г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/18/15-к
Номер провадження 1-кп/213/67/15
У Х В А Л А
Іменем України
02 лютого 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0001353, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянин України, прож. АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, прож. АДРЕСА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Зазначила, що продовжують існувати ризики, що обвинувачені можуть вчинити нові злочини, та можуть здійснювати тиск на свідків.

Захисник в судовому засіданні просила обрати менш тяжкий запобіжний захід, та не продовжувати тримання під вартою, надала копії медичних документів ОСОБА_4 , згідно яких він має цероз печінки. Зазначила, що ризик перешкоджанню слідству необгрунтований, оскільки обвинувачені визнають вину.

Обвинувачені також просили відмовити у клопотанні та обрати більш м,який запобіжний захід.

Судом було досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_5 , та встановлено, що

ОСОБА_5 раніше засуджений:

01.07.2014р. Інгулецьким районним судом за ч.1 ст. 309 КК України 1 рік 3 місяці позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком на 1 рік

16.09.2014р. Інгулецьким районним судом за ч.2 ст. 309, 70ч.4 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

За місцем проживання характеризується посередньо. На обліку в лікаря психіатра не перебуває, улікаря нарколога перебуває з приводу вживання наркотичних засобів - психічні та поведінкові розлади, синдром залежності.

Зі слів має захворювання - язва.

Судом було досліджено ухвалу про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , та в якій зазначені ризики: можливість вчинення нового злочину, переховуватись від слідства, тиск на свідків.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Злочин за який обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до тяжких умисних злочинів, покарання від 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Суд враховує, що тяжкість пред`явлених звинувачень сама по собі не може служити виправданням тривалих періодів утримання під вартою, що відображено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Панченко проти Російської Федерації", "Горал проти Польщі", "Тодоров проти України", Адам,як проти Польщі. Суд враховує, що обвинувачений тримається під вартою з 11.12.2014р., тобто менше 2х місяців.

По даній справі ще не допитані свідки, не вивчені письмові та речові докази, обвинувачені виявили бажання дати покази в кінці судового слідства.

Враховуючи, вказане суд вважає існує ризик переховування від суду, оскільки застосування ст. 75 КК України є неможливим, та будучи раніше судимою особою, яка обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, та побоюючись реального відбуття покарання може ухилитись від суду, не з,являтись на виклики суду. Стороною захисту до суду не надано матеріали, що характеризують тісні соціальні зв,язки обвинуваченого, що б спростували даний ризик.

Суд вважає існує ризик вчинення обвинуваченим нового злочину, оскільки неодноразово засуджений, вчиняв злочини в період іспитового строку, також не працював на момент затримання, тобто засобів до існування не мав, і як зазначно стороною обвинувачення єдиний його дохід - від вчинення злочинної діяльності. Стороною захисту не надано доказів наявності засобів до існування, та не спростовано зазначений ризик.

Суд вважає існує ризик тиску на свідків, оскільки зазначені стороною обвинувачення свідки проживають на території м. Кривого Рогу, їх адреси містяться в матеріалах справи, з якими знайомився обвинувачений, та він може вживати заходів до тиску на них, щоб змінили покази, відмовились від наданих раніше пояснень, оскільки раніше судимий. Крім того в справі наявний свідок відомості, щодо якого засекречені, та щодо якого обвинувачений може вчиняти дої, щоб дізнатись його справжні дані, та тиснути на нього. Стороною захисту не надано характеризуючих даних, що б спростовували даний ризик, та характеризували обвинуваченого з позитивної сторони.

Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., зазначено, що поведінка обвинуваченого та його соціальні зв,язки також мають враховуватись при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, що також відображено в Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах: Смирнова проти Росії, Вемгофф проти Німеччини, Летельєр проти Франції, де зверталась увага, що обвинувачені вперше притягувались до кримінальної відповідальності, мали постійне місце проживання, неповнолітніх дітей.

Суд враховує поведінку обвинуваченого, що на досудовому слідстві вину не визнавав, активно не сприяв розкриттю злочину, в судовому засіданні позиція також незрозуміла, оскільки покази не надавав, та до виходу суду до нарадчої кімнати для вирішення справи по суті має можливість змінювати позицію, покази.

Доказів наявності на утриманні неповнолітніх дітей не надано, не підтверджено також не позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 11 ЗУ Про попереднє ув,язнення, особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Надаються безплатно харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення. В необхідних випадках їм видається одяг і взуття. Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота, ... організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання лікувальних закладів органів охорони здоров`я, залучення з цією метою їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань, Міністерством оборони України і Міністерством охорони здоров`я України.
Тобто надання медичної допомоги в умовах попереднього ув,язнення передбачено та гарантоване державою, а також закріплено в ст. 6 ЗУ Основи законодавства України про охорону здоров`я, та в Кримінально-виконавчому кодексі України в ст.ст.107,116.

Таким чином, враховуючи твердження ОСОБА_5 , що він має язву та не може перебувати в умовах попереднього ув,язнення, дане твердження спростоване, крім того не надано відповідні докази, що б довели існування такого захворювання у обвинуваченого.

Задля недопущення порушень прав людини, суд вважає необхідним зробити відповідні запити, до КСІ, щодо додаткового огляду на стан здоров,я обвинуваченого, надання інформації, щодо можливості ними надання всіх необхідних ліків, та відповідності умов його утримання його стану здоров,я.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбівлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Як зазначено у рішенні Європейського суду в справі Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, - він повинен бути необхідним за даних обставин. Обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи незалежно від того, наскільки коротким він є повинно бути переконливо доведено.

В даному випадку, за наявності зазначених вище ризиків суд вважає застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та обгрунтованим.

Таким чином, з врахуванням встановлення судом ризиків за п 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та з врахуванням відхилення неможливості перебування обвинуваченого в умовах попереднього ув,язнення за станом здоров,я, суд вважає клопотпння прокурора підлягає задоволенню.

Суд вважає неможливим на даний час обрання інших запобіжних заходів, та застосування альтернативних запобіжних заходів, оскільки свідки не допитані, письмові та речові докази не досліджені, з чим частково пов,язані зазначені ризики.

Керуючись ст.ст.177,183,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02.04.2015р.

Роз,яснити, що відповідно до ч.5 ст. 201 КПК України клопотання про зміну запобіжного заходу може бути подане не раніше тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1