Справа № 11-225-2007p. Головуюча
суду 1 інстанції
адміністративний Кологрива
нагляд Доповідач
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючої
Погорєлової Г.М. суддів Пустовара М.Л., Салтовської І.Б. за участю прокурора Осипенко О.М. розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали з питань
встановлення адміністративного нагляду
за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на
постанову судді Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 19
січня 2007 p., якою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Братськ Іркутської області Росії, судимому
11.10.2000 р. Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за
ст.ст.213 ч.3, 19 ч.6, 142 ч.3 КК України 1960 р. з застосуванням ст. 42 КК
України 1960 р. на 8 років позбавлення
волі (з урахуванням внесених у
вирок змін в
касаційному порядку)

на підставі ст.ст.3,10 Закону України «Про
адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від
01.12.1994 р. (з наступними змінами) встановлений після звільнення з місць
позбавлення волі адміністративний нагляд
терміном 18 місяців з обмеженнями дій піднаглядного, передбаченими п. п.
«а»,«б», «в», «г» ст. 10 вказаного Закону.

Прийнявши таке
рішення, суддя в постанові зазначив, що за період відбування покарання ОСОБА_1.
допустив 16 порушень
режиму утримання, у зв'язку з чим до нього застосовані заходи стягнення. Так,
за період з 05.02.2001 р. по 08.10.2003 р. він допустив 13 порушень режиму
утримання. Потім 17.12.2004
р. перешкоджав обшуку, 29.09.2006
р. порушив межи локальної ділянки, 19.12.2006
р. не виконав законних вимог адміністрації установи, у зв'язку з чим до
нього також застосовані заходи стягнення у виді догани начальника колонії
(двічі) та суворої догани начальника колонії.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1. просить постанову судді скасувати. Посилається на положення
п. «б» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами,
звільненими з місць позбавлення волі» від

2

01.12.1994 р., на ст. 133 Кримінально-виконавчого
кодексу України та зазначає, що не має підстав вважати його злісним порушником
установленого порядку відбування покарання. Стверджує, що не допустив
невиконання законних вимог адміністрації такого характеру, про які зазначено в
ст. 133 Кримінально-виконавчого
кодексу України. Посилається, що стягнення за 14 порушень погашені, а непогашеними є лише 2 стягнення, тоді як
визнання особи злісним порушником закон пов'язує з 3-мя стягненнями протягом
року. Водночас оспорює обґрунтованість застосування до нього двох останніх
стягнень та стверджує, що 29.09.2006
р. меж локальної ділянки не порушував, а 19.12.2006 р. відмовився виконати вимогу про перехід в іншу жилу
секцію, оскільки начальник загону не підтвердив документально законність цієї
вимоги. Вказує, що протягом значного часу, майже 3 роки, взагалі не мав стягнень. Стверджує про упереджене
ставлення до нього з боку адміністрації установи через подання ним ряду скарг.
Також вказує, що в судовому засіданні заявляв клопотання про участь захисника
та що не ознайомлений з постановою судді під розписку.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про залишення постанови судді без зміни,
вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_1. підлягає задоволенню з таких підстав.

Подання
начальника установи виконання покарань суддею розглянуто вкрай поверхово, у
відсутності копії вироку на ОСОБА_1. та достатніх матеріалів, які могли б
свідчити про необхідність встановлення за засудженим адміністративного нагляду,
чим порушені вимоги ст. 5
Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць
позбавлення волі» від 01.12.1994
р. (з наступними змінами) щодо порядку встановлення адміністративного
нагляду за відповідною особою. Долучені до подання характеристика на ОСОБА_1.,
довідка про заохочення та стягнення, а також витяг з протоколу засідання комісії
виправної установи про підтримку подання, цих матеріалів не замінюють, оскільки
не містять даних про обставини та мотиви вчинення ОСОБА_1. порушень, що
необхідно для визначення характеру порушень відповідно до ст. 133 Кримінально-виконавчого
кодексу України. Матеріалів самої особової справи ОСОБА_1. з цього приводу
також не досліджувалися, оскільки відсутній відповідний запис в протоколі
судового засідання.

Постанова судді
належним чином не умотивована. В ній відсутні міркування щодо 14 погашених
стягнень із 16-ти, накладених на засудженого за весь час відбування покарання
та щодо характеру 2 порушень, вчинених ОСОБА_1. 29.09. та 19.12.2006 p.,
стягнення за які не погашені, а також не взяті до уваги зміна його поведінки
протягом 2 років: у період з кінця 2004 р. майже до кінця 2006 p., що
вбачається з довідки про заохочення та стягнення.

Хоча в постанові
судді є посилання на ст. 3 вищезазначеного Закону, але не визначені конкретні
підстави для встановлення за ОСОБА_1. адміністративного нагляду стосовно пункту
«б» даної статі.

3

У зв'язку з
наведеною поверховістю та неповнотою судового розгляду є передчасними висновки
судді про необхідність встановлення адміністративного нагляду за засудженим
ОСОБА_1. Тому твердження апелянта з цього приводу є обґрунтованими.

За зазначених
обставин постанова судді підлягає скасуванню, а матеріали - направленню на
новий судовий розгляд, під час якого необхідно усунути вищевказані недоліки та
прийняти законне й обґрунтоване рішення за поданням начальника установи
виконання покарань.

Керуючись ст. 365,366 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. задовольнити.

Постанову судді
Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2007 р. у відношенні
ОСОБА_1 скасувати,
а матеріали за поданням начальника установи виконання покарань направити на
новий судовій розгляд в іншому складі суду.