В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2012 Справа №1915/1426/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

при секретарі Пилипець О.І.

з участю прокурора Гульовської О.Г.

представника потерпілого ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1, раніше судимого:

1). 25 лютого 2009 року Заліщицьким районним судом за ч.1 ст.263 КК України до 510 грн. штрафу;

2). 16 лютого 2010 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.263 КК України на 3 місяці арешту, ч.1 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України на 6 місяців арешту, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено 2 роки позбавлення волі, згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено 2 роки позбавлення волі та 510 грн. штрафу, які виконувати самостійно, звільненого 19 серпня 2011 року по відбуттю строку покарання,

- за ч.ч. 1, 2 ст.190, ч.2 ст.185,ч.2 ст.15-ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У підсудного ОСОБА_3, коли він 13 листопада 2004 року близько 22 год. 00 хв. перебував на території залізничного вокзалу, що по вул.Б.Хмельницького у м.Тернополі, виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючий який він в той момент у тому ж місці попросив у свого знайомого ОСОБА_2 мобільний телефон для того, щоб на нього подивитись, не маючи наміру повертати його в майбутньому, та шляхом обману заволодів даним мобільним телефоном марки «Nокіа 3100», вартістю 859 грн., в якому знаходився стартовий пакет «UМС», вартістю 60 грн., на рахунку якого коштів не було, заподіявши такими своїми діями ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 919 грн.

Крім цього, 24 січня 2005 року близько 13 год. 00 хв. перебуваючи по вул.Хмельницького в м.Тернополі, підсудний ОСОБА_3 вступив в злочинну змову з іншою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи яку, він попросив у потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Siemens A-50» для здійснення дзвінка, не маючи наміру повертати його в майбутньому та шляхом обману повторно заволодів даним мобільним телефоном торгової марки «Siemens A-50», вартістю 480 грн., в якому знаходився стартовий пакет «Джинс», вартістю 35 грн., на рахунку якого були грошові кошти в сумі 15 грн. Пілся цього ОСОБА_3 непомітно для ОСОБА_4 передав його особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який за попередньою домовленістю втік з місця скоєння злочину, заподіявши потерпілому ОСОБА_4 шкоду на суму 530 грн.

Також, 09 березня 2005 року, близько 19 год. 00 хв. у підсудного ОСОБА_3, який перебував в приміщенні комп'ютерного клубу «Евріка», що по вул.Замковій в м.Тернополі, виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він в той момент у тому ж приміщенні, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а також, що він не буде помічений сторонніми особами, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_6 його мобільний телефон торгової марки «Nокіа 3650» вартістю 1100 гривень, який знаходився у чохлі вартістю 35 гривень разом із стартовим пакетом «Джине» вартістю 50 гривень, на рахунку якого були кошти в сумі 8 гривень, заподіявши матеріальну шкоду на суму 1193 гривні.Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік.

Крім цього, 14 липня 2005 року, близько 18:30 год. у ОСОБА_3 ,який перебував біля будинку № 21-А, що по вул. Б. Хмельницького в м. Тернополі, та знайшов підроблену купюру номіналом 100 доларів США № Б153649230, взірця 1993 року, яка згідно офіційного курсу гривні до долара США, станом на 14.07.2005 року становить - 505,5 грн., несправжність якої він добре помітив та знаючи, що знайдена ним купюра номіналом 100 доларів СІЛА є підробленою, виник умисел обміняти знайдену ним купюру на національну валюту в пункті обміну валют, реалізуючи який він підійшов до пункту обміну валют № 4 Тернопільської філії АТ "Українська фінансова група», який розташований на Привокзальному майдані залізничного вокзалу ст. Тернопіль, де намагався обміняти вищевказані підроблені 100 доларів США на національну валюту України. Касир даного пункту обміну валют ОСОБА_8, побачивши, що вищевказані 100 доларів США є підробленими, перевіривши їх за допомогою спеціального приладу "Спектр", повідомив про це ОСОБА_3 і сказав, що їх необхідно негайно здати в чергову частину міліції, але ОСОБА_3 забравши дану купюру з рук касира пункту обміну валют, нічого не відповівши, швидко пішов у напрямку центрального входу в залізничний вокзал. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_3 підійшов до пункту обміну валют № 3 Тернопільської філії АТ "Українська фінансова група", який розташований біля центрального входу в приміщення залізничного вокзалу ст. Тернопіль, де намагався обміняти знайдену ним купюру номіналом 100 доларів США на національну валюту України. Проте, касир даного пункту обміну валют ОСОБА_9, також побачивши, що вищевказані 100 доларів США є підробленими повідомила про це ОСОБА_3, однак, останній, знову забрав цю підроблену купюру іноземної валюти, сподіваючись все ж таки, шляхом обману обміняти її на національну валюту України, але відразу ж був затриманий на Привокзальному майдані працівниками міліції.

Допитаний як підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190, ч.2 ст.185,ч.2 ст.15-ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та показав, що 13 листопада 2004 року, він перебував на залізничному вокзалі м. Тернополя, де біля відділу транспортної міліції зустрів свого знайомого ОСОБА_2, з яким він почав розмовляти і в ході якої він запропонував ОСОБА_2 піти в бар та вжити спиртні напої на що ОСОБА_2 погодився. Вони пішли в кафе, що поблизу приміських кас продажу квитків, стали за стійку та замовили спиртні напої, під час цього вони розмовляли і тоді він почув як в ОСОБА_2 задзвонив мобільний телефон торгової марки «Nокіа 3100», з кольоровим дисплеєм і ОСОБА_2 почав по ньому розмовляти. Коли він побачив в ОСОБА_2 даний телефон, то в нього виник намір заволодіти ним шляхом обману, тому після того, як ОСОБА_2 закінчив розмову і хотів заховати телефон він попросив його у нього, щоб ніби то подивитись, пообіцявши, що поверне данай телефон, хоча насправді не мав наміру його повертати. Коли ОСОБА_2 дав йому свій телефон, то вони вжили спиртні напої і вийшовши з приміщення даного кафе пішли до кас, які знаходяться в середині залізничного вокзалу, протягом цього часу телефон ОСОБА_2 знаходився в нього в руках. Підійшов до кас продажу квитків, та запитавши у касира чи є квитки на потяг до м. Києва, він ще трохи постояв біля віконця каси і переконавшись, що ОСОБА_2 за ним не спостерігає, вийшов із приміщення вокзалу та сів у автомобіль таксі марки « Таврія Славута» та поїхав у кафе «Паж», що по вул. Руській в м. Тернополі, де біля даного кафе підсів у автомобіль таксі марки «ВМW», темного кольору, номерного знаку не пригадує, та запропонував водієві придбати у нього мобільний телефон торгової марки «Nокіа 3100» за 250 гривень. Оглянувши даний телефон, водій таксі дав йому 250 гривень. Виручені за продаж телефону грошові кошти він витратив на власні потреби. Близько 04:00 год. він повернувся на залізничний вокзал, де зустрів ОСОБА_2, який запитав у нього де мобільний телефон, однак він відповів, що залишив телефон із грошовими коштами в своїй куртці в автомобілі таксі, яким їздив до кафе «Паж», хоча це не відповідало дійсності та пообіцяв ОСОБА_2 повернути телефон, хоча насправді не мав наміру цього робити.

