У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2007 року
кримінальну справу за касаційним
поданням заступника прокурора Волинської області на вирок
Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 21 грудня 2006 року
щодо ОСОБА_1,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та
жителя с. Бузаки
Камінь-Каширського району Волинської області, раніше судимого 05.05.2006
року за ч. 1 ст. 164 КК України до
громадських робіт строком 100 годин,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України на 2 роки обмеження
волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України, на ОСОБА_1 покладено
обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1
засуджено за те, що він будучи раніше засудженим вироком Камінь-Каширсьокго
районного суду Волинської області від 5 травня 2006 року за ч. 1 ст. 164 КК
України до громадських робіт строком на 100 годин, з яких відпрацював на території
Бузаківської сільської ради 29 та 30 червня 2006 року загалом вісім годин, від відбування 92 годин громадських робіт
ухилився без поважних причин.

У касаційному поданні прокурор просить вирок щодо
ОСОБА_1 скасувати у зв'язку з незастосуванням кримінального закону, який підлягає
застосуванню, а саме, суд при постановлені вироку порушуючи вимоги ст. 71 КК України, не призначив остаточне
покарання за сукупністю вироків, внаслідок чого
засудженому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості
злочину й особі засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення прокурора Колесниченка О.В., який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
наведені у поданні доводи, колегія суддів вважає, що подання підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, вироком
Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05.05.2006 року
ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт строком 100
годин. Від відбування зазначеного покарання ОСОБА_1 ухилився, тобто вчинив
злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, не відбувши покарання за
попереднім вироком.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений
після постановляння вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий
злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково
приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Проте суд, призначивши
ОСОБА_1 покарання за вчинення
нового злочину, не вирішив питання про призначення йому покарання за
сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, тобто не застосував кримінальний закон, який підлягає
застосуванню.

Отже, вирок
Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 21 грудня 2006 року не
можна вважати законним та обґрунтованим, тому його слід скасувати з
направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи необхідно усунути зазначені
недоліки та постановити рішення з дотриманням усіх вимог і положень
кримінального й кримінально-процесуального законодавства. Якщо буде доведена
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину, то міру покарання належить
обрати відповідно до вимог ст. ст. 65,
71 КК України.

Керуючись ст. ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

задовольнити касаційне подання
заступника прокурора Волинської області.

Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 21 грудня
2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у той же місцевий суд в іншому
складі суддів.

Судді:

Присяжнюк
Т.І. Гриців М.І. Глос Л.Ф.