Овруцький районний суд Житомирської області

Справа 286/2201/15-к
Пр. № 1КП/286/160/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000517 від 08.06.2015 року та надійшло 26.06.2015 року з Овруцької міжрайонної прокуратури Житомирської області по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою

освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобовязаного,

раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого

ст. 336 КК України, та угоду про визнання винуватості від 24 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , у період часу, із 14.10.2009 року по 04.11.2010 року проходив строкову службу у в/ч НОМЕР_1 Збройних сил України на посаді командира відділення. 04.11.2010 року був звільнений у запас зі званням рядовий та будучи військовозобов`язаним з 09.11.2010 року перебуває на військовому обліку у запасі першої категорії ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.. 65 Конституції України, Закону України „Про затвердження Указу Президента України № 1595-У-11 від 22 липня 2014 року „Про часткову мобілізацію, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року затверджений Законом № 113-VIII від 15.01.2015 року на території України оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим 19.01.2015 року, близько 15 години військовозобов`язаний ОСОБА_5 за викликом зявився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності до військової служби, де останній пройшов медичний огляд при військовому комісаріаті і був визнаний головою військово-лікарської комісії придатним до військової служби.

В подальшому, ОСОБА_5 неодноразово викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 за призовом на військову службу у Збройні Сили України по частковій мобілізації, а саме ОСОБА_5 було відомо про необхідність зявитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно після оголошення мобілізації згідно з виданим йому після проходження військово-лікарської комісії „Мобілізаційним розпорядженням, а також повідомлялося про наявність виписаної на його ім.я повістки, згідно якої необхідно було зявитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08 годину 00 хвилин 31.03.2015 року, на 06 годину 00 хвилин. 27.04.2015 року та на 06 годину 00 хвилин 11.05.2015 року до військового

2.

комісаріату для подальшого направлення за розподілом до військової частини для проходження військової служби. Однак ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відмовився отримувати повістку та прямо відмовився від несення обовязків військової служби під час часткової мобілізації, тобто свідомо ухилився від призову на мобілізацію.

Допитаний в судовому засіданні, як обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому обвинуваченні визнав і пояснив, що за вказаною адресою він проживаю разом з батьками, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , сестрою ОСОБА_8 та її малолітнім сином.

В 2008 році він закінчив ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в 2009 році був призваний на строкову військову службу, а саме в період часу із 14.10.2009 року по 04.11.2010 року проходив строкову військову службу у військовій частині А НОМЕР_2 Збройних сил України на посаді командира відділення, яка знаходилася в м. Київ. 04.11.2010 року був звільнений у запас зі званням рядовий та будучи військовозобов`язаним з 09.11.2010 року перебуває на військовому обліку у запасі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В січні 2015 року йому на сільську раду надіслали повістку про необхідність з`явитися до Овруцького ОМВК. 19.01.2015 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому дали направлення для проходження медичної комісії за яким в той самий день він пройшов медичний огляд і був визнаний придатним для проходження військової служби. Однак при цьому йому видали «Мобілізаційне розпорядження» за яке він розписався у відповідному зошиті та пояснили, що при першій потребі, а вірніше при оголошенні мобілізації йому, не чекаючи відповідної повістки, в найкоротший термін потрібно з`явитися до Овруцького ОМВК з речами для подальшого негайного відправлення на військову службу за мобілізацією. При цьому військовий квиток був при ньому та вказане мобілізаційне розпорядження було вкладене у військовий квиток. Після цього, розуміючи невідворотність свого призову до ЗСУ, порадившись із сім`єю, він вирішив не призиватися до ЗСУ, бо категорично вирішив не служити та не воювати.

