АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-530/07 Головуючий
Категорія ст. 125 ч. 1 САВЕНКО
КК України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.
Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого ДЕМИДЕНКА А.І.

суддів КЕКУХ В.Ф.,
ЛІТВІНЦЕВА В.М.

за участю
прокурора ГРИШАНОВОЇЇ Н.Д.

засудженої ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши кримінальну справу за апеляціями прокурора
Городищенського району Новикова
Ю.А., захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_1 на вирок
Городищенського райсуду від 12 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судима, -засуджена за ст.
125 ч. 1 КК України на 200 годин
громадських робіт.

На підставі ст. 80 ч. 1 КК України її
звільнено від відбування покарання в зв'язку із закінченням строків давності
виконання обвинувального вироку.

В порядку задоволення позовних
вимог стягнуто із ОСОБА_1 на користь:

потерпілої
ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди та 500 грн. суд витрат за надання останній правової допомоги;

Вільшанської
дільничної лікарні - 104
грн. 12 коп.
витрат за лікування потерпілої від злочину.

Згідно вироку
суду 1 інстанції
ОСОБА_1 засуджено за те, що вона 26
жовтня 2003 року
близько 13 год. ЗО хв.
на вул.. Шевченка с Товста
Городищенського району шляхом нанесення потерпілій ОСОБА_4 ударів ногами в
різні частини тіла, умисно спричинила легкі тілесні ушкодження.

Прокурор Новіков
Ю.А. в апеляції ставить питання про скасування вироку суду із-за неправильності
застосування кримінального закону, звільнення від кримінальної відповідальності
ОСОБА_1 за вибігом строків давності та закриття провадження по справі.

Не погоджуючись
з вироком, захисник ОСОБА_2 в апеляції вказує на допущення судом
невідповідності його висновків фактичним обставинам справи, істотне порушення
кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального
закону.

Зазначає, що суд
не взяв до уваги докази, які спростовують обвинувачення і не постановив
виправдувальний вирок за ст. 122
ч. 1 КК.

Не дивлячись на
те, що вибігли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за
ст. 125 ч. 1 КК та без
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 суд необгрунтовано виніс обвинувальний
вирок. Апелянт просить скасувати вирок суду як незаконний і закрити кримінальну
справу.

Заслухавши
доповідача, прокурора про необхідність скасування судового рішення із-за
неправильного застосування кримінального закону, захисника, який підтримав
апеляцію, ОСОБА_1, яка теж її підтримала, перевіривши справу, обміркувавши
доводи апеляції, колегія суддів приходить до слідуючого.

Суд 1 інстанції вірно встановив фактичні обставини справи і
дійшов правильного висновку про винність ОСОБА_1 в спричиненні потерпілій
ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, навівши переконливі докази в судовому рішенні. Дії
її кваліфіковані вірно.

Разом з тим,
виносячи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_1 та звільняючи її на підставі ст. 80
ч. ] КК України від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт
у зв'язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, суд
неправильно застосував кримінальний закон, оскільки ст. 80 ч. 1 КК передбачає
звільнення від відбування покарання особи, якщо з дня набрання чинності
обвинувальним вироком його так і не було виконано в певний строк(в даному
випадку - у строк 2 роки).

Постановлений
вирок щодо ОСОБА_1 чинності не набрав, а тому таке звільнення її від відбування
покарання не грунтується на законі.

Колегія суддів
знаходить, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у
зв'язку із закінченням строків давності на підставі ч. 2 ст. 7-1 КПК т. я. нею
вчинено злочин невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді
штрафу, громадських робіт, або виправних робіт на строк до 1 року. В такому
випадку у відповідності з п. 1 с 1 ст. 49 КК особа звільняється від
кримінальної відповідальності, якщо з дня його вчинення минуло 2 роки.

Оскільки ОСОБА_1
вчинила інкримінований злочин ще 26.10.2003
року, 2 роки вже
минуло, строк давності притягнення її до відповідальності скінчився на час
розгляду судом справи по суті.

За таких
обставин постановлений вирок підлягає скасуванню, ОСОБА_1 -звільненню від
кримінальної відповідальності, а провадження по справі - закриттю і
апеляція прокурора як обґрунтована підлягає задоволенню.

Апеляція
захисника підлягає частковому задоволенню. Його посилання на неправильне
засудження ОСОБА_1 без порушення кримінальної справи за ст. 125 ч. 1 КК є
необгрунтованим, оскільки вона порушувалась у встановленому порядку як справа
публічного обвинувачення за ст. 122
ч. 1 КК і
додаткового порушення не потребує.

Крім того, в ній
є скарга приватного обвинувачення потерпілої ОСОБА_4 та її заяви про
притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК.

Конкретних
доказів про невинуватість ОСОБА_1 в апеляції захисника не наведено, відсутні
вони і в матеріалах справи, а тому посилання на відсутність в її діях складу
злочину є голослівними.

Н а підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 362,
366,11-1 ч. 2
КПК України, 49 ч. 1 п. 1 КК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора Новікова Ю.А. задовольнити повністю, а апеляцію захисника
ОСОБА_2 - частково.

Вирок
Городищенського райсуду щодо
ОСОБА_1 від 12 квітня 2007 року скасувати,
звільнивши її від кримінальної відповідальності через закінчення строку
давності притягнення до відповідальності.

Провадження по
даній кримінальній справі закрити.