У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі

головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Кривенди О.В.

розглянула
в судовому засіданні 1 лютого 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Єнакіївського міського суду
Донецької області від 1 вересня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 26 серпня 2005 року.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця м. Єнакієве Донецької області,

громадянина України, несудимого,

за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів засудженому
ОСОБА_2 остаточно призначено покарання - 9 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2005 року
зазначений вирок залишений без зміни.

По цій справі засуджений також ОСОБА_3, судові рішення, щодо якого в
касаційному порядку не оскаржені й касаційні подання не внесені.

ОСОБА_2 засуджений за те, що він, 22 вересня 2003 року, знаходячись у
будинку АДРЕСА_1, за попередньою змовою з ОСОБА_4, який раніше засуджений за
цей злочин вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 21 травня
2004 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час сварки, яка
виникла не грунті раптово виниклих неприязних стосунків, почали бити руками,
ногами і нунчаками потерпілого ОСОБА_5, наносячи йому удари по голові, животу, рукам, ногам та
тулубу, заподіявши потерпілому тілесні
ушкодження різного ступеню тяжкості, у тому числі і тяжкі тілесні ушкодження у
виді сукупної травми черепу та грудної клітини, яка супроводжувалася закритою
черепно-мозковою травмою, крововиливами під м'які оболонки речовини головного
мозку, двосторонніми переломами ребер, в
результаті чого потерпілий помер.

Крім того, 1 травня 2004 року, у період з 2 години 30 хвилин до 3 години 30
хвилин, ОСОБА_2, знаходячись на вул. Могилевській м. Єнакієве Донецької
області, за попередньою змовою з
ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, порушуючи
громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалася особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, почали кидати
камінням та розбили вікна у квартирах НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 будинку НОМЕР_4
та у квартирах НОМЕР_5 і НОМЕР_3 будинку НОМЕР_6, пошкодивши при цьому належний
потерпілій ОСОБА_6 телевізор “Електрон” вартістю 700 грн. Під час цих дій
засуджених потерпілим ОСОБА_9, ОСОБА_6 і малолітній ОСОБА_10 були спричинені
легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_11 фізичний біль. В результаті зазначених дій
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_12 були нанесені
матеріальні збитки відповідно на 917 грн. 50 коп., 50 грн., 100 грн. та 50
грн..

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не оскаржуючи
висновки суду щодо фактичних обставин справи та правильності юридичної оцінки
дій засудженого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 296 КК України, посилається на те, що дії
засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані неправильно, у зв'язку з
чим ставить питання про зміну постановлених судових рішень та перекваліфікацію дій ОСОБА_2 на ч. 1 ст. 119
КК України з відповідним пом'якшенням покарання.

У доповненні до касаційної скарги
захисника засуджений ОСОБА_2 зазначає, що досудове та судове слідства проведені
односторонньо та неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, його дії невірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, призначене покарання є надто суворим, а тому
просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення з направленням справи
на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи
касаторів, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника та доповнення
до неї, які подані засудженим ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України підставами для скасування або зміни
зазначених у ч. 2 ст. 383 КПК України судових рішень, є: істотне порушення
кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального
закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого.

Що стосується застосування кримінального закону, то колегія суддів вважає,
що кваліфікація дій засудженого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК
України відповідає обставинам, які були встановлені в ході судового слідства.

Так, згідно з показань раніше засудженого
ОСОБА_4, він разом з ОСОБА_2 під час сварки почали бити ОСОБА_5, наносячи
йому удари руками, ногами, а ОСОБА_2 і нунчаками у голову, живіт, тулуб, ноги,
руки. Крім того, ОСОБА_2 ще вдарив ножем у ногу потерпілого. Це продовжувалося
приблизно 20 хвилин. Після цього, вони скинули потерпілого у підвал і підперли
вихід, щоб він не міг самостійно вийти. Коли вранці, вони виявили труп Любочки,
то спільно відвезли його до водосховища, де викинули у воду.

Зазначені показання ОСОБА_4 підтверджуються та узгоджуються із показаннями
ОСОБА_2 на досудовому слідстві, в яких він не заперечував, що наніс потерпілому
декілька ударів рукою в обличчя; допомагав ОСОБА_4 скинути ОСОБА_5 у підвал та
наступного дня вивезти труп потерпілого до водосховища; даними протоколу огляду
місця події, із якого вбачається, що труп ОСОБА_5 був виявлений на березі
водосховища з ознаками насильницької смерті; протоколу огляду за місцем
проживання ОСОБА_2, де відбувалося побиття потерпілого, із якого вбачається, що
під час огляду був виявлений та вилучений ніж; висновками судово-цитологічної
експертизи, згідно з якими на ножі, вилученому за місцем проживання ОСОБА_2,
виявлена кров людини, походження якої від потерпілого не виключається;
висновками судово-медичної експертизи щодо кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених при
дослідженні трупу потерпілого ОСОБА_5.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність показань ОСОБА_4 і
свідчили про те, що він обмовляє засудженого ОСОБА_2 не встановлено. Не вказує
на такі дані і сам засуджений.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними посилання у
касаційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_2, захищаючись від нападу
потерпілого, наніс останньому лише 3-4 удари рукою в обличчя, у зв'язку з чим
його дії мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство,
вчинене через необережність.

Що стосується призначення ОСОБА_2 покарання, то вирішення судом першої
інстанції цього питання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав для
пом'якшення покарання засудженому колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень процесуальних прав засудженого ОСОБА_2, які б тягли за
собою скасування чи зміну постановлених щодо нього судових рішень, не виявлено.

Посилання у касаційній скарзі на однобічність і неповноту судового слідства
та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи до компетенції
касаційного суду не відносяться.

Крім того, із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що згадані доводи
захисника та засудженого були предметом перевірки в апеляційній інстанції і
також не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для
призначення справи до касаційного розгляду.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Гошовська
Т.В. Кривенда О.В.