Також, 24 січня 2005 року, він разом із своїм знайомим ОСОБА_10 у стані алкогольного сп»яніння, рухалися з м. Києва, на потязі №73 сполученням «Москва-Львів» до м. Тернополя, оскільки він запросив ОСОБА_10 до себе в гості. Під час руху потяга він підійшов до невідомого хлопця, який сидів у сусідньому купе, як йому стало відомо пізніше, це ОСОБА_4, і попросив у нього цигарку, ОСОБА_4 погодився та дав йому цигарку і він пішов курити. Пізніше, він побачив, що ОСОБА_4 пішов курити у тамбур потяга і пішов за ним, де знову попросив у нього цигарку і коли вони курили, то почали розмовляти між собою. Відрекомендувавшись ОСОБА_4, ОСОБА_3, вони сіли у сусідньому вільному купе і почали розмовляти про події, які відбувались під час виборів, та в ОСОБА_4 задзвонив мобільний телефон по якому він почав розмовляти. Після закінчення розмови він попросив у ОСОБА_4 даний телефон, щоб подивитись, сказавши йому, що у нього був такий же телефон. Коли ОСОБА_4 передав йому свій телефон, то він побачив, що це був мобільний телефон торгової марки «Siemens А50», корпус помаранчевого кольору із білими вставками по боках, оглянувши який він попросив у ОСОБА_4 зателефонувати з його телефону, так як у нього був свій стартовий пакет «Київстар», але не було телефону на що ОСОБА_4 погодився і він вставивши в телефон свій стартовий пакет зателефонував до своїх товаришів з якими познайомився в м. Києві. Після цього, він повернув ОСОБА_4 телефон забравши свій стартовий пакет, однак пізніше, він знову попросив у ОСОБА_4 телефон, щоб подивитись на його функції, сказавши, що у нього був схожий телефон, але з англійською мовою. Через деякий час до них приєднався його товариш ОСОБА_10, який спав під час їхньої з ОСОБА_4 розмови, він познайомив його з ОСОБА_4. Близько 13:00 год. вони приїхали в м. Тернопіль, де перебуваючи на залізничному вокзалі в м. Тернополі, у нього виник намір заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_4 шляхом обману про що він повідомив ОСОБА_10, який на його пропозицію погодився. Проходячи через привокзальну площу м. Тернополя він попросив у ОСОБА_4 мобільний телефон, пояснивши, що зателефонує до свого товариша, щоб той перетелефонував, хоча насправді він мав намір заволодіти телефоном ОСОБА_4.. Тоді він взяв у ОСОБА_4 мобільний телефон, зробив вигляд, що зателефонував до свого товариша і сказав ОСОБА_4, що він зараз зателефонує, а переходячи через пішохідний перехід на зупинку громадського транспорту по вул. Б. Хмельницького, непомітно для ОСОБА_4 передав його мобільний телефон ОСОБА_10, і коли ОСОБА_4 сказав, повернути йому мобільний телефон, так як ніхто не телефонував. На це він відповів, що його телефон він передав ОСОБА_10, а останній втік. Після цього, він пояснив ОСОБА_4, що ОСОБА_10 загубився серед натовпу, однак він не місцевий і прийде до нього додому, оскільки знає лише де він живе. Тоді, він разом із ОСОБА_4 пішли до нього додому по АДРЕСА_1, де на той час знаходилась його матір, а ОСОБА_10 не було, оскільки попередньо він домовився з ним зустрітись біля готелю «Тернопіль» о 14:00 год. Він пояснював ОСОБА_4, що вони можуть зустрітись пізніше і він поверне йому його мобільний телефон, хоча насправді наміру повертати телефон він не мав. ОСОБА_4 почав вимагати, щоб він залишив йому якісь свої документи у заставу, на що він пояснив, що у нього нема паспорта і дав йому банківську картку видану на ім'я ОСОБА_12, яку знайшов на одній із вулиць м. Тернополя, і своє посвідчення «Червона калина НОМЕР_1», яке йому дали в м. Києві, як перепустку у «наметове містечко» під час «Помаранчевої революції». Після цього, він запропонував ОСОБА_4 зустрітися біля банку «Кредит-пром», що по вул. Замковій в м. Тернополі о 19:00 год. цього ж дня, однак йти на зустріч він не мав наміру й на картці, яку він дав ОСОБА_4 не було коштів, а посвідчення цінності не представляє і за номером посвідчення його анкетні дані взнати не можливо. Після цього, ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку.Близько 14:00 год. він зустрівся із ОСОБА_10 на обумовленому місці, де останній передав йому мобільний телефон ОСОБА_4 і вони разом пішли у магазин «Том і Джері», що по вул. Й. Сліпого, 1 в м. Тернополі, де він підійшов до візуально знайомого йому директора ОСОБА_14, якому запропонував придбати в нього мобільний телефон ОСОБА_4 Оглянувши який ОСОБА_14 погодився придбати його за 100 гривень, а стартовий пакет із даного телефону він викинув по дорозі в магазин «Том і Джері».

