ун. № 759/9533/15-к пр. № 1-кп/759/584/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець гр-н України, з середньою освітою, не одружений, працює, студент заочної форми навчання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, українки, гр-ка України, з середньою освітою, студент денної форми навчання, працює, не заміжня, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, кожний,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , інші учасники потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зустрівшись 27 квітня 2015 року, вирішили з метою власного збагачення спільно заволодіти чужим майном (грошима громадянмешканців будинку АДРЕСА_3 ) шляхом обману під виглядом нібито отримання позики, вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення шахрайства.

Реалізуючи спільний злочинний умисел на вчинення шахрайських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 27 квітня 2015 року близько о 12 год 20 хв прослідували до одного з під`їздів вказаного будинку, набувши згідно заздалегідь розробленого плану та легенди, яка покладена в основу обману, відповідного зовнішнього виду: ОСОБА_6 взяв в руки пластиковий ящик для інструментів, видаючи себе за сантехніка, а ОСОБА_7 одягнула домашній халат, видаючи себе за мешканку цього будинку. Приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули до квартири АДРЕСА_4 , в якій проживав ОСОБА_13 , де продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів погоджено між собою, представились ОСОБА_14 , який відчинив двері, відповідно як сантехнік та сусідка поверхом з верху, якій не вистачило 200 грн для повного розрахунку із сантехніком, який очікує поруч, за проведені ним роботи, після чого ОСОБА_7 попросила позичити їй вказану суму. ОСОБА_13 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , вважаючи, що надає позику сусідці, за яку видавала себе обвинувачена ОСОБА_7 , добровільно передав їй 200 грн. Заволодівши у такій спосіб вказаними коштами шляхом обману, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишили місце злочину, не маючи наміру повертати ці кошти потерпілому, завдавши йому майнову шкоду на цю суму.

У подальшому, продовжуючи реалізувати спільний єдиний злочинний умисел, діючи при цьому з тих самих корисливих мотивів погоджено між собою у той самий спосіб обману, приблизно о 12 год 40 хв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , видаючи себе відповідно за сантехніка та мешканку вказаного вище будинку, якій нібито не вистачило 200 грн для розрахунку із сантехніком, прибули до квартири АДРЕСА_5 , в якій проживав ОСОБА_16 , де ввівши і його в оману щодо дійсних своїх злочинних намірів, в аналогічний викладений вище спосіб під виглядом позики заволоділи коштами ОСОБА_17 в сумі 200 грн, з якими з місця злочину зникли, не маючи наміру їх повертати, завдавши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_18 .

Продовжуючи реалізувати спільний єдиний злочинний умисел та діяти з тих самих корисливих мотивів погоджено між собою у той самий спосіб обману, приблизно о 12 год 45 хв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , видаючи себе відповідно за сантехніка та мешканку вказаного вище будинку, прибули до квартири АДРЕСА_6 , в якій проживав ОСОБА_19 , де ввівши в оману останнього щодо дійсних своїх злочинних намірів, в аналогічний викладений вище спосіб під виглядом позики заволоділи коштами ОСОБА_19 в сумі 200 грн, з якими з місця злочину зникли, не маючи наміру їх повертати, завдавши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_19 .

Продовжуючи реалізувати спільний єдиний злочинний умисел та діяти з тих самих корисливих мотивів погоджено між собою у той самий спосіб обману, приблизно о 13 год 00 хв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , видаючи себе відповідно за сантехніка та мешканку вказаного вище будинку, прибули до квартири АДРЕСА_7 , в якій проживав ОСОБА_20 , де ввівши в оману останнього щодо дійсних своїх злочинних намірів, в аналогічний викладений вище спосіб під виглядом позики заволоділи коштами ОСОБА_21 в сумі 200 грн, з якими з місця злочину зникли, не маючи наміру їх повертати, завдавши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_22 .

Заволодівши вказаним чужим майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були викриті працівником охорони житлового будинку, а вказані привласнені ними внаслідок шахрайських дій кошти були повернуті їх власникам.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним разом з ОСОБА_7 злочину, пояснивши, що дійсно 27 квітня домовився з ОСОБА_4 разом з метою власного збагачення спільно заволодіти грошима громадян шляхом обману під виглядом нібито отримання позики. При цьому ними спільно була розроблена така комбінація з розподілом ролей та відповідною легендою: він, тримаючи в руках інструменти, видає себе перед ймовірними потерпілими за сантехніка, з яким треба розрахуватися, а ПРИКАЗНИЧЕНКО у домашньому халаті за сусідку, якій нібито не вистачило 200 грн для розрахунку із сантехніком, а тому вона просить позичити ці кошти, які, отримавши, вони розподіляють між собою.

Реалізуючи спільний злочинний умисел на вчинення шахрайських дій вони разом 27 квітня 2015 року близько о 12 год 20 хв прослідували до одного з під`їздів буд. АДРЕСА_3 , набувши згідно заздалегідь розробленого плану та легенди, яка покладена в основу обману, відповідного зовнішнього виду: він, ОСОБА_23 , взяв в руки пластиковий ящик для інструментів, а ОСОБА_4 одягнула домашній халат. Після цього вони прибули до квартири АДРЕСА_4 , де представились ОСОБА_24 , який відчинив двері, відповідно як сантехнік та сусідка поверхом з верху, якій не вистачило 200 грн для повного розрахунку із сантехніком, після чого ОСОБА_4 попросила позичити їй вказану суму. ГОНЧАРЕНКО, вважаючи, що надає позику сусідці, за яку видавала себе ОСОБА_4 , добровільно передав їй 200 грн. Заволодівши у такій спосіб вказаними коштами шляхом обману, вони залишили місце злочину, не маючи наміру повертати ці кошти потерпілому.

Як далі показав обвинувачений, продовжуючи реалізувати спільний єдиний злочинний умисел, приблизно о 12 год 40 хв вони знову, видаючи себе за сантехніка та «сусідку», прибули до квартири АДРЕСА_5 , де в аналогічний викладений вище спосіб обману під виглядом позики заволоділи коштами ОСОБА_25 в сумі 200 грн, з якими з місця злочину зникли. Потім прибули до квартири АДРЕСА_6 , де в аналогічний викладений вище спосіб обману під виглядом позики заволоділи коштами СТРИЖЕУС в сумі 200 грн, з якими з місця злочину зникли. Потім прибули до квартири АДРЕСА_7 , де в аналогічний викладений вище спосіб обману під виглядом позики заволоділи коштами ВОДОЛАЗЬКОГО в сумі 200 грн, з якими з місця злочину зникли. Заволодівши вказаними коштами, які не мали наміру повертати, він та ОСОБА_4 під час виходу з під`їзду будинку були викриті працівником охорони, а вказані кошти були повернуті їх власникам.

Допитана обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у висунутому звинуваченні також визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення нею разом з ОСОБА_6 злочину, а також показанням з цього приводу останнього, уточнивши, що дійсно 27 квітня за обоюдною згодою розробила з ОСОБА_23 шахрайську схему заволодіння грошима громадян. Суть такої схеми полягала у тому, що він видає себе за сантехніка, а вона у домашньому халаті за сусідку, якій нібито не вистачило 200 грн для розрахунку із сантехніком, а тому просить позичити ці кошти, які, отримавши, вони привласнюють та розподіляють між собою. Реалізуючи спільний злочинний умисел на вчинення шахрайських дій вони разом 27 квітня 2015 року близько о 12 год 20 хв прослідували до одного з під`їздів буд. АДРЕСА_3 , заздалегідь переодягнувшись. Після цього вони прибули до квартири АДРЕСА_4 , де, дотримуючись попередньо обумовлених ролей та легенди шляхом обману під виглядом позики заволоділи коштами ОСОБА_24 в сумі 200 грн, з якими з місця злочину зникли. Через декілька хвилин вони знову, видаючи себе за сантехніка та «сусідку», прибули до квартири АДРЕСА_5 , де в аналогічний викладений вище спосіб обману під виглядом позики заволоділи коштами ОСОБА_25 в сумі 200 грн. Потім прибули до квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , де в аналогічний викладений вище спосіб обману під виглядом позики заволоділи коштами відповідно СТРИЖЕУС та ВОДОЛАЗЬКОГО в сумі 200 грн кожного. Заволодівши цими коштами вона та ОСОБА_23 під час виходу з під`їзду будинку були викриті працівником охорони.

Враховуючи те, що обидва обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 27 квітня 2015 року за попередньою змовою групою осіб заволоділи чужим майном шляхом обману (грошовими коштами на загальну суму 800 грн, які належали відповідно потерпілим ВОДОЛАЗЬКОМУ (200 грн), ГОНЧАРЕНКУ (200 грн), СТРИЖЕУС (200 грн) та НЕЧИПОРЕНКУ (200 грн)), а тому ці їх дії, кожного окремо, кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час судового засідання захисник ОСОБА_8 , якого підтримали обидва обвинувачені, заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею її на поруки колективу ТОВ «ЮСТ СЕРВИС-ГРУП», посилаючись на заявлене цим колективом відповідне клопотання.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вказаною захистом підставою, проаналізувавши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею її на поруки колективу ТОВ «ЮСТ СЕРВИС-ГРУП» задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, щодо якого законом про кримінальну відповідальність дійсно допускається застосування правил, передбачених ст. 47 КК України. Водночас за змістом ст. 47 КК України для звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу крім інших умов обов`язковим також є не тільки обіцянка обвинуваченого виправдати довіру трудового колективу, а й здатність самого такого колективу виконати поручительство у недопущенні обвинуваченим суспільно небезпечної поведінки та проводити з ним відповідну виховну роботу.

В межах даного провадження встановлено, що ОСОБА_7 є працівником (неповний робочий день) ТОВ «ЮСТ СЕРВИС-ГРУП», колектив якого і взяв на себе відповідне поручительство. З досліджених судом звернення директора ТОВ «ЮСТ СЕРВИС-ГРУП» та протоколу загальних зборів трудового колективу вказаного ТОВ від 09 липня 2015 року вбачається, що підставою для звернення трудового колективу з поручительством є позитивні характеристики обвинуваченої, проте жодним чином не мотивована здатність цього колективу, в якому обвинувачена працює не повний день, виконуватиме відповідну виховну роботу та здійснювати щодо неї виховні заходи, як не розкрито й їх зміст.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом (ст. 47 КК України) умови не виконано, клопотання захисту про закриття провадження задоволенню не підлягає.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_26 та ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними спільно злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, складається з ряду тотожних заздалегідь детально продуманих злочинних та зухвалих з точки зору моралі дій, хоча потерпілі і не мають на даний час претензій до обвинувачених, дані про особу обвинувачених, кожний з яких раніше не судимий, виховувався без батька, працює, характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, суд визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинувачених, їх матеріальний стан та молодий вік, готовність трудового колективу взяти ОСОБА_7 на поруки, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_15 та ОСОБА_7 в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, призначає їм, кожному окремо, покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке гуманне рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і в даному конкретному випадку як виняток достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нового злочину.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 та ОСОБА_27 визнати, кожного окремо, винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за якою призначити кожному покарання у виді штрафу в розмірі:

- ОСОБА_28 п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

- ОСОБА_4 п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про її звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею її на поруки колективу ТОВ «ЮСТ СЕРВИС-ГРУП» залишити без задоволення.

Речові докази після набрання вироком законної сили - знищити, а належні потерпілим грошові кошти використовувати за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_29