АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2621/14-к Номер провадження 11-кп/786/204/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляціями засудженого ОСОБА_8 , його захисника- адвоката ОСОБА_7 , прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури на вирок Миргородського міськрайонного суду від 26.12.2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, гр. України, освіта середня, не працює, мешкає у АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України не судимий

засуджено за ч.1 ст.121 КК України на сім років позбавлення волі;

Постановлено стягнути із ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування майнової шкоди 57049 грн.73 коп. та моральної шкоди 40 000 грн.

Як установив суд, злочин засудженим був вчинений за таких обставин.

Наприкінці дня,10 серпня 2014 року, приблизно о 19 год, група раніше знайомих між собою осіб на околиці м. Миргород у лісосмузі мікрорайону «Стадня», вживали спиртні напої.

Між двома особами із цього гурту, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виникла сварка, яка переросла в бійку. ОСОБА_8 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, побачив гр. ОСОБА_12 , який біг в напрямку місця конфлікту.

Вважаючи, що йому необхідно втрутитись в цей конфлікт, Яковенко узяв 2-х метрову палицю та з великою силою наніс удар по голові потерпілого ОСОБА_12 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

На вирок подані апеляційні скарги:

засуджений ОСОБА_8 порушив питання про зміну вироку перекваліфікацію його дій ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України та призначення йому за цим Законом покарання. Зазначив, що суд неповно та однобічно дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність у його діях складу інкримінованого злочину. Вказав, що він не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Посилався, що мав умисел захистити життя ОСОБА_10 , оскільки потерпілий із ножем у руці прямував в бік конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Наполягає на тому, що удар палицею наніс по руці потерпілого, намагаючись вибити ніж. На думку обвинуваченого потерпілий при падінні головою вдарився об твердий предмет на землі.

Апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 містить аналогічні твердження про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що в провадженні відсутні докази на підтвердження наявності у ОСОБА_8 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Зазначав, що під час судового слідства судом безпідставно було відхилено клопотання про огляд місця події з метою виявлення предмету, об який головою вдарився потерпілий та ножа, який тримав потерпілий прямуючи до конфліктуючих осіб і який, після падіння потерпілого на землю, цілком природно відкинув далеко вбік ОСОБА_8 , таким чином ставши на заваді трагедії, яка могла відбутися. Окрім того, судом не враховано особу потерпілого, котрий схильний до агресії.

Захисник, посилаючись на необхідність негайного відвернення та припинення посягання на життя ОСОБА_10 , від можливих неправомірних дій з боку потерпілого ОСОБА_12 просить обвинувальний вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити виправдувальний вирок.

Прокурор просить змінити мотивувальну частину - із мотивувальної частини постановленого вироку виключити обставину, яка в порядку ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 , активне сприяння останнім розкриттю злочину, при цьому не навів обґрунтовані мотиви для врахування такої підстави, як пом`якшуючої покарання обвинуваченого.

Далі зазначає, що в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження така обставина не знайшла свого підтвердження, оскільки 12.08.2014 року на момент повідомлення про підозру ОСОБА_8 органу досудового розслідування обставини вчинення цього злочину вже були відомі та підтверджувались належними й допустимими доказами. Посилання про перебування у стані необхідної оборони і відсутність умислу на заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень є одним із способів його захисту з метою уникнення справедливого покарання, а не активним сприянням розкриттю злочину. Про це також свідчить часткове визнання ОСОБА_8 своєї вини в ході судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання апеляційнх вимог, думку прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню, в той час як не підлягають задоволенню апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника з таких підстав.

Доводи у скаргах обвинуваченого та його захисника про неповноту та необ`єктивність розгляду справи, про порушення вимог норм кримінально- процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Висновки суду про те, що ОСОБА_8 умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно й об`єктивно дослідив та правильно оцінив.

Так, потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що потерпілий ОСОБА_12 є її сином, який після отриманої травми, внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , знаходиться вкрай у важкому стані.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що в той день, під час святкування дня народження свого знайомого ОСОБА_15 , у нього особисто виник конфлікт із ОСОБА_11 з приводу зниклого кілька днів тому мобільного телефону. Для з`ясування цього факту відійшли вбік, а потім між ними виникла бійка. В бійку втрутився ОСОБА_16 , котрий їх розборонив . Бачив потерпілого ОСОБА_12 , який лежав на землі обличчям вниз. ОСОБА_16 йому повідомив, що тілесне ушкодження ОСОБА_12 наніс ОСОБА_8 і який на велосипеді поїхав додому.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні підтвердив обставини конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також підтвердив, що ОСОБА_8 повідомив йому, що саме він, ОСОБА_8 , наніс удар потерпілому ОСОБА_12 по голові палицею

Свідок ОСОБА_17 підтвердила, що дійсно конфлікт виник між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Саме він, свідок, викликав швидку допомогу ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_18 підтвердив факт конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_16 розборонив конфліктуючи сторони. Бачив ОСОБА_12 у непритомному стані.

Свідок ОСОБА_19 підтвердив, що телефонував до швидкої допомоги, але йому повідомили, що виклик вже надійшов. Ножів за святковим столом не було.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що дійсно у нього був конфлікт із однім із присутніх, який переріс у бійку. Бійку хтось припинив і коли він піднявся із землі, побачив, що на відстані за 5-10 метрів на землі лежав потерпілий ОСОБА_12 і із голови якого йшла кров.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у судовому засіданні підтвердили, що на прохання співробітників міліції, були присутніми під час відтворення обставин пригоди, із свідком ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 , які без примусу, детально розповідали хто саме завдав удару потерпілому.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 про обставини спричинення тяжких тілесних ушкоджень об`єктивно узгоджуються з даними судово-медичної експертизи, згідно з якими у ОСОБА_12 були виявлені із історії хвороби № 6542/500 реанімаційного відділення Миргородської ЦРЛ такі тілесні ушкодження : відкрита черепно- мозкова травма; багато скалковий імпресійний перелом тім`яної - скроневої ділянки; забій головного мозку тяжкого ступеню; внутрішня мозкова гематома лівої тім`яної ділянки з проривом в шлуночкову систему головного мозку; в тім`яній ділянці зліва забійна рана з неправильними краями, які могли утворитися від одноразової дії твердих тупих предметів, з силою , достатньою для їх утворення, по давності можуть відповідати даті та обставинам, викладеним в описові частині постанови та по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, відносяться до тяжких, що небезпечні для життя в момент отримання.

Під час проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_8 ( протокол від 18.08.2014 року) останній показав - палицею наніс удар схематично справа наліво, зліва над вухом.

Свідок ОСОБА_10 під час проведення з ним слідчого експерименту(протокол від 15.08.2014 року) показав - палицею наніс удар схематично зправа наліво, зліва над вухом. Враховуючи, кількість, характер та локалізацію, виявлених у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, вони могли утворитися за вказаними ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обставинами( а.с.164-166 том 1).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_22 підтвердив висновки судово-медичної експертизи про заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, багато скалкового імпресійного перелому тім`яної скроневої ділянки, забій головного мозку тяжкого ступеню, внутрішня мозкова гематома лівої тім`яної ділянки з проривом в шлункову систему мозку, в тім`яній ділянці зліва забійна рана з неправильними краями.

Застосування палиці для заподіяння зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_12 не заперечує і сам засуджений, хоча вважає, що таким чином він захищав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , від можливих неправомірних дій з боку потерпілого.

Жодних показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які б вказували, що ОСОБА_12 намагався вчинити які-небудь неправомірні дії щодо них, у справі відсутні.

Не ґрунтуються на матеріалах провадження і посилання, що потерпілий, отримавши палицею удар по руці, впав на твердий предмет на землі, що потягло спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, тілесних ушкоджень на верхніх кінцівках потерпілого не виявлено.

Суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України.

Всі висновки суду належно мотивовані у вироку, що відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Таким чином, доводи апеляційних скарг захисника засудженого та засудженого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 і необґрунтованого у зв`язку з цим його засудження за ч.1 ст.121 КК України є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції в мотивувальній частині постановленого вироку зазначив, що обставиною, яка в порядку ст.66 КК Україною пом`якшує покарання ОСОБА_8 - активне сприяння останнім розкриттю злочину, при цьому не навів обґрунтовані мотиви для врахування такої обставини, як пом`якшуючої покарання обвинуваченого.

Проте, як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 як під час досудового слідства, так і в суді першої інстанції, заперечував умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , а посилався на перебування його у стані необхідної оборони.

За таких обставин посилання прокурора в апеляційній скарзі про безпідставність рішення у мотивувальній частині про активне сприяння розкриттю злочину є слушним, а тому це рішення має бути виключено із мотивувальної частини вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, задовольнивши апеляцію прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури.

Вирок Миргородського міськрайонного суду від 26.12.2014 року щодо ОСОБА_8 змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на активне сприяння розкриттю злочину.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3