Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Зубка К.А., суддів Новіцького Е.И., Чельник О.І.,

за участю прокурора Замороза О.Р.,

засудженої ОСОБА_1 та її захисника-адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружену, має на утриманні неповнолітню дитину, працює за окремою угодою, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, не судиму

засуджено за ч.5 ст.191 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з обліком і обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю; за ч.2 ст.358 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з обліком і обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винною та засуджено за те, що вона 17 серпня 2008 року близько 17 год. ЗО хв., працюючи касиром відділення №25 Кіровоградської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» протиправно вилучила з каси вказаного відділення гроші в іноземній валюті загальною сумою 28 402 долари США та 5700 євро, що у гривневому еквіваленті складає 178738,7 грн. Отримані гроші витратила на власні потреби, чим спричинила ЗАТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 18 серпня 2009 року о 16.00 год., з метою приховування привласнення грошових коштів, ОСОБА_1 під час закінчення операційного дня, посилаючись на життєву необхідність, умовила касира ОСОБА_3, яка працювала на вечірній касі та приймала зміну у ОСОБА_1, внести в звітні бухгалтерські документи завідомо неправдиві дані про наявність валютних цінностей в касі відділення, що не відповідало фактичним обставинам, завіривши останню, що поверне кошти в повному обсязі наступного дня. Погодившись, ОСОБА_3 внесла в звітну довідку про касові обороти за день і залишки цінностей завідомо неправдиві дані про наявність валютних цінностей, знаючи, що ці дані не відповідають фактичній наявності валютних цінностей в касі відділення, однак прийняла касу з нестачею в ній валюти на ва вказану суму. Наступного дня ОСОБА_1 гроші в касу відділення банку не повернула, повторно попрохала ОСОБА_3 прийняти касу з нестачею грошових коштів в іноземній валюті, на що остання також погодилася.

20.08.2008 року ревізійною бригадою виявлена нестача іноземної валюти загальною сумою 28402 доларів США та 5700 евро.

Таким чином, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 в період з 17.08 по 20.08.2008 року вчинила підроблення звітного бухгалтерського документа-звітної довідки про касові обороти за день і залишки цінностей.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 просить помякшити їй покарання і зазначила, що у звязку із важким матеріальним станом сімї через своїх товаришів познайомилась з представником фінансової фірми «Ніка». З метою отримання прибутку у короткий час, вона тимчасова взяла у касі банку 28402 долари СІЛА та 5700 евро і відала їх представнику фірми та попрохала свою напарницю, яка приймала вечірню касу ОСОБА_3, щоб та в банківських документах не відображала нестачу, маючи на меті повернути валюту через кілька днів. Однак, згадані гроші фірма їй не повернула, про що вона повідомила начальника відділення банку. Тобто засуджена оцінює свої дії як завдання банку майнової шкоди у великих розмірах шляхом зловживання довірою і як підбурювання ОСОБА_3 до підроблення документів, а не як до привласнення, ввіреного їй чужого майна.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, засуджену ОСОБА_1 та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляцію засудженої, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотивуючи тим, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи, районний суд після роз'яснення наслідків, передбачених ч. З ст. 299 КПК України та за їх згодою обмежився допитом засудженої ОСОБА_1, після чого прийняв рішення по суті справи. З таким висновком суду першої інстанції колегія судів погодитися не

може.

Відповідно до вимог ст.64 КГЖ України дослідженню у кримінальній справі підлягають, крім події злочину та обставин, що впливають на ступінь його тяжкості також винність обвинуваченого у вчиненому і мотиви злочину.

Під час досудового слідства засуджена ОСОБА_1, а також свідки по справі - касир ОСОБА_3 та начальник відділення банку ОСОБА_4 послідовно пояснювали про те, що ОСОБА_1 заволоділа ввіреними їй коштами з метою отримати прибуток через вкладення їх у фінансову організацію з тим, щоб у подальшому повернути валюту у касу банку, а прибуток залишити собі.

(т. 1 а.с. 82, 207, 247; 92,231; 105 )

Таким чином, ОСОБА_1. І.В. хоч і визнала фактичні обставини заволодіння валютними цінностями, які по службі ввірив їй банк, однак не визнала факту безповоротного їх вилучення, тобто привласнення зазначеної валюти.

Отже, районний суд на порушення вимог ч.3 ст.299 КГЖ України виніс вирок по справі, не дослідивши фактичні обставини субєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 злочину, які засуджена оспорює.

З урахуванням викладеного та з огляду на вимоги ст.ст.370-374 КГЖ України, колегія суддів дійшла висновку, що таке порушення процесу є істотним і виключало постановлення вироку, а тому вважає за необхідне скасувати вирок районного суду та повернути справу на новий судовий розгляд, під час якого місцевому суду варто дослідити докази у повному обсязі, у тому числі і ті, які стосуються мотиву і спрямованості умислу засудженої, дати її діям належну юридичну оцінку, після чого постановити законне та обґрунтоване рішення.

У справі відсутні дані про те, що ОСОБА_1 буде ухилятися від суду чи іншим способом перешкоджати правосуддю або вчиняти злочини, тому колегія суддів переконана, що належна поведінка засудженої під час нового судового розгляду справи може бути забезпечена застосуванням до неї і менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, звільнивши її з- під варти на підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КГЖ України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому його складі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши її з-під варти негайно.

Судді: