспекцію, з вказаного підприємства були
надані відповідні довідки, і він сплачував в банк 20% на наданий йому рахунок.
В липні 2007 року він був звільнений приватним підприємцем ОСОБА_2., так як в
червні не виходив на роботу у зв'язку з хворобою, а через тиждень був оперований
і йому було призначено реабілітаційний період строком на три місяці. Після
лікування 06.02.2008 року, він був оформлений на роботу в Тячівське ВУЖКГ
слюсарем-сантехніком, але 10.02.2008 року під час роботи він намочив одяг та
захворів , про що повідомив майстра і не виходив на роботу 2 дні, однак довідку
не представив , так як не звертався до лікаря. Потім він ходив на роботу до
26.02.2008 року, після чого у зв'язку з відсутністю коштів на проїзд не виходив
на роботу. За заробітну плату , яку він отримував не можливо було прожити.
матеріали кримінальної справи суд приходить до висновку, що вина підсудного
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину в судовому засіданні доведена
повністю. Крім його особистого визнання це стверджується зібраними під час
досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що в березні 2008 року вона прийняла особову справу
ОСОБА_1, засудженого вироком Тячівського райсуду від 30.10.2006 року до
виправних робіт строком на 1 рік і 6 місяців з відрахуванням 20% з заробітної
плати , для контролю за виконанням покарання. Згідно доповідної записки
наставника засудженого та довідки Тячівського ВУЖКГ ОСОБА_1 допускав прогул з
11.02.2008 р. по 13.02.2008 року та з 26.02.2008 року до моменту, коли повинен
був закінчитись строк відбуття покарання. В березні, квітні та травні 2008 року
засуджений ОСОБА_1 без поважних причин не з'являвся для реєстрації в КВІ.
Згідно платіжних доручень термін відбутого покарання ОСОБА_1, тобто термін під
час якого проводилось відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 становить 5
ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 11 лютого 2008 року, начальником
Тячівського ВУЖКГ вона була призначена керівником-наставником засудженого до
виправних робіт ОСОБА_1, який був оформлений на роботу слюсарем-сантехніком та
в її обов'язки входив контроль за виконанням покладених на нього обов'язків,
дотримання ним дисципліни та своєчасного виходу на роботу, про що нею вівся
табель виходу на роботу. ОСОБА_1 з 06.02.2008 року почав працювати, а з
11.02.2008 року по 13.02.2008 року безпричинно на роботу не виходив, про що нею
була складена доповідна записка, та з 26.02.2008 року взагалі перестав виходити
на роботу. Заробітна плата йому була проведена за фактично відпрацьовані 12
днів в лютому 2008 року. В ті дні, коли він працював, то вчасно виходив на
роботу і справно виконував покладені на нього обов'язки. Про те, що з
11.02.2008 року він не вийде на роботу їй нічого не говорив, вона сама йому
зателефонувала і він повідомив, що хворий, однак довідку від лікаря він не
вироку Тячівського районного суду від 30 жовтня 2006 року встановлено , що
ОСОБА_1 засуджений за ст. 122 ч.1 КК України на 1 рік і 6 місяців виправних
робіт за місцем роботи, з відрахуванням із його заробітку 20% щомісячно в дохід
держави.

(
а.с.8, 9)

З
матеріалів особової справи №2-2006 , заведеної на засудженого ОСОБА_1
встановлено факт ухилення від відбування покарання в виді виправних робіт.

(
а.с. 46-153 )

Таким чином, оцінивши в
сукупності зібрані по справі наведені докази, які узгоджуються щодо фактичних
обставин справи між собою, суд вважає, що дії підсудного слід кваліфікувати за
ст. 389 ч. 2 КК України як ухилення від відбування виправних робіт особою,
засудженою до цього покарання.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який по місцю проживання
характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина.

Обставини
справи, що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1: визнання своєї вини, щире
каяття та активне сприяння розкриттю
злочину.

Обставин,
що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 суд не знайшов.

Враховуючи
наведене, суд вважає, що відносно підсудного ОСОБА_1 необхідно і доцільно обрати покарання в виді обмеження
волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням та
покладенням передбачених ст. 76 КК України обов'язків.

Цивільного позову не заявлено.

Судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд,

З А
С У Д
И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, призначивши
покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 71 КК України , за сукупністю вироків , шляхом часткового
приєднання не відбутого покарання за вироком Тячівського районного суду
Закарпатської області від 30 жовтня 2006 року визначити ОСОБА_1 остаточне
покарання у виді обмеження волі строком на два роки і один місяць.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного
йому покарання з випробуванням , якщо він протягом одного року не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ст. 76 КК України
наступні обов'язки:

·
не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,

·
повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід відносно
засудженого ОСОБА_1 до набуття вироком законної сили залишити попередній -
підписку про невиїзд.

Цивільного позову не заявлено.

Судових витрат немає.

На
вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області
через Тячівський районний суд протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Головуючий: М.М.Розман