Після цього його неодноразово викликали до військкомату, в лютому, березні, квітні та травні. Викликати намагалися через сільську раду, а також через місце роботи. Однак розуміючи, що при з`явленні до Овруцького ОМВК його відразу заберуть до армії, то він не з`являвся до військкомату та всіляко намагався ухилитися, як від отриманні повістки так і щодо з`явлення до військкомату. Також при спілкуванні із своєю сім`єю, зокрема матір`ю, вони вирішили, що до армії він не піде, бо на Сході країни йде війна та при мобілізації його напевно заберуть служити саме в зоні АТО. Він не хотів щоб його рідні та близькі переживали за нього, а також воювати він не хотів, бо розумів, що зброю в руках він тримати не буде, а тим більше стріляти в людей не зможе. Його переконлива думка, що будь-який конфлікт має буде вирішений мирним шляхом. Тому він категорично проти будь-якого військового вирішення конфлікту.

При цьому, він являюся переконаним патріотом України та згоден служити на благо країни будь-яким іншим способом, крім як військовим зі зброєю в руках.

Він розуміє, що за ухилення від призову за мобілізацією його буде притягнуто до кримінальної відповідальності. З цим він згоден і для нього це краще, ніж воювати зі зброєю в руках. У вчиненому кається. Просить затвердити угоду про визнання винуватості та понесе покарання відповідно до умов угоди.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд задовольнив клопотання учасників судового розгляду кримінального провадження про недоцільність дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, допиту свідків.

Крім власного визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- повідомленням про злочин № 1041 від 02.06.2015 року військового комісара Овруцького ОСОБА_9 .Левківського;

- обліковою карткою військовозобовязаного ОСОБА_5 від 09.11.2010 року;

- картками обстеження та медичного огляду ОСОБА_5 від 19.01.2015 року;

- ксерокопією військового квитка серія НОМЕР_3 від 14.10.2009 року;

- розписками ОСОБА_5 про отримання ним військових повісток від 21.03.2015 року, 02.04.2015 року та 11.05.2015 року, де від особистого підпису відмовився;

3.

- довідкою ІЦ від 22.06.2015 року, де ОСОБА_5 судимим не значиться;

- довідкою медичного заключення від 17.06.2015 року, з якої видно, що ОСОБА_5 за наркологічною допомогою не звертався;

- довідки про склад сімї ОСОБА_5 та характеристики з місця проживання, де останній характеризується позитивно.

Його винуватість підтверджується й іншими матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.336 КК України, як умисні дії, що виразилися в ухиленні від призову за мобілізацією.

Вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є середньої тяжкості, за яке передбачено покарання від 2 до 5 років позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що помякшують та обтяжуть його покарання.

Судом також береться до уваги і те, що обвинувачений досить молодого віку, раніше не судимий, не одружений, не працює, характеризується за місцем проживання виключно позитивно, беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на обліку у лікарів: нарколога та психіатра не перебуває, від скоєного ним діяння тяжких наслідків не настало.

У ході досудового розслідування, 24.06.2015 року, між обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся і погодився укласти угоду про винуватість та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні

Згідно угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.336 КК України в межах санкції цієї статті у виді 2-х років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановленням іспитового строку на 1 рік, при умові, якщо він за цей строк не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.3 ст.76 КК України, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ч.2 ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для сторін є: для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку. Оскарження обвинуваченим обвинувального вироку, яким затверджені ці угоди в апеляційному порядку, відповідно до п.1 ч.4 ст. 394 КПК України можливе виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди та оскарження в касаційному порядку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку може бути оскаржений обвинуваченим в касаційному порядку виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладеної угоди, йому роз`яснено і є зрозумілими; для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів - йому роз`яснені і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України

4.

прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник та прокурор просять затвердити дану угоду на умовах, зазначених в ній.

Суд переконаний, що укладення даної угоди для обвинуваченого, є добровільним, зміст даної угоди не суперечить вимогам КПК України, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що дана угода може бути затверджена та призначене покарання, узгоджене сторонами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 не накладався.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368,370, ч.4 ст.394, 473,474,475,476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 24 червня 2015 року у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000517 від 08 червня 2015 року, укладену між прокурором Овруцької міжрайонної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання узгоджене угодою за цим законом, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши 1 рік іспитового строку, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.3 ст.76 КК України, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом 30 діб з моменту його ухвалення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування даного вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копії вироку вручаються обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1