Справа №1-56/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року Ленінський районний суд м. Полтави
в складі:

головуючого - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Каленіченко
В.О., Олефір А.О.,

з участю прокурора - Паскевича О.Г.,
Снісаренка Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Полтаві кримінальну справу по

обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, освіта неповна середня,
одруженого, не працюючого, проживаючого:АДРЕСА_1 раніше не судимого, в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1
ст. 122 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.05.2006 року близько 16-00 год., виконував
ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі зупинки громадського транспорту «ІНФОРМАЦІЯ_3», перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин,
викликаних тим, ОСОБА_2 прибрала з дороги поставлений ним з метою перешкоджання
руху транспорту знак та автомобіль під керуванням ОСОБА_3. проїхав на ділянку
дороги, де проводились ремонтні роботи, ударив кулаком в обличчя потерпілого
ОСОБА_3., який знаходився в салоні свого автомобіля, після чого за праве плече
витяг його з автомобіля та наніс удар кулаком правої руки в ліву частину
обличчя, від чого ОСОБА_3. впав на асфальт, після чого наніс ще декілька ударів
ногами та лопатою в різні частини тіла.

В результаті дій
ОСОБА_1. потерпілому ОСОБА_3. спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми та забійної рани
голови, садна шкіри лівої вушної раковини, які в подальшому ускладнились
посттравматичним артритом правого плечового суглобу та невралгією трійчастого
нерву зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я
більш як 21 день.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1вину визнав частково, пояснив, що 31.05.2006 року виконував
ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі зупинки громадського транспорту «ІНФОРМАЦІЯ_3», щоб
перекрити рух транспортних засобів поставив на проїжджу частину відповідний
знак, з автомобіля, який під'їхав до знаку, вийшла жінка, прибрала знак і
автомобіль почав рухатись, оскільки вказані дії викликали у нього обурення, він
почав грубо висловлюватись на адресу осіб, які знаходились в автомобілі, через
відкрите скло вдарив по плечу ОСОБА_3., а після того, як останній вийшов з
автомобіля, наніс йому один удар кулаком в обличчя, жінку схопив за волосся та
опустив на коліна, оскільки вона намагалась вдарити його лопатою, після чого
побачивши у потерпілого кров, пішов з місця події. Заперечив, що витягував
ОСОБА_3. з автомобіля, потерпілий падав на асфальт та він в цей час наносив
йому удари лопатою і ногами.

Незважаючи на
часткове визнання вини підсудним ОСОБА_1,
його винність у вчиненні злочину підтверджується:

- показаннями
потерпілого ОСОБА_3., який в судовому засіданні пояснив, що 31.05.2006 року близько 16-00 год., вони з дружиною
ОСОБА_2 та онукою рухались автомобілем по ІНФОРМАЦІЯ_4, біля зупинки
громадського транспорту «ІНФОРМАЦІЯ_3» виконувались ІНФОРМАЦІЯ_2, він зупинив
машину, щоб дати можливість проїхати автомобілям, які рухались в зустрічному
напрямку, а коли почав рух, один з робітників - ОСОБА_1.,
висловившись грубо, поставив перед їхнім автомобілем дерев'яну планку,
перегородивши рух, на його прохання дружина вийшла з автомобіля і прибрала
планку з дороги, а коли машина почала рухатись, ОСОБА_1через відкрите вікно
ударив його кулаком в обличчя, розсікши брову, від чого потекла кров, витяг за
праве плече з автомобіля, наніс ще один удар кулаком правої руки в ліву частину
обличчя, від чого він впав на асфальт, після чого наніс ще декілька ударів в
різні частини тіла, бив ногами та лопатою. Під час цих

2

дій підсудного він втратив
свідомість, а коли прийшов до тями, ОСОБА_1. на місці пригоди не було. В результаті
дій ОСОБА_1. йому спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, та
він тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні;

· показаннями
свідка ОСОБА_2, яка пояснила суду, що 31.05.2006
року близько 16-00
год., вони з чоловіком ОСОБА_3. та онукою їхали на автомобілі по ІНФОРМАЦІЯ_4 , в
районі зупинки громадського транспорту «ІНФОРМАЦІЯ_3» виконувались
ІНФОРМАЦІЯ_2, чоловік зупинив машину, щоб дати можливість проїхати автомобілям,
які рухались в зустрічному напрямку, а коли почав рух, один з робітників - ОСОБА_1., висловившись
грубо, поставив перед їхнім автомобілем загородку, вона вийшла, прибрала її, а
після того як машина почала рухатись, ОСОБА_1через відкрите вікно ударив
кулаком в обличчя ОСОБА_3., витяг його з автомобіля, наніс удар кулаком правої
руки в ліву частину обличчя, звалив на асфальт, після чого наніс ще декілька
ударів в різні частини тіла, а коли вона підбігла, вдарив її рукою по голові;

· показаннями
свідка ОСОБА_4. про те, що він працює на посаді механізатора в ДРСУ, на початку
літа 2006 року
бригада виконувала ремонтні роботи по ІНФОРМАЦІЯ_4, він знаходився в салоні
трактора, почув крики, коли озирнувся побачив гурт людей - ОСОБА_1., який тримав в
руках лопату, потерпілого, у якого була розсічена брова, текла кров та дружину
потерпілого. Зрозумівши, що відбувається щось недобре, підійшов до них, відвів
ОСОБА_1. з місця пригоди, забрав у нього лопату, в той день більше ОСОБА_1. не
бачив;

