Справа № 495/2178/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР №0000038 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата, Саратського району, Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово безробітного,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року

№ 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 31 березня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дислокованої у АДРЕСА_2 .

31 березня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 134-ос старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » І категорії (тип Б) військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

01 вересня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 призначений на посаду помічника гранатометника 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний:

· свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
· беззастережно виконувати накази командирів (начальників)
· виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
· виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;
· неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
· сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
· вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
· дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
З 18 вересня по 19 вересня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 перебував у звільненні, з якого 20 вересня 2014 року повинен був повернутись до місця проходження служби військової частини НОМЕР_1 .

Проте, 20 вересня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, з метою ухилитися від військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу - до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин тривалістю понад один місяць, ухиляючись від військової служби та проводячи час на власний розсуд.

28 листопада 2014 року о 13 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_3 з`явився до місця проходження військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно 31 березня 2014 року він був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дислокованої у АДРЕСА_2 .

01 вересня 2014 року він призначений на посаду помічника гранатометника 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З 18 вересня по 19 вересня 2014 року він перебував у звільненні, з якого 20 вересня 2014 року повинен був повернутись до місця проходження служби військової частини НОМЕР_1 .

Проте, 20 вересня 2014 року він (обвинувачений ОСОБА_3 ), не з`явився вчасно на службу - до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин тривалістю понад один місяць, ухиляючись від військової служби та проводячи час на власний розсуд. 28 листопада 2014 року о 13 год. 00 хв. він з`явився до місця проходження військової служби. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 407 ч.3 КК України тобто не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, задовільну характеристику, вчинив злочин який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працює військовослужбовцем, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1