Справа № 1-209/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року Кам'янець Подільський міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Драча І.В.

при секретарі Бєлік О.Б.

з участю прокурора: Скрипнюк А.В.

захисника адвоката ОСОБА_1

законного представника ОСОБА_2

представника служби у справах дітей ОСОБА_3

представника міліції в справах неповнолітніх

ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам»янець-Подільському кримінальну справу щодо неповнолітнього:

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця, м.Київ,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

кв.8, українця, громадянина України, з незакінченою

середньою освітою, не одружений, учня КЗНЗ

«Оринської загальносвітньої школи-інтернату»,

не судимого,

підсудного за ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_5 4 грудня 2011 року, о 9 год. 30 хв. в м.Камянець-Подільському, за місцем проживання, з вітальної кімнати кв.№ 8, що по вул.Вокзальна, 93, шляхом вільного доступу таємно викрав із шафи золоту каблучку вагою 2,460г. 583 проби вартістю 1000 грн., золоту каблучку з камінцями цирконію вагою 3,5г. 583 проби вартістю 1400 грн., золоту каблучку з камінцями чорного кольору вагою 1,650г. 585 проби вартістю 700 грн. та сережки виготовлені з недорогоцінного металу (біжутерію) вартістю 50 грн., які належать дружині його брата - ОСОБА_6, а всього ОСОБА_5 таємно викрав майно потерпілої на загальну суму 3150 грн.

Підсудний ОСОБА_5 у суді вину в інкримінованому злочині визнав повністю та дав показання про те, що 4 грудня 2010 року його брат з дружиною були відсутні вдома, в їх кімнаті помітив на шафі картонну коробку, в якій було 3 золотих каблучки та сережки з біжутерії, які належали потерпілій ОСОБА_7, дружині його брата. Він викрав ці цінності і заховав їх в своїй кімнаті під ліжком. О 13 год. того ж дня він запропонував ОСОБА_8 купити найбільшу каблучку і наступного дня той придбав її за 560 грн. 12 та 19 грудня 2010 року він таким же чином збув ОСОБА_8 ще дві 2 каблучки, а гроші витратив у кумпютерному клубі та на розваги. В кінці грудня 2010 року, коли додому повернулися брат з дружиною потерпілою ОСОБА_6, вона виявила крадіжку, але він не признався у скоєному. Після втручання працівників міліції він зізнався у крадіжці та повернув ОСОБА_6 викрадені сережки.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила вартість та перелік викраденогоі повідомила в суді, що проживає разом із чоловіком в окремій кімнаті, за вказаною адресою. В цій же квартирі проживає матір чоловіка та його молодший брат підсудний ОСОБА_5 На початку грудня 2010 року вона з чоловіком виїхали на тривалий час з квартири, а коли в кінці грудня 2010 року повернулися додому, то виявили відсутність трьох її золотих каблучок. В скоєному вона запідозрила ОСОБА_5 тому звернулася в міліцію.

Допитана у суді як свідок ОСОБА_2 (мати - законний представник неповнолітнього) пояснила суду, що підсудний є її молодшою дитиною, виховувався тривалий час без батька, до кримінальної відповідальності не притягувався, але схильний до дрібних крадіжок. Їх сімя середнього рівня матеріально забезпечення, підсудний вчиться посередньо в інернаті, фізично здоровий.

Допитана, як свідок ОСОБА_3 представник служби у справах дітей повідомила суду, що сім»я не перебуває на обліку, як неблагополучна, умови проживання неповнолітньому забезпечені, його мати дбає про сина та може забезпечити належне його виховання і призначати йому реальне покарання немає необхідності.

Працівник кримінальної міліції у справах неповнолітніх ОСОБА_4 повідомив суду, що неповнолітній на обліку у міліції не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте відносно нього зібрано ще одні матеріали за фактом вчинення крадіжки мобільного телефону, тому підстав застосувати до неповнолітнього захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері не вбачав.

Всі учасники судового засідання підстав для призначення неповнолітньому громадського вихователя не вбачали.

Місце вчинення злочину встановлено оглядом квартири (а.с.6). З протоколу явки з повинною вбачається, що ОСОБА_5 зізнався у вчинені злочину і власноручно виклав свої пояснення про вчинення злочину. (а.с.16). Обставини та обстановку вчинення зловину він відтворив на місці скоєння крадіжки. (а.с.40-41). Вина ОСОБА_5 також доводиться речовими доказами викраденими цінностями, які добровільно видав свідок ОСОБА_8 та виданими потерпілою ОСОБА_6 сережками з біжутерії, які їй повернув підсудний (а.с.24,25,51,52). Вартість викраденого не оспорюється учасниками.

Висновком амбулаторної психіатричної експертизи встановлено, що підсудний ОСОБА_5 відносно скоєного є осудним. (а.с.62-63).

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані, як умисне таємне викраденні чужого майна (крадіжка), тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

При призначені покарання неповнолітньому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього.

Підсудний вчинив умисний злочин середньої тяжкості, сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, а за місцем навчання негативно.

Активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, усунення збитків та вчинення злочину неповнолітнім суд визнає обставинами, які помякшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З врахуванням тяжкості злочину, особи винного, який є особою молодого віку, щиро кається, сприяв слідству, позиції потерпілої, яка просила суворо не карати порпілогоі претензій до нього не мала, суд вважає за можливе прийняти рішення про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, звільнивши неповнолітнього від відбування покарання з підстав, передбачених у ст.ст.75,104 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 слід залишити підписку про невиїзд. Цивільний позов у справі не заявлявся. Речові докази золоті вироби слід повернути потерпілій.

Цивільний позов не заявлявся, судових витрат та арештованого майна немає.

Керуючись ст. ст. 323, 324, 345 КПК України суд,

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,104 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, залишити підписку про невиїзд.

Речові докази три золотих каблучки, які зберігаються в бухгалтерії Кам»янець-Подільського МВ УМВСУ в області, повернути потерпілій ОСОБА_6, біжутерію: сережки, які зберігаються у потерпілої, залишити їй, як власнику. (а.с.27,53).

Вирок можна оскаржити через суд, який його постановив, до апеляційного суду Хмельницької області протягом 15 діб.

Суддя