· даними
протоколу огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_5, яким є
ділянка проїзджої частини по ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі будинку НОМЕР_1 (а.с.18);

· висновком
судово-медичної експертизи НОМЕР_2, згідно
якого підекспертному ОСОБА_3. спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми та забійної рани
голови, садна шкіри лівої вушної раковини, які в подальшому ускладнились
посттравматичним артритом правого плечового суглобу та невралгією трійчастого
нерву зліва, які утворились не менш від 3-кратної дії травмуючого фактору з
достатньою для їх утворення силою, в короткий проміжок часу, тобто одномоментно, травмуючим
фактором могли бути пальці рук, стиснуті в кулаки, нога людини у взутті, або
предмети з подібною характеристикою, які кваліфікуються як ушкодження
середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя, більш як 21 день (ах. 49);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. від ІНФОРМАЦІЯ_6, з
якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_3. детально пояснював про обставини
спричинення йому тілесних ушкоджень -механізм
заподіяння та локалізацію, а підсудний заперечував той факт, що витягував
потерпілого з автомобіля та наносив удари лопатою (а.с.70-71);

· протоколом
очної ставки між ОСОБА_1
та ОСОБА_2. від ІНФОРМАЦІЯ_7, з
якого вбачається, що свідок ОСОБА_2 пояснила про обставини спричинення ОСОБА_3.
тілесних ушкоджень - в салоні
автомобіля, на проїжджій частині поруч з автомобілем, а підсудний заперечував
той факт, що витягував потерпілого з автомобіля та наносив удари лопатою
(а.с.88-88а);

та сукупністю інших доказів по справі, досліджених та
перевірених в судовому засіданні.

Показання
потерпілого ОСОБА_3. та свідка ОСОБА_2 щодо обставин - механізму та
локалізації заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень потерпілому суд визнає
такими, що заслуговують на увагу, зважаючи на те, що вони є стабільними і
послідовними як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні, та
повністю узгоджуються з даними висновку судово-медичної експертизи НОМЕР_2, згідно якого
спричинені потерпілому ОСОБА_3. тілесні ушкодження утворились не менш від
3-кратної дії травмуючого фактору з достатньою для їх утворення силою, в
короткий проміжок часу, тобто одномоментно,
травмуючим фактором могли бути пальці рук, стиснуті в кулаки, нога людини у
взутті, або предмети з подібною характеристикою, та іншими доказами, зібраними
по справі.

До показань же
підсудного ОСОБА_1. про те, що він завдав потерпілому дише один удар кулаком в
обличчя, суд відноситься критично та розцінює їх як спосіб захисту від
пред'явленого обвинувачення з метою уникнути належного покарання.

Оцінюючи зібрані
по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність умисну підсудного
ОСОБА_1. на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3., про що
свідчить, зокрема, кількість та локалізація тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії підсудного
ОСОБА_1. підлягають кваліфікації за ч. 1
ст. 122 КК
України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке
не є

з

небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але
таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

При обранні міри
покарання суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки
вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу підсудного.

В силу статті 66 КК України,
обставин, що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1., судом не
встановлено.

В силу статті 67 КК України,
обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1., є вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_1за місцем проживання
характеризується позитивно (а.с. 123).

Згідно медичного
висновку ОСОБА_1примусового лікування від залежності до психоактивних речовин
не потребує (а.с. 134).

Обираючи міру
покарання підсудному ОСОБА_1, суд також враховує, що він раніше не судимий, має
постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також
конкретні обставини справи, та приходить до висновку про можливість його
виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства з застосуванням
статті 75 КК
України та покладенням обов'язків, передбачених статтею 76 КК України.

Заявлений по
справі потерпілим ОСОБА_3. цивільний позов про відшкодування завданої злочином
шкоди підлягає частковому задоволенню.

На користь
потерпілого підлягає стягненню 1402
грн. 85 коп. як
відшкодування матеріальної шкоди, що виразилась у витратах, понесених на
лікування, та підтверджених відповідними квитанціями і чеками, а також 2000 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, яка виразилась в стражданнях ОСОБА_3. через біль
внаслідок отриманих травм, та переживаннях, пов'язаних з подією злочину,
перебуванням на стаціонарному лікуванні, з врахуванням ступеню тяжкості
спричинених йому тілесних ушкоджень (а.с. 157-158).

Підлягає
задоволенню в повному обсязі на суму 1656
грн. 65 коп. і
позов прокурора Ленінського району м. Полтави про відшкодування витрат,
понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3. (а.с. 144).

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК
України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України та
призначити покарання у вигляді 2
(двох) років позбавлення волі.

На підставі
статті 75 КК
України ОСОБА_1. звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України,
зобов'язати ОСОБА_1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти про зміну місця
проживання, роботи.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з
ОСОБА_1. на користь Полтавського обласного фінансового управління витрати на
стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3. 1656 грн. 65
коп.

Стягнути з
ОСОБА_1. на користь потерпілого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 1402 грн. 85 коп., на
відшкодування моральної шкоди 2000
грн. 00 коп., а
всього 3402 грн. 85 коп.

Вирок суду може
бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту
його проголошення через Ленінський районний суд м. Полтави.

Є.В. Парахіна Є.В. Парахіна

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави

ВІРНО: Суддя Ленінського районного суду м. Полтави