Крім цього, 9 березня 2011 року, близько 18:00 год., він перебував в інтернет-клубі «Евріка», що по вул. Старий Ринок, 1 в м. Тернополі та грав на комп'ютері. Коли закінчився його ігровий час він помітив невідомого хлопця, який сидів за сусіднім комп'ютером, а біля його комп'ютера лежав мобільний телефон, який був до чогось приєднаний. Підійшовши ближче, він побачив, що це був мобільний телефон торгової марки «Nокіа 3650», який він почав розглядати даний ,оскільки він йому сподобався. В цей час в нього виник злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна,а саме мобільного телефону. Він спостерігав за невідомим йому хлопцем та побачив як останній заховав мобільний телефон у ліву кишеню своєї куртки, яка висіла на стільці. Зачекавши декілька хвилин і побачивши, що хлопець дуже зайнятий грою в комп'ютері, він переконався, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до даного хлопця та непомітно викрав із лівої кишені куртки його мобільний телефон. Телефон він поставив в рукав своєї куртки, вийшов на вулицю та попрямував до свого будинку. Коли він йшов, то на телефон хтось зателефонував , однак він скинув виклик. Проходячи повз готелю «Тернопіль» він зупинив автомобіль таксі марки «ВАЗ-21099», синього кольору. присівши на переднє сидіння якого, він попросив водія відвезти його на залізничий вокзал м. Тернополя. По дорозі він запропонував водію придбати мобільний телефон, який він викрав у невідомого хлопця, пославшись на те, що йому терміново потрібні гроші, на що водій таксі погодився придбати телефон за 200 гривень, але сказав, що не має із собою такої суми грошей і запропонував поїхати разом з ним на вул. Л. Українки, де він візьме дану суму грошей. Приїхавши на вказану вулицю водій таксі вийшов із салону автомобіля і зайшов в один із будинків, однак через деякий час водій повернувся і вони поїхали на АДРЕСА_2. , а після цього поїхали на залізничний вокзал м. Тернополя, де водій таксі дав йому грошові кошти в сумі 200 гривень. Тоді він вийшов із салону автомобіля сказавши водію таксі зачекати на нього , оскільки він йде купувати білети, хоча насправді повертатися наміру не мав. Виручені грошові кошти він витратив на їжу та спиртні напої.

Також, 14 липня 2005 року, близько 18:00 год., він перебуваючи на вул. Б.Хмельницького в м.Тернополі, вирішив зайти у двір одного із будинків, номеру якого не пам'ятає, по своїх природних потребах , де, він біля одного із під'їздів побачив складений папірець, після чого вирішив підняти його та подивитися що це, піднявши та розгорнувши який він побачив, що це ;стодоларова купюра, однак добре роздивившись її, він зрозумів, що вона не справжня - фальшива, тому що папір, з якого вона була виготовлена більш м'якший від того, з якого виробляються справжні гроші, і крім того на ній були відсутні так звані <шороховатості», проте, на загальний зовнішній вигляд, вона цілком була схожа на справжні гроші - долари США. Після чого, він вирішив піти у найближчий пункт обміну валют та спробувати обміняти знайдену купюру номіналом 100 доларів США на національну валюту України - гривні. З цією метою, він пішов на залізничний вокзал м.Тернополя та підійшовши до пункту обміну валют, який розташований з правої сторони від центрального входу в приміщення залізничного вокзалу, передав знайдену ним підроблену стодоларову купюру чоловікові-касиру, сказавши, що хоче їх обміняти на гривні, проте, касир подивившись на купюру відразу ж відповів йому, що дані гроші є не справжніми, а фальшивими і тому він йому їх не обміняє. Після цього, він забрав у касира дані гроші і вирішив спробувати обміняти їх в іншому пункті обміну валют, який розташований неподалік приміських кас залізничного вокзалу. Підійшовши до даного пункту обміну валют, він знову передав знайдену підроблену купюру номіналом 100 доларів США жінці - касиру цього пункту, попросивши обміняти на гривні, але вона також, тільки подивилась на купюру - відразу ж сказала, що не поміняє її, оскільки вона фальшива, після чого він знову забрав цю купюру у касира, і вирішив піти в інший пункт обміну валют, але в цей момент до нього підійшли двоє чоловіків в цивільному одязі, які представились працівниками міліції, та попросили його пройти з ними в чергову частину міліції, яка розташована практично навпроти даного пункту обміну валют на території залізничного вокзалу М.Тернополя. В той час, коли до нього підійшли працівники міліції, то знайдена ним підроблена купюра номіналом сто доларів США, знаходилась в нього в руці. В черговій частині міліції ЛВ на ст.Тернопіль працівниками міліції в присутності понятих, було проведено огляд його особистих речей, в ході якого в нього було виявлено та вилучено одну купюру номіналом 100 доларів США. Після цього, працівниками міліції було складено різні протоколи про виявлення і вилучення у нього вищевказаної підробленої іноземної валюти, відібрано письмові пояснення, де він про все розповів, де саме він знайшов цю купюру, та де хотів обміняти її на гривні.

Підсудний ОСОБА_3, визнавши свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.ч. 1, 2 ст.190, ч.2 ст.185,ч.2 ст.15-ч.2 ст.190 КК України, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового слідства доказами, що її підтверджують, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з'ясувавши думку учасників процесу щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.299 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши при цьому, чи правильно розуміє підсудний та інші учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочинів та кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ч.2 ст.190 КК України, тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.190 КК України - закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, фактичні обставини справи, особу винного, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом'якшують покарання, суд відносить з'явлення зі зізнанням, повне визнання підсудним вини та щире каяття

Таким чином, суд вважає, що підсудному ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді обмеження волі та позбавлення волі на певний строк та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки суд вважає, що з врахуванням даних про особу підсудного та фактичних обставин справи, його виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, ОСОБА_3 засуджений 16 лютого 2012 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.263 КК України на 3 місяці арешту, ч.1 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України на 6 місяців арешту, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено 2 роки позбавлення волі, згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено 2 роки позбавлення волі та 510 грн. штрафу, які виконувати самостійно.

Зважаючи на те, що злочини за цим вироком вчинені ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання підсудному слід визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим за цим вироком за правилами ч.4 ст.70 КК України, зарахувавши в строк відбування покарання відбуте покарання за попереднім вироком.

По справі потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було заявлено цивільні позови на 1193 грн. та 900 грн. відповідно про стягнення завданої злочинами матеріальної шкоди, які підлягають до повного задоволення.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні суми на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також враховує моральні страждання потерпілого, що мали місце внаслідок викрадення його майна, неможливості використовувати його, що створювало незручності та нервозність.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що з підсудного ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути заподіяну внаслідок злочину моральну шкоду в сумі 500 грн.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді взяття під варту слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190, ч.2 ст.185,ч.2 ст.15-ч.2 ст.190 КК України і призначити йому за даними злочинами наступні покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15-ч.2 ст.190 КК України - 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 визначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 16 лютого 2012 року у виді 2 років позбавлення волі та 510 грн. штрафу, які виконувати самостійно, більш суворим за цим вироком, остаточно визначити засудженому ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та 510 грн. штрафу, які виконувати самостійно, зарахувавши в цей строк повністю відбуте ОСОБА_3 покарання за попереднім вироком у виді 2 років позбавлення волі та вважати невідбутим 1 рік позбавлення волі та 510 грн. штрафу в доход держави, які виконувати самостійно.

Раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту залишити без змін.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3судом покарання рахувати з 05 липня 2012 року.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю - стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 1193 грн. та в користь потерпілого ОСОБА_2 900 грн. на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди - задовольнити частково - стягнути з засудженог ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 500 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди, відмовивши в решті позовних вимог.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан