Справа № 675/121/15-к
Провадження № 1-в/675/37/2015
У Х В А Л А
"27" травня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ЗВК № 58 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції скаргу засудженого ОСОБА_5 про скасування стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор, -
в с т а н о в и в :
У січні 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, у якій зазначає, що постановою начальника Замкової виправної колонії № 58 ОСОБА_8 від 14 жовтня 2014 року на нього накладено стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 15 діб. Згідно спірної постанови під час проведення позапланового обшуку в камері № 21 ДПК ОСОБА_5 перешкоджав його проведенню, а саме: поводив себе грубо, нахабно, розмахував руками, погрожував написанням безпідставних скарг, висловлював невдоволення щодо режиму утримання. На зроблені зауваження не відреагував. Своєю поведінкою негативно впливав на інших засуджених.
ОСОБА_5 вважає накладене на нього дисциплінарне стягнення незаконним, посилається на те, що під час проведення обшуку 14 жовтня 2014 року він перебував у коридорі поруч з камерою № 21, у якій проводився обшук. Після закінчення обшуку йому повідомили, що черговий помічник начальника колонії ОСОБА_9 забрав належні йому речі, а саме: два журнала «Соблазн» і чай марки «Грінфілд». ОСОБА_9 вказав скаржнику, що вилучені журнали мають порнографічний зміст, а тому їх зберігання в установах виконання покарань засудженими заборонено. ОСОБА_5 зазначив, що вилучені журнали не мають порнографічного змісту, а тому вони не заборонені до зберігання у колоніях. Надалі, ОСОБА_5 звернувся до чергового з вимогою скласти у відповідності до положень ст. 102 КВК України протокол вилучення належних йому речей, однак, зазначена вимога персоналом установи була проігнорована.
Посилаючись на викладені обставини, засуджений просив суд скасувати спірну постанову про накладення на нього стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 15 діб та повернути йому незаконно вилучені речі.
У поданій до суду письмовій заяві від 26 лютого 2015 року ОСОБА_5 уточнив, що його скаргу слід розглядати в порядку, передбаченому КПК України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 скаргу підтримали з зазначених у ній підстав та просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник установи ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечили, мотивуючи тим, що спірна постанова є законною, а тому скасуванню не підлягає.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника ЗВК № 58, з`ясувавши думку прокурора, допитавши свідків, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Ст. 537 КПК України визначено перелік питань, що вирішуються судом під час виконання вироків, які, здебільшого, стосуються початку відбування покарання, зміни його порядку і умов, закінчення, інші питання про будь - які сумніви і протиріччя, що можуть виникнути під час виконання вироку.
Як вбачається з вказаної норми процесуального Закону, питання оскарження дисциплінарних стягнень законодавцем не віднесено до компетенції суду.
Слід зазначити, що порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, врегульований ст.ст. 132-135 КВК України.
Зокрема, ч. 13 ст. 134 КВК України визначено, що засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим, більш м`яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення в разі, коли посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею при відсутності порушення з боку засудженого.
Положеннями чинного КВК України не передбачено можливість та порядок оскарження засудженими стягнень до суду.
Водночас, за приписами ст.ст. 8, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У відповідності до висновків Конституційного Суду України, що містяться у рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь - яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.
Таким чином, з метою забезпечення конституційного права засудженого на оскарження в суді накладеного стягнення, суд приходить до висновку про необхідність розгляду його скарги по суті.
Даючи правову оцінку оспорюваній постанові про накладення стягнення, суд виходить з наступного.
Судом об`єктивно встановлено, що 14 жовтня 2014 року персоналом ЗВК № 58 було проведено вибірковий позаплановий обшук в камері № 21 дільниці посиленого контролю установи.
За результатами проведеного обшуку складено акт, в якому зазначено, що під час обшуку було виявлено і вилучено листи журналу порнографічного характеру у кількості 19 штук, які знаходились у сумці без бірки, а також перероблену під електрокип`ятильник тенову спіраль.
Після обшуку черговим помічником начальника колонії ОСОБА_9 , начальником відділення ОСОБА_11 та молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки установи ОСОБА_12 складено рапорти на ім`я начальника колонії про допущення засудженим ОСОБА_5 порушення встановленого порядку відбування покарання, що виявилось у перешкоджанні проведенню обшуку, яке полягало у тому, що засуджений поводив себе грубо, нахабно, розмахував руками, погрожував написанням безпідставних скарг, висловлював невдоволення щодо режиму утримання. На зроблені зауваження не відреагував. Своєю поведінкою негативно впливав на інших засуджених.
На підставі вищевказаних рапортів постановою начальника Замкової виправної колонії № 58 ОСОБА_8 від 14 жовтня 2014 року на ОСОБА_5 накладено стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 15 діб.
На думку суду, зазначена постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає до скасування з наступних підстав.
Порядок проведення обшуків засуджених і приміщень установ виконання покарань на час винесення спірної постанови був врегульований Інструкцією з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання у кримінально-виконавчих установах, затвердженою Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 22 жовтня 2004 року № 205/ДСК (далі Інструкція).
Так, п.п. 35, 41 Інструкції передбачено, що з метою виявлення та вилучення заборонених до зберігання предметів, виявлення підкопів і розшуку засуджених, які переховуються, проводяться загальні, вибіркові та контрольні обшуки засуджених і приміщень, огляди території житлової і виробничої зон КВУ. За результатами проведення обшуків складаються протоколи та акти (додаток 18 до цієї Інструкції). Вибірковий обшук приміщень, огляд територій житлової зони і виробничих об`єктів проводиться в ізольованих дільницях (секторах, цехах) у строки, передбачені графіком обшуків. Кожна дільниця (сектор) обшукується у міру необхідності.
Згідно з приміткою до додатку 18 до пункту 35 Інструкції, у разі вилучення предметів, виробів і речей у засуджених, посадовою особою КВУ складається відповідний протокол згідно з вимогами Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

За положеннями п. 42 чинних на час винесення спірної постанови Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25 грудня 2003 року № 275 (далі Правил), де визначено порядок вилучення у засуджених предметів, виробів та речей, збереження яких їм заборонено, а також продуктів харчування, придбаних незаконним шляхом, згідно з кримінально-виконавчим законодавством України виявлені в засуджених гроші і цінні речі вилучаються і, за рішенням суду, можуть бути передані в дохід держави. Вилучені гроші і цінні речі згідно з протоколом посадової особи, яка їх вилучила, негайно, але не пізніше трьох діб, здаються ЧПНУ до бухгалтерії. Вилучене реєструється у спеціальному журналі. Якщо через конкретні умови буде визнано недоцільним зарахування вилучених грошей і цінних речей у дохід держави, то гроші зараховуються на особовий рахунок засудженого, а цінні речі здаються на склад або в бухгалтерію для збереження. Предмети, вироби і речі, збереження яких заборонено або які придбані незаконним шляхом, перелік яких визначений нормативно-правовими актами Департаменту, підлягають вилученню і зберіганню. Речі, вилучені з обігу, знищуються, гроші, цінності та інші речі за рішенням суду можуть бути передані в дохід держави. Про вилучення предметів, виробів і речей посадовою особою установи виконання покарань складається протокол (додаток 15 до цих Правил). За фактом вилучення предметів, виробів і речей, які могли б бути використані із злочинною метою, проводиться розслідування.

Обов`язок щодо складення протоколу про вилучення речей та предметів, які заборонено використовувати в колоніях, передбачено також імперативною нормою ч. 7 ст. 102 КВК України .

Однак, як встановлено судом, про вилучення виявлених у результаті проведення 14 жовтня 2014 року обшуку в камері № 21 установи речей протокол не складався, а це свідчить про те, що вилучення проводилося не у відповідності до вимог законодавства.

За змістом ст. 132 КВК України, заходи стягнення можуть застосовуватися до засуджених виключно за порушення встановленого порядку відбування покарання.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КВК України, п. 29 Правил, засудженим забороняється, зокрема, чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених.
Аналіз положень вищевказаних норм права дає суду можливість зробити висновок, що заходи стягнення можуть застосовуватися до засуджених за перешкоджання саме законним діям персоналу колонії.
Оскільки дії персоналу установи під час проведення вилучення речей засудженого не в повній мірі відповідали вимогам законодавства, то відсутні також підстави для застосування до засудженого стягнень за те, що він не погоджувався з такими діями.
Крім того, як встановлено судом, засуджений ОСОБА_5 під час проведення обшуку перебував у коридорі та не перешкоджав його здійсненню. Останній не був згідний саме із вилученням знайдених у камері предметів, вважаючи, що їх зберігання не заборонено законодавством, та не погоджувався саме з такими діями персоналу установи, які, як зазначено вище, не в повній мірі відповідали вимогам Закону.
Вказане підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків.
Зокрема, засуджені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ствердили суду, що жодних перешкод проведенню персоналом установи обшуку ОСОБА_5 не чинив. Під час його проведення останній перебував у коридорі, а в камеру зайшов після того, як представники адміністрації запитали, кому належать виявлені речі. Вищевказані журнали не мали порнографічного змісту, на чому наголошував засуджений та вимагав залишити їх або скласти протокол вилучення.
Та обставина, що під час проведення обшуку ОСОБА_5 перебував у коридорі, не заперечувалася також і допитаними в якості свідків у ході судового розгляду скарги представниками адміністрації: черговим помічником начальника установи ОСОБА_9 , його заступником ОСОБА_18 , молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки ОСОБА_12 .
Крім того, свідок ОСОБА_18 підтвердив суду, що коли ОСОБА_5 зайшов до камери, обшук було завершено, а персонал установи встановлював власника виявлених речей.
Те, що ОСОБА_5 зайшов до камери на прохання персоналу, не заперечувалось також і представником ЗВК № 58 у судовому засіданні.
Слід також зазначити, що вилучені під час проведення обшуку 14 жовтня 2014 року аркуші журналу знищені, що підтверджується актом знищення заборонених предметів.
Засуджений ОСОБА_5 категорично заперечував ту обставину, що ці аркуші мають порнографічний характер, про вказане він також повідомляв персонал колонії, заперечуючи проти їх вилучення.
Про зазначене також стверджували засуджені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Натомість, при допиті в якості свідків представники установи ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 стверджували протилежне.
З урахуванням розбіжності в показах усіх вищевказаних свідків неможливо встановити характер зображень на вищевказаних аркушах журналів.
Крім того, встановлення наявності у цих аркушах журналу інформації порнографічного характеру можливе тільки після проведення мистецтвознавчої експертизи.
Отже, на даний час суд не має можливості перевірити зміст вилучених аркушів журналу та відповідно законність дій персоналу установи по їх вилученню.
Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга засудженого ОСОБА_5 у частині скасування постанови про застосування стягнення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
При постановленні рішення суд також виходить з положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно з якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також суд не враховує доводи представника ЗВК № 58 відносно того, що наявні й інші підстави для застосування щодо ОСОБА_5 стягнення, оскільки він зберігав заборонені предмети у сумці без бірки, що суперечить встановленому порядку відбування покарання.
Стягнення накладено на засудженого за перешкоджання обшуку, а не зберігання заборонених предметів чи порушення порядку зберігання належних засудженим речей, а тому вищевказані доводи правового значення для даної справи не мають.
У решті скарги слід відмовити, оскільки вилучені у засудженого речі знищені, що підтверджується матеріалами справи.
На підставі ст.ст. 8, 55, 62 Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року,ст.ст. 102, 107, 132-135 КВК України, Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 22 жовтня 2004 року № 205/ДСК,Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25 грудня 2003 року № 275, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Скаргу засудженого ОСОБА_5 про скасування стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор задовольнити частково.
Постанову начальника Замкової виправної колонії № 58 ОСОБА_8 від 14 жовтня 2014 року про накладення на засудженого ОСОБА_5 стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 15 (п`ятнадцять) діб скасувати.
У задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1