Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/2131/14-к
Провадження № 1-кп/280/34/15
У Х В А Л А
08 січня 2015 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів кримінальне провадження по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Буда, Радомишльського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 22 грудня 2012 року близько 10 години 10 хвилин, рухався зі сторони м. Київ в напрямку м. Житомир на власному технічно справному автомобілі ВАЗ-21144 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом по автодорозі Київ-Чоп на 106км+50м ОСОБА_5 в порушення вимоги п.2.3 б) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а в порушення вимог п.12.1 вказаних Правил дорожнього руху України, під час вибору швидкості не врахував дорожню обстановку і стан свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив занос свого автомобіля та здійснив виїзд за межі проїзної частини в правий кювет, де автомобіль перекинувся.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир а/м ВАЗ-21144 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримала тупу поєднану травму тіла у вигляді забійно-скальпованих ран волосяної частини голови, забійної рани підборіддя, струсу головного мозку, масивних синців на тулубі та лівій верхній кінцівці, вивиху лівого плеча з ушкодженням плечового сплетіння та розвитком запалення плечового сплетіння зліва, саден в ділянці лівого плеча, ускладненого розвитком шоку І-ІІ ст. та постгемарогічної анемії, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до довготривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_5 , вимог п. 2.36) та п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Суду показав, що в 22.12.2012 року на автодорозі було багато снігу. Він рухався власним автомобілем по автодорозі в потоці разом з усіма іншими транспортними засобами. Здійснюючи обгін його автомобіль занесло та вони з`їхали в кювет, в результаті чого відбулось ДТП. Відразу після ДТП він попросив викликати працівників міліції та карету швидкої. В повному обсязі відшкодував потерпілій завдані збитки та сплатив витрати за лікування.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор, потерпіла, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів ( крім допиту потерпілого, дослідження письмових доказів) стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Будучи допитаним в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 22.12.2012 року вона разом з обвинуваченим та ще двома пасажирами їхали в напрямку м. Житомир. Вона сиділа на задньому сидінні в автомобілі. ОСОБА_5 почав здійснювати обгін іншого автомобіля та їх занесло. Про подальші події не пам`ятає. ОСОБА_5 в повному обсязі відшкодував завдані збитки, претензій до нього потерпіла не має.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу дослідивши матеріали кримінального провадження та дані, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, про винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Необережні дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані вірно.
До закінчення судового розгляду на стадії доповнень до судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, посилаючись на те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся та відшкодував завдані потерпілій збитки та витрати на лікування потерпілої в лікарні.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила суд звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 вимог ст. 45 КК України, оскільки наявні правові підстави.

Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого та застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 45 КК України з наступних підстав.

Так, згідно ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу. Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В даному випадку ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України є не судимим, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, щиро покаявся, добровільно відшкодував у повному обсязі заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду потерпілій стороні та витрати на стаціонарне лікування потерпілого, не заперечує проти закриття кримінального провадження за даною нереабілітуючою підставою, тому суд вважає за необхідне звільнити його від кримінальної відповідальності у відповідності до вимог ст.45 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі правові підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 вимог ст. 45 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття справи.

Прокурором прокуратури Коростишівського району в ході досудового розслідування заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченого 1320,62 гривень, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в умовах стаціонару в реанімаційному та травматологічному відділеннях Коростишівської ЦРЛ; в ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_5 добровільно відшкодовані витрати на стаціонарне лікування, про що свідчить квитанція від 05.01.2015 року, у зв`язку з чим представник державного обвинувачення просив залишити дані позовні вимоги без розгляду, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги прокурора залишити без розгляду.

З довідок Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні МВС України в Житомирській області встановлено, що витрати на проведення судових авто-технічних експертиз від 10.04.2013 р. № 3/116 та 18.05.2013р. № 3/290 у даному кримінальному провадженні становлять 293,40 грн. та 391,20 грн., а всього 684 гривень 60 копійок.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», ч. 1 ст. 126 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення судових авто-технічних експертиз в розмірі 684 грн. 60 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_5 не застосовувалися, арешт на майно не накладався.

Речові докази у відповідності до ст. 100 КПК України : автомобіль ВАЗ 21144 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 45 КК України, ст. ст. 284, 286, 288, 350, 370, 371, 372 КПК України, суд -

у х в а л и в :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000137, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.12.2012 року - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження №0000137 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Цивільний позов прокурора прокуратури Коростишівського району в інтересах держави в особі фінансового управління Коростишівської районної державної адміністрації до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 684 гривень 60 копійок в рахунок відшкодування витрат за проведення в ході досудового розслідування судових авто-технічних експертиз.

Речові докази, а саме: автомобіль ВАЗ 21144 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити ОСОБА_5 .

Матеріали кримінального провадження № 000137 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 280/2131/14-к (1-КП/280/34/15)

Відповідно до ч. 1 ст. 532 КПК України ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1 .