Справа № 1-12
Провадження №979
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 рокум. Вінниця

колегія суддів судової палати з кримінальних справ

апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Слободяна К.Б.

суддів Рупака А.А., Нагорняка Є.П.

з участю прокурора Кузьміна С.В.

засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи старшого помічника Козятинського міжрайпрокурора ОСОБА_3 з доповненнями на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.209 ч.2, 191 ч.4, 366 ч.2 КК України та призначено покарання:

-за ч.2 ст.209 КК України із застосуванням мт.69 КК України 5 (пять) років позбавлення волі з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом та з позбавленням права займати посади, повязані з адміністративно-розпорядчою діяльністю строком на 2 (два) роки;

-за ч.4 ст.191 КК України із застосуванням мт.69 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, повязані з адміністративно-розпорядчою діяльністю строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

-за ч.2 ст.366 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, повязані з адміністративно-розпорядчою діяльністю строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом та з позбавленням права займати посади, повязані з адміністративно-розпорядчою діяльністю строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_1 покладені обовязки:

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи;

-періодично зявлятись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.209 ч.2, 191 ч.4, 366 ч.2 КК України та призначено покарання:

-за ч.2 ст.209 КК України із застосуванням мт.69 КК України 5 (пять) років позбавлення волі з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом та з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком на 2 (два) роки;

-за ч.4 ст.191 КК України із застосуванням мт.69 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

-за ч.2 ст.366 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом та з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_2 покладені обовязки:

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи;

-періодично зявлятись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з засуджених на користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Вінницькій області 1201 (одну тисячу вісті одну) гривню 92 копійки судових витрат за проведення експертизи.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_2, являючись службовою особою юристом КП «Спецсільгоспмонтаж» с. Козятин Козятинського району, 02 грудня 2004 року діючи за попередньою змовою з службовою особою, директором КП «Спецсільгоспмонтаж» ОСОБА_1, за вказівкою останнього, склав та надав в бухгалтерію підприємства фіктивну накладну №16 від 02 грудня 2004 року про поставку підприємству товарно-матеріальних цінностей на суму 35368,26 гривень, при цьому згадані ТМЦ поставлені не були. Після цього він за попередньою змовою з ОСОБА_1 на підставі видаткових касових ордерів №1017 від 31.12.2004 року, №8 від 05.01.2005 року, №14 від 12.01.2005 року, №24 від 19.01.2005 року, №51 від 10.02.2005 року, №63 від 17.02.2005 року отримав в касі КП «Спецсільгоспмонтаж» кошти в загальній сумі 34615 гривень, які привласнили.

Частину викрадених коштів в сумі 20961 гривень ОСОБА_2 за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 по приходних касових ордерах №1 від 17.01.2005 року та №2 від 21.01.2205 року вніс в статутний фонд ТОВ «Оратівський райсількомунгосп», таким чином вчинив фінансові операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню доходів), одержаних злочинним шляхом.

В апеляції прокурора з доповненнями ставиться питання про скасування вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених внаслідок мякості та повернення справи на новий судовий розгляд. На думку прокурора в мотивувальній частині вироку суд вказав про недоведеність вини засуджених у відмиванні коштів в розмірі 38000 гривень, проте визнав їх винними за ч.2 ст.209 КК України та призначив покарання за цим законом. У формулюванні обвинувачення за ч.2 ст.366 КК України, суд не зазначив всього складу злочину, а при призначенні покарання за ч.2 ст.209 КК України не зазначив, які кошти повинні бути конфісковані в дохід держави. Також на думку прокурора суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 положення ст.69 КК України та звільнив їх від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора Кузьміна С.В., який підтримав доводи апеляції, міркування засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Відповідно до вимог ст.334 КПК України мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, докази, якими суд обґрунтовує свої висновки. Проте зазначені вимоги судом не дотримані.

Так, в мотивувальній частині вироку зазначено, що не доведена вина підсудних у легалізації коштів здобутих злочинним шляхом на суму 38000 гривень, які вони внесли через касу ТОВ «Оратівський райсількомунгосп» в статутний фонд підприємства по прибутковим касовим ордерам №37 від 27.10.2004 року, №38 від 27.10.2004 року, №39 від 29.10.2004 року, №45 від 24.12.2004 року. Проте суд визнав винними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.2 ст.209 КК України та призначив покарання за цим законом, не вмотивувавши свого рішення щодо доведеності вини в іншій частині.

Крім цього суд кваліфікував дії засуджених за ч.2 ст.366 КК України (службове підроблення), як складання та видачу завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки. Проте у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено місця, часу та способу вчинення злочину. Крім того, встановивши винуватість ОСОБА_1 за ст.ст.27, 366 ч.2 КК України (організація службового підроблення), суд призначив покарання лише за ч.2 ст.366 КК України.

Окрім того, призначаючи за ч.2 ст.209 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації коштів, одержаних злочинним шляхом, суд не вказав, які саме кошти та в якій кількості підлягають конфіскації за вироком суду.

В резолютивній частині вироку також не зазначено, з кого слід стягнути судові витрати за проведення експертиз.

Також наведені в апеляції прокурора доводи про порушення закону при призначенні засудженим покарання є обґрунтованими. Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Крім того, відповідно до ч.1 ст.69 КК України призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, допускається за наявності декількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Проте зазначені вимоги закону судом не дотримані, а призначення засудженим покарання з застосуванням ст.69 КК України є явно несправедливим внаслідок мякості. Як вбачається з матеріалів справи, засуджені лише частково визнавали вину в інкримінованих діяннях, не вжили заходів щодо відшкодування шкоди, тобто в їх поведінці відсутнє критичне ставлення до вчиненого. За таких обставин суд помилково дійшов висновку про наявність підстав для призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією статті.

Тому, якщо в ході нового судового розгляду не будуть встановлені обставини, які помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, застосування ст.69 КК України слід вважати неможливим.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи старшого помічника Козятинського міжрайпрокурора ОСОБА_3 з доповненнями задовольнити.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2010 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.ст.209 ч.2, 191 ч.4, 366 ч.2 КК України скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Судді:

З оригіналом вірно: