Справа № 11 1030, 2007 рік Головуючий у І - інстанції: Кривич Ж.О.
ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року вересня місяця 21 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого -
судді Ландаря О. В., суддів:
Довгаль С А.,
Голубенко Н. В., за
участю: прокурора Рибачук А. А.,

захисника
ОСОБА_1,

представника
цивільних позивачів ОСОБА_2,

потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4

засудженої
ОСОБА_5

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями
потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Автозаводського
районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 червня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженку та мешканку АДРЕСА_1, українку,
громадянку України, з неповною вищою освітою, не одружену, не працюючу, раніше
не судиму

засуджено
за ч. 2 ст. 286 КК України на п'ять років позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на три роки.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_5 на користь:

·
потерпілої ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної
та моральної шкоди відповідно чотири тисячі та сімдесят тисяч гривень;

·
потерпілого ОСОБА_4 шість тисяч сімсот двадцять чотири
гривні та сімдесят тисяч гривень в рахунок відшкодування відповідно
матеріальної та моральної шкоди;

·
Кременчуцького міськфінвідділу витрати в сумі 323 грн. 98
коп., понесені на лікування потерпілої ОСОБА_6

·
НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області - 94 грн. 57
коп.3а проведення автотехнічної експертизи.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_4 про стягнення на його користь коштів на утримання малолітнього сина
залишено без розгляду.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винною у тому, що вона, 08 липня 2006 року,
близько 20 години, перебуваючи за кермом автомобіля КІА « PICANTO
», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в нетверезому стані, в порушення
вимог п. п. 10.1, 2. 9 Правил дорожнього руху України, не переконалась в
безпеці початку руху та у виборі безпечного швидкісного режиму, розпочала рух
на вказаному автомобілі на майданчику перед входом в магазин « Оковита » по
вул. Чкалова в м.
Кременчуці. Внаслідок чого, не впоралась з керуванням транспортного засобу та
допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6, яка перебувала біля кам'яного паркану
поряд з магазином « Оковита » з малолітньою дитиною на руках. В результаті
чого, потерпілій спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої травми
нижніх кінцівок з роздавленням м'яких тканин, багатоуламковим переломом лівої
стегнової кістки і кісток тазу та неповною травматичною ампутацією лівої
гомілки на рівні підколінної ямки, які призвели до розвитку травматичного і
геморагічного шоку та зумовили настання смерті потерпілої.

В
принесених апеляціях:

· потерпілих
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ставиться питання про скасування вироку та постановления апеляційною
інстанцією нового у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню
тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої. Просять засудити ОСОