Справа № 595/476/15-к
ВИРОК
Іменем України
09 січня 2015 року в період часу з 13 години ОСОБА_4 та ОСОБА_8 знаходячись в житловому будинку с. Соколів Бучацького району, в якому проживає ОСОБА_4 , разом вживали спиртні напої. В цей час, в будинок прийшов ОСОБА_9 , який приєднався до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та спільно продовжили вживати спиртне, де між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виникла суперечка. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_9 залишити його помешкання, на що останній не погодився. У зв`язку з цим ОСОБА_4 попросив ОСОБА_8 вивести з будинку ОСОБА_9 , що було зроблено. Проте, за декілька хвилин ОСОБА_9 одразу повернувся в будинок і сів на ліжко. Розізлившись на таку поведінку ОСОБА_9 , ОСОБА_4 перебуваючи в кімнаті вказаного будинку, сидячи на ліжку,маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 навмисно наніс рукою правої руки зі значною силою декілька ударі по обличчю останнього. ОСОБА_8 припинив такі дії ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_9 і вивів останнього знову ж з будинку на двір. ОСОБА_9 маючи намір продовжити вживання спиртного разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 повернувшись через нетривалий проміжок часу в будинок , а тому знову повернувся назад в приміщення і сів на ліжко. Будучи обуреним на ОСОБА_9 , що той не залишає будинок, ОСОБА_4 продовжив наносити удари ОСОБА_9 , правою рукою по голові та один удар ногою по обличчю, завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді просторих крововиливів в м`які покрови та під кон`юктивальні оболонки обох очей, ран на правій вушній раковині та слизовій обох губ, крововиливів перехідної кайми та в слизові оболонки обох губ, саден на носі, лівій щоці та лівій кисті, просторих синців на обличчі, що поширюються на ліву та праву бокові поверхні голови і обидві вушні раковини, синців на підборідді та носі,просторого синця на правій передньо-боковій поверхні шиї, що поширюється на праву половину верхньої третини передньої поверхні грудей з масивним крововиливом в підлягаючих в м`яких тканинах, синців в ділянці обох ліктьових суглобів, на обох кистях та на правому передпліччі, закритої черпно-мозкової травми з крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, внаслідок отримання яких ОСОБА_9 помер.
В продовж дня, 09 січня 2015 року в період перебування ОСОБА_9 в приміщенні будинку , де проживає ОСОБА_4 , тобто з 13год до 19 годин, в присутності ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_9 ,25 ударів рукою та один удар ногою в область голови ОСОБА_9 ,кожний удар в ділянку голови, незалежно від того, чим він наносився, посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення внутрішньо-черепної кровотечі, травматизації головного мозку та створював реальну небезпеку для життя.
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі та закритої черепно-мозкової травми, крововиливу під оболонку та речовину головного мозку, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , тим самим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєному визнав,частково, а саме не заперечує той факт що наніс ОСОБА_9 декілька разів удари в обличчя рукою та ногою, але потерпілий після цього був живий. Наміру наносити удари, з метою спричинення смерті ОСОБА_9 у нього не було. Зокрема, пояснивши, що 09 січня 2015 року близько 13 години, перебуваючи у себе дома в с. Соколів Бучацького району розпивав спиртне разом з ОСОБА_10 . В цей час, до нього в будинок прийшов ОСОБА_9 , який був в нетверезому стані та попросив у них горілки, якому налили і дали випити. Після цього він, ОСОБА_4 попросив ОСОБА_9 залишити його помешкання, однак останній в добровільному порядку відмовився вийти, тому , ОСОБА_10 змушений був вивести його, але ОСОБА_9 , все одно повертався до них в будинок. І так продовжувалось декілька раз.
Далі обвинувачений пояснив, сидячи на ліжку в кімнаті до нього присів на ліжко ОСОБА_9 .. Така поведінка ОСОБА_9 , розлютила його, через те він наніс правою рукою декілька ударів рукою по обличчю та один удар правою ногою по обличчю ОСОБА_9 . Всі удари були спрямовані в по одній щоці ОСОБА_11 . Кількість нанесених ударів рукою він не пригадує, так як такі удари ОСОБА_9 наносив не за одним разом , а це тривало впродовж деякого часу, щораз після того як потерпілий ОСОБА_9 , хоча його і виводили з кімнати повертався до них. Достовірно знає що удар ногою був єдиний. Умислу на нанесення тілесних ушкодження, внаслідок яких настала б смерть потерпілого немав. Хотів лише спричинити тілесне ушкодження, заподіти біль. При цьому визнає, та не заперечує тих обставин, що від його ударів на обличчі ОСОБА_9 появилась кров та останній жодного супротиву його діям не вчиняв. Згодом , вони разом продовжили вживати спиртне, а коли пішов ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , він , ОСОБА_4 , ліг спати, закрившись покривалом з головою, двері в будинку він не зачиняв і світло не виключав. На його думку ОСОБА_9 пішов з будинку самостійно, але цього він особисто не бачив.
Наступного дня, приблизно в 03-04 годині він побачив у себе в будинку, біля порога лежачого ОСОБА_9 і тоді зрозумів що потерпілий мертвий. У вчиненому кається, що стосується нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 , однак настання таких наслідків він небажав і наміру на заподіяння смерті потерпілому немав. В процесі судового розгляду обвинувачений підтвердив той факт, що взагальному наніс 25 ударів правою рукою по щоці ОСОБА_9 та один раз ногою в цю ж саму ділянку обличчя.
Захисник обвинуваченого просить суд закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за відсутністю в діях складу злочину. З цих підстав вважає, що цивільний позов потерпілої задоволенню не підлягають.
Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_4 вини в скоєному, доказами винуватості обвинуваченого у вчиненому злочині є показання потерпілої, свідків, висновки експертиз та інші докази досліджені судом під час судового розгляду.
Свідок ОСОБА_8 показав, що 09 січня 2015 року він та ОСОБА_4 , вживали алкогольні напої. До них в будинок ОСОБА_4 прийшов ОСОБА_9 , який попросив горілки. Після того, як ОСОБА_9 дали випити 100 грам горілки ОСОБА_4 сказав ОСОБА_9 вийти з будинку. Так як останній не реагував на ці звернення, ОСОБА_4 попросив його, ОСОБА_13 , вивести з приміщення ОСОБА_9 . Хоча, потерпілого декілька раз 4 або 5 він
виводив, але ОСОБА_9 щораз повертався в будинок.
Свідок особисто бачив, що впродовж з дня з 12 год. до 19 год. в загальному ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_9 приблизно до 15 ударів рукою по лиці в щоку та один удар ногою також в лице. Після нанесених ударів , у потерпілого спочатку текла кров, яку змив, а згодом лице в ОСОБА_9 спухло та був розбитий ніс. Далі свідок пояснив,в той день приблизно о 19 годині він попрощався з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 залишивши їх разом в будинку. На той час конфлікту між ними уже не було.
- Показаннями потерпілої, яка показала, що 10 січня 2015 року у ранковий час в 7-30 год. до неї додому прийшли участковий міліції та сільський голова, який повідомив, що загинув батько у ОСОБА_14 вдома. Також, згодом, по слухах їй стало відомо, що батько зайшов до ОСОБА_4 , який побив його та внаслідок чого батько помер.
Вина обвинуваченого у скоєнні злочину також доведена:
Протоколом огляду місця події з фото-таблицями від 10 січня 2015 року (а.к.п.18-35), яким зафіксовано місце вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та відповідно до якого в житловому будинку , де проживає ОСОБА_4 в с. Соколів Бучацького району виявлено труп ОСОБА_9 . На трупі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, в життєво важливий органа - в область голови та на обличчі виявлено сліди речовини бурого кольору схожої на кров, що спричинило смерть потерпілого, що відповідає встановленим судом обставинам;
Висновком судово-медичної експертизи № 12 від 10.01.2015 року та фототаблицею до неї (а.к.п.69-73, 80-95 ) згідно якого підтверджується факт настання смерті ОСОБА_9 відзакритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та речовину головного мозку. Цим же висновком підтверджено наявність у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкодженнь у вигляді: - закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку;
· просторі крововиливи в м`які покрови голови та під кон`юнктивальні обох очей;
· рани на правій вушній раковині та слизовій оболонці обох губ:
· крововиливи перехідної кайми та в слизову оболонку обох губ;
· садна на носі, лівій щоці та лівій кисті,
· просторі синці на обличчі, що поширюються на ліву та праву бокові поверхні голови і обидві вушні раковини, синці на підборідді та носі, просторий синець на правій передньо-боковій поверхні шиї, що поширюється на праву половину верхньої третини передньої поверхні грудей з масивним крововиливом в підлягаючих м`яких тканинах, сині, в ділянці обох ліктьових суглобів, на обох кистях та на правому передпліччі., які , утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті.
Численність тілесних ушкоджень, їх різноманітний характер (садна, синці, крововиливи, рани;, локалізація, на різних анатомічних ділянках та протилежних поверхнях тіла, форма і розміри, вказують на неодноразову дію тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, що властиве для побиття - нанесення численних ударів, наприклад, руками, ногами чи іншим тупим предметом. Виникнення вказаного комплексу ушкоджень не властиве для утворення за обставин падіння на площині.
Зовнішні травматичні зміни ділянки голови (рани, садна, синці, крововиливи в м`які тканини голови) є слідами неодноразового прикладання сили, що обумовило виникнення черепно-мозкової травми (крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку), тому вони за цих умов не можуть розглядатися окремо. Кожний удар в ділянку голови, незалежно від того, чим він наносився (рукою чи ногою), посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення внутрішньо-черепної кровотечі, травматизації головно мозку та створював реальну небезпеку для життя. Тому комплекс ушкоджень ділянки голови, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином між спричиненням ОСОБА_15 ушкоджень ділянки голови і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Всі інші виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають.
- копією лікарського свідоцтва про смерть, /а. к.п. 187-188/, згідно якого підтверджується факт настання смерті ОСОБА_9 .
При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров ОСОБА_16 належить до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, про що засвідчує висновок експерта №54 від 21.01.2015 р.
Аналогічні дані встановлені висновками експерта № 38 від 02.02.2015 року та № 39 від 06.02.2015 року. Також цими висновками підтверджено , що кров ОСОБА_4 належить до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.
Відповідно до висновку експерта № 39 від 06.02.2015 року вбачається в слідах на сорочці , кофті, спортивних штанах, що належать гр.-ну ОСОБА_4 знайдено кров людини, отже знайдена кров могла походити від особи ( осіб), крові якої ( яких) властивий антиген В, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_9 так і від ОСОБА_4 .
При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров ОСОБА_4 належить до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, згідно висновку експерта №37 від 14.01.2015 р.
Протоколом слідчого експерименту, застосуванням відеозапису від 11 січня 2015 року ( а.к.п. 272-275), яким зафіксовано на диск відеозапису те, що ОСОБА_4 добровільно розказав та показав кімнату будинку де він наносив удари потерпілому ОСОБА_9 , а також їх кількість і механізм нанесення, те, при яких обставинах він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 При цьому, надані ОСОБА_4 свідчення щодо обставин побиття потерпілого ОСОБА_9 та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень могли бути відомі лише йому, і лише в результаті побиття ним потерпілого.
Протоколом слідчого експерименту від 11 січня 2015 р. з фото таблицями до нього (а.к.п.210-219) під час проведення якого свідок ОСОБА_8 , за участю понятих розповів про обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та показав, яким чином ОСОБА_4 учинив по відношенню до ОСОБА_9 умисно заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, учинивши його побиття правою рукою та ногою з нанесенням множинних ударів - по голові, в область обличя.
Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 31/12 від 27 лютого 2015 року ( а.к.п. 173-175) згідно з яким виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли бути заподіяні при обставинах, на які вказує ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту
- висновком судово-цитологічної експертизи №17 від 03. 02.2015 року відповідно до якого в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_9 виявлена кров та епітеліальні клітини особи чоловічої статі та визначено антиген В системи АВО. Розташування в препараті клітини з ядрами пластом свідчить про їх травматичне походження. Виявленні в піднігтьовому вмісті рук сліди можуть походити від чоловіка ( чоловіків), для крові якого ) яких) властивий антиген В системи АВО, в тому числі- ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .
Наведені докази є послідовними, не суперечать один одному, тому, ці докази суд приймає в основу обвинувального вироку.
Таким чином пояснення обвинуваченого про характер та спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, що в цілому свідчить про доведеність вини ОСОБА_4 в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Про умисність нанесення підсудним тілесних ушкоджень свідчить їх кількість, характер, механізм заподіяння.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не бажав смерті потерпілого не
впливають на кваліфікацію його дій, оскільки ним умисно було нанесено 25 ударів правою рукою руки в лице потерпілого та один удар ногою в ту ж саму частину лиця ОСОБА_9 .. Він міг і повинен був припускати, що від цих ударів можуть настати тяжкі наслідки, а саме тяжкі тілесні ушкодження. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим і непрямим умислом, а ставлення винного до смерті потерпілого є необережним.
Суд відноситься критично до тверджень захисника обвинуваченого, проте,що на тілі ОСОБА_17 виявлений синець, який відображений у висновку судово-медичної експертизи, проте в ході проведення досудового слідства та судового розгляду не було з`ясовано механізм нанесеного тілесного ушкодження та при яких обставинах ці тілесні ушкодження отримані потерпілим, у зв`язку з цим,є підстави для закриття провадження стосовно ОСОБА_4 , оскільки цим же висновком експертизи № 12 зазначено, що дане ушкодження у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 не перебуває і за ступенем тяжкості відноситься до легких.
При цьому суд приймає до уваги , що вони утворилисьза 3-6 діб до настання смерті тобто за декілька днів до злочину. тому у суду не має підстав що дії обвинуваченого не містять складу злочину.
Оцінюючи зібрані по справі докази та з урахуванням всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості , достовірності, суд вважає, що в сукупності зібраних доказів в їх взаємозв`язку та достатності вина обвинувачено доказана та знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні.
Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 121 ч.2 КК України, як умисні дії, що виразилися в умисному тяжкому ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.
Раніше надані пояснення ОСОБА_4 , що він тільки пару раз наніс удар рукою по щоці та один раз ногою в лице ОСОБА_9 , від яких немогла наступити смерть останнього, так як після цього, того ж дня потерпілий був живий та вони спільно вживали спиртне повністю спростовані в судовому засіданні сукупністю зібраних та перевірених в судовому засіданні вищенаведеними доказами.
Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 47 від 29.01.2015 року, ОСОБА_4 на даний час страждає на легку розумову відсталість, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства. По своєму психічному стану в даний час здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а страждав на легку розумову відсталість, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства. Зазначений розлад психіки не позбавляв ОСОБА_4 здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними у той час, до якого відноситься інкриміноване йому діяння . Застосування примусових заходів медичного характеру по психічному стану на даний час не потребує. ( а.к.п.247-248)
Аналізуючи позицію обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи її з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_4 , а також з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних.
Зазначені докази винності обвинуваченого ОСОБА_4 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.
Таким чином, діючи в межах пред`явленого обвинувачення, суд визнає повністю доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме - умисного спричинення 09 січня 2015 року потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть.
При цьому суд виходить з того, що цей злочин хоча і є тяжким (ч.2 ст.121 КК України), але він не є складним; якість зібраних під час провадження досудового слідства доказів сумнівів у суду не викликають.
Відтак, суд прийшов до висновку, що саме внаслідок діяння, вчиненого ОСОБА_4 нанесення 25 ударів рукою та одного удару ногою в область обличчя- по лиці ОСОБА_9 , через певний проміжок часу, настала смерть потерпілого ОСОБА_9 . Тобто, між діянням винної і шкідливими наслідками, що настали смертю потерпілого, наявний причинний зв`язок.
У випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне. Обвинувачений ОСОБА_4 наносячи удари рукою та ногою усвідомлював, що може спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_9 , при цьому умисно наніс удари в область обличчя, фактично заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження. Таким чином, останній діяв з непрямим умислом, його дії були спрямовані на заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень. Окрім того, саме про його умисел на заподіяння тілесних ушкоджень свідчить як характер, кількість поранень, причини припинення злочинних дій (нанісши декілька ударів рукою та лише один удар ногою обвинувачений, не припинив свої дії, хоча мав можливість їх припинити, а навпаки такі дії продовжував вчиняти по відношенню до потерпілого декілька раз), так і поведінка винного , а також потерпілого (останній сам став ініціатором конфлікту так як вступив в суперечку та не залишив житло обвинуваченого, хоча останній саме це в нього вимагав). Вказане стверджується як показаннями самого обвинуваченого, який пояснив, що дійсно наніс удари , однак не бажав, щоб від цього настали наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_9 , так і висновком експерта, а також показаннями свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні, який вказав, що саме із за того, що потерпілий не залишав житло обвинуваченого, та з приводу цього між ними виникла шарпанина ОСОБА_4 будичи обурений такою поведінкою наносив удари потерпілому ОСОБА_9 щораз як той повертався в кімнату.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, на основі повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, спрямованими на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, скоїв злочин, передбачений ст. 121 ч.2 КК України.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 3669 грн., що складає витрати на поховання її батька - потерпілого ОСОБА_9 .. Цивільний позови є обґрунтованим, визнається обвинуваченим і підлягає задоволенню за винятком сум, добровільно відшкодованих обвинуваченим після подання позову в сумі 3000 грн., тому змінені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 669 грн. підлягає задоволенню..
Частковому задоволенню підлягає вимога потерпілої щодо стягнення з обвинуваченого 2000 гривень витрат на правову допомогу, потерпілою подано доказ сплати цих витрат на суму 500 грн. за написання та подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди та не подано акту виконаних робіт адвокатом ОСОБА_7 (а.с. 48,50-52). Ці розрахунку, відповідно до статті 63 ЦПК України суд визнає письмовим доказом. За таких обставин, за надання правової допомоги , як представника потерпілої в кримінальному провадженні при судовому розгляді справи , слід з обвинуваченого в користь потерпілої стягнути 500 грн. .
Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4
про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в зв`язку із втратою батька- ОСОБА_9 , в розмірі 100000 грн., за клопотанням потерпілої, яке подано в процесі розгляду справи, в цій частині позовних вимог підлягає залишенню без розгляду
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, його тяжкість, визначену відповідно до ст.12 КК України, наслідки вчиненого ним злочину, зокрема смерть потерпілого ОСОБА_9 , відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, його поведінка під час вчинення злочину та після його вчинення, обставини справи, зокрема, часткове визнання обвинуваченим своєї провини, висловлення жалю з приводу вчиненого та його наслідків, стан здоров`я обвинуваченого.
Пом`якшуючих покарання обставин суд вважає стан обвинуваченого, відсутність у нього кінцівки, що внаслідок цього він є інвалідом першої групи . По місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно (а.к.п.225).
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.
Тому враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 ,його стан здоров`я, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальний встановлений в санкції статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфікуються його дії, Разом з тим, аналізуючи положення ст.ст. 12,65-67 КК україни, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.121 КК України
Підстав для застосування вимог ст. 69,75 КК України судом не встановлено, оскільки на думку суду обвинувачений є особою небезпечною для суспільства, а тому підлягає ізоляції від суспільства . Обраний ОСОБА_4 такий вид покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави понесені по проведенню судово-дактилоскопічних експертиз на загальну суму 430 грн.43 коп., підтверджені відповідними документами ( а.к.п. 57)
Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до ст.100 КПК України.
Речові докази по справі відео диски зберігати при матеріалах справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 7 ( семи ) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк затримання обвинуваченого ОСОБА_4 - 3 доби, з 10 січня 2015 року по 12 січня 2015 року.
Раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 669 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу. Позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 430,43 грн. процесуальних витрат.
Речові докази по справі відео диски зберігати при матеріалах справи.
Після набрання вироком законної сили, речові докази, що знаходяться на зберіганні в камері схову Бучацького РВ УМВС України у Тернопільській області, а саме: зрізи деровини, вилучені у процесі ОМП; фрагмент пластмасового виробу, вилучені у процесі ОМП; ґудзик та вирізки з тканини, , вилучені у процесі ОМП, зіскоби речовини бурого кольору, вилучені у процесі ОМП; фрагменти газети; тампони зі змивами з рук ОСОБА_4 , зрізи нігтів ОСОБА_8 ; зрізи вільних країв нігтьових пластин рук ОСОБА_18 - знищити;
одяг (чоловічу сорочку; кофту; спортивні штани ) належні обвинуваченому ОСОБА_4 - повернути обвинуваченому; одяг ( куртка, спортивні штани, джемпер ; пару напів черевик ) належні ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 ; одяг( зимову дублянку: сорочку; светер; пару черевик; штани; пару шкарпеток; труси; спортивні штани) , належний ОСОБА_9 - повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Головуючий: підпис ОСОБА_1