Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/103/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження №0000008 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника- адвоката ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2013 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць смт. Петрове, Кіровоградської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючий в будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимий

засуджений: за п.6 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією майна належного на праві власності; за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років позбавлення волі, з конфіскацією майна належного на праві власності. Згідно ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років, з конфіскацією майна належного на праві власності.

Стягнуто з ОСОБА_8 витрати за проведення експертиз у розмірі 4870,40 грн. на користь держави. Вирішено питання по речовим доказам.
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів. Крім того обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за таких обставин.

01 жовтня 2012 року близько 09.00 год. ОСОБА_8 , маючи намір на вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, належним його рідному брату ОСОБА_11 , із заздалегідь приготовленими знаряддями злочину: газовим балончиком та складним ножем, будучи одягненим в куртку з капюшоном, для того щоб скрити обличчя, прийшов на вул. Шевченка в м. Кіровограді, до місця знаходження ПАТ комерційний Банк «Правекс Банк». Достовірно знаючи, що ОСОБА_11 мав цього дня вранці забирати грошові кошти з названого банку, став чекати на його появу неподалік від будинку АДРЕСА_3 . Близько 09.15 год. ОСОБА_11 , який прибув до ПАТ комерційний Банк «Правекс Банк» на власному автомобілі ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , котрий залишив на стоянці біля будинку №3 по вул. Шевченка в м. Кіровограді, вийшовши із приміщення банку з сумкою, в якій знаходились гроші в сумі 5800 грн., сів у салон автомобіля на місце водія, не встигши зачинити дверцята. В цей час, ОСОБА_8 будучи впевненим у тому, що ОСОБА_11 отримав у вказаному банку грошові кошти, переслідуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою наживи, з корисливих спонукань, підійшов до відкритих дверей автомобіля, де застосовуючи насильство небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, випустив газ з газового балончика у салон автомобіля. Побачивши, що ОСОБА_11 , після випущення газу у салон автомобіля, став закривати своє обличчя руками, з метою подолання опору потерпілого та доведення злочинного наміру до кінця, ОСОБА_8 рукояткою складного ножа, який витягнувши з кишені тримав у правій руці, тричі ударив по руках потерпілого, внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден тильної поверхні лівої кисті, які згідно висновку експерта №1129 від 25.10.2012 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, продовжуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечний наслідок для потерпілого, бажаючи заволодіти грішми потерпілого, ОСОБА_8 переложив ніж, розкривши його, у ліву руку та бажаючи настання смерті потерпілого наніс вказаним ножем удар у верхню частину грудної клітки ОСОБА_11 . В результаті протиправних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому в області верхньої третини передньої поверхні грудної клітини з права вище проекції ключиці тілесне ушкодження у вигляді колото різаної рани з пошкодженням магістральної судини і розвитком масової крововтрати. Згідно висновку експерта №1129 від 25.10.2012 року вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер в реанімаційному відділенні Кіровоградської обласної лікарні. Причиною смерті ОСОБА_11 , згідно додаткового висновку експерта №1129 від 28.01.2013 року, є геморрагічний шок внаслідок гострої крововтрати, яка розвинулась в результаті поранення магістральних судин пояса верхньої кінцівки (права підключична артерія). Між нанесеним тілесним ушкодженням та настанням смерті існує причинний зв`язок.

Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 та подолавши таким чином опір потерпілого, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, заволодів сумкою потерпілого, в якій знаходились гроші в сумі 5800 грн.

З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Не оспорюючи кваліфікації та фактичних обставин справи, прокурор ОСОБА_12 в своїй доповненій апеляційній скарзі просить вирок районного суду скасувати, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 України, та призначити покарання за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, за ч.4 ст.187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. За ч.1 ст.70 КК України - 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Свої доводи апелянт мотивує тим, що судом при призначенні покарання не враховано, що ОСОБА_8 скоїв злочини, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, із застосуванням ножа та відносно близького родича (брата), що вказує на його підвищену суспільну небезпечність, тобто покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Також, на думку прокурора, судом при призначенні покарання у вигляді конфіскації майна не конкретизовано чи все майно чи лише його частина підлягає конфіскації.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно нього змінити та перекваліфікувати його дії з п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, а за ч. 4 ст. 187 КК України його виправдати. Вважає, що винесений відносно нього вирок є несправедливим та занадто суворим. Як на досудовому слідстві, так і в суді він стверджував, що стосунки між ним і покійним братом завжди були дружніми, вони ніколи не сварились. Напередодні скоєння злочину брат йому розповів, що у нього були борги перед фірмою, де він працював та запропонував вчинити на нього розбійний напад. Після цього вони обговорили план нападу. Брат дав йому ніж, газовий балончик, одяг та сказав, що при нападі він повинен був забрати у нього сумку, в якій нібито були гроші фірми. 01.10.2012 року близько 07.00 год. він поїхав на АДРЕСА_3 , де став чекати на брата. Коли ОСОБА_13 сів в автомобіль він довго вагався, але брат махнув йому рукою, щоб він починав. Він підійшов до нього і бризнув з газового балончика в обличчя. Після цього тричі ударив рукояткою ножа по руках брата, як брат йому казав, а потім переклав ніж у ліву руку і націлився ударити його в плече, але брат сіпнувся і він завдав йому удар ножем не туди, але він цього не знав, а брат не подав жодного признаку. Після цього він взяв сумку і пішов додому чекати дзвінка від брата. Стверджує, що розбійний напад скоїв саме за пропозицією брата, бо хотів йому допомогти, не бажав щоб настала його смерть, наміру на вбивство не переслідував, а все сталося через необережність.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок районного суду стосовно його сина ОСОБА_8 скасувати, змінивши кваліфікацію злочину з п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, за відсутністю умислу на заподіяння смерті), та замінити міру покарання відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України. Свої вимоги апелянт мотивує наступним: на досудовому слідстві дана неправильна оцінка мотиву дій його сина ОСОБА_14 та не враховано його свідчення; не прийнято до уваги його свідчення, а також свідчення багатьох свідків (свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ); не досліджено характер та строки надання медичної допомоги його синові, що в даній ситуації могло призвести до летального кінця; через зміну свідчень представника фірми «Мізол» ОСОБА_21 та неузгоджені з нею свідчення ОСОБА_22 випливає, що заборгованість у його сина існувала, тільки її намагались приховати зміною свідчень. Разом з тим потерпілий ОСОБА_9 просить дії його сина розглянути як прагнення допомогти вийти із складної ситуації, а не як прагнення виправдати його, через що в якості підтверджень змін свідчень представників фірми «Мізол» слід додати протоколи засідань, де змінювались свідчення. Вважає, що необхідно зібрати реальні докази про борги сина, оскільки даний момент є одним із основних у вирішенні мотиву поведінки синів, а також необхідно вилучити сервери, які знаходилися біля банку для перевірки подій того дня. На думку потерпілого обвинувачення базується тільки на зізнаннях його сина, у зв`язку з цим просить розібратися в тому, чи він міг себе обмовити, а також чи не здійснювався на нього фізичний та психологічний тиск.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, за наявності достатніх підстав змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення і застосувати статті про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, та пом`якшити ОСОБА_8 призначене покарання. Свої доводи мотивує тим, що під час судового розгляду ОСОБА_8 показав, що він не мав умислу на умисне вбивство з корисливих мотивів свого рідного брата ОСОБА_11 , а також не мав наміру на розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , при цьому пояснив, що його рідний брат ОСОБА_11 попросив, щоб він скоїв на нього так званий розбійний напад, оскільки брат мав заборгованість перед фірмою, де працював. І в результаті цього розбійного нападу потрібно було забрати кошти, які ОСОБА_11 був винен фірмі. ОСОБА_11 обговорив з ним план розбійного нападу, приготував для нього одяг, складний ніж та газовий балончик, і попросив ножем нанести йому легкий удар в плече для правдивості нападу. Але в момент нанесення удару, як пояснив ОСОБА_8 , брат сіпнувся в сторону і удар виявився смертельним. Настання таких тяжких наслідків підзахисний не бажав, а тому вбивство ОСОБА_11 сталося з необережності. Майно брата (гроші) обвинувачений ОСОБА_8 не бажав обернути на свою користь, не мав мети збагачення за рахунок заволодіння майном і не мав корисливого мотиву злочину. Якщо судова палата дійде висновку, що в діях ОСОБА_8 вбачаються склади кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, то захисник вважає що є підстави для пом`якшення призначеного покарання, оскільки обвинувачений не заперечує своєї провини, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційні скарги потерпілого та захисника, захисника адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який підтримав доповнену апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 , допитавши під час судового слідства обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та експерта ОСОБА_23 , перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи сторін, колегія суддів вважає, що вказані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у скоєні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, що у повному обсязі підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, зокрема:

· показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції, з яких вбачається, що саме він 01.10.2012 року наніс удар ножем потерпілому ОСОБА_11 , від якого останній помер, після чого забрав сумку з грошима в сумі 5800 грн., на які після смерті брата купив ноутбук ;
· показаннями свідка ОСОБА_24 в судовому засіданні, з яких вбачається, що 01.10.2012 року, рухаючись по вулиці Шевченка в м. Кіровограді, біля будинку офіцерів на стоянці біля автомобіля «Жигулі» на землі він побачив чоловіка, який був весь в крові та харчав кров`ю, якого потім забрала швидка допомога;
· показаннями свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 в судовому засіданні, з яких вбачається, що вони 01.10.20112 року працювали на зміні фельдшерами швидкої допомоги та були викликані на вулицю Шевченка, неподалік магазину «Хата ламінату», прибувши на місце вони побачичли, що біля автомобіля «Жигулі» лежав блідий чоловік з великою крововтратою, у якого в районі ключиці була колота рана, та у якого вже не можна було виміряти тиск, якому вони стали надавати екстрену допомогу, потім доставили у обласну лікарню, де останній і помер;
· протоколом огляду місця події від 01.10.2012 року прилеглої території до будинку АДРЕСА_3 та реанімаційного відділення Кіровоградської обласної лікарні, де оглядався труп ОСОБА_11 (т.№1, а.с.13-15, 48-52);
· протоколом явки з повинною ОСОБА_8 (т.№2, а.с.32-33);
· протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08.11.2012 року за участі ОСОБА_8 , який на місці показав про обставини скоєння їм злочину (т.№2, а.с.56-61);
· висновками додаткової судово-медичної експертизи №1129 від 20.11.2012 року, згідно яким
· висновками судово-медичної експертизи №1129 від 25.10.2012 року, згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_11 в області верхньої третини передньої поверхні грудної клітини з права вище проекції ключиці виявлено тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани з морфологічними ознаками дії предмета плоскої форми із загостреним кінцем, ріжучим краєм, односторонньої заточки клинка, маючого колюче-ріжучі властивості, на що вказує форма, характер країв та стінок раневого каналу, форма кінців, наявність раневого каналу, а також перевага довжини раневого каналу над довжиною над довжиною рани, та що дане ушкодження знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, по відношенню до живих осіб має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя;
· протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08.11.2012 року за участі ОСОБА_8 , який на місці показав про обставини скоєння їм злочину (т.№2, а.с.56-61);
· висновками додаткової судово-медичної експертизи №1129 від 20.11.2012 року, згідно яких тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, вказаних у протоколі відтворення;
· показаннями експерта ОСОБА_23 в судовому засіданні апеляційного суду Кіровоградської області 01.04.2015 року, з яких вбачається, що він проводив судово-медичну експертизу №1129 трупа ОСОБА_11 , у якого довжина раневого каналу складала біля 12 см, сила, з якою наносились тілесні ушкодження, була достатньою для їх спричинення, та що вказаний раневий канал міг бути спричинений ножем, який має меншу довжину леза, оскільки в місці входження ножа знаходяться м`які тканини тіла.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України є правильною, оскільки під час судового розгляду матеріалів даного кримінального провадження суд першої інстанції з достовірністю встановив, що він вчинив убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, а також вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за таких обставин.

Так як на початку досудового слідства дана кримінальна справа розслідувалась відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України (в редакції 1960 рок), то ніяких порушень при отриманні вищевказаних доказів допущено не було, через що вказані докази є допустимими.

Апеляційні ствердження обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника та батька - потерпілого ОСОБА_9 про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 та про те, що його напад на брата був запланований саме братом є такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовані вищевикладеними доказами, та правильно розцінені місцевим судом як спосіб захисту від інкримінованого ОСОБА_8 обвинувачення.

Суд першої інстанції, в обґрунтування свого висновку про вчинення ОСОБА_8 саме умисного вбивства ОСОБА_11 та розбійного нападу, крім того, правильно послався на те, що засуджений для вчинення вказаних злочинів спеціально підібрав одяг, відповідне знаряддя злочину газовий балончик та ніж, наніс удар потерпілому у життєво важливий орган із значною силою, після чого заволодів сумкою з грошовими коштами потерпілого.

Висновки суду першої інстанції щодо спрямування умислу обвинуваченого ОСОБА_8 саме на вбивство ОСОБА_11 також підтверджуються раневим каналом, глибина якого складає близько 12 см, та наявними на руці потерпілого ОСОБА_11 тілесними пошкодженнями, які можуть свідчити про його боротьбу з нападником.

Крім того, на думку колегії суддів, те, що обвинувачений ОСОБА_8 , мав умисел саме на вбивство потерпілого свідчить і поведінка обвинуваченого після вчинення злочинів, зокрема приховання ним одягу та знаряддя вчинення злочину ще до того, як йому стало відомо про смерть брата.

Тому, за вказаних обставин, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 не має.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі і те, що він характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судимий, через що обґрунтовано призначив останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним новим кримінальних правопорушень.

Передбачених законом підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, про що також просить захисник в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. З цих же підстав не підлягає задоволенню і апеляційна скарга прокурора в частині призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Не підлягає задоволенню також і апеляційна скарга прокурора в частині конкретизації конфіскації майна, оскільки відповідно до ст. 59 КК України конфіскація може бути лише всього або частини майна, а тому слід вважати, що зазначена у вироку конфіскація стосується всього майна, а не його частини.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника-адвоката ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2013 року стосовно ОСОБА_8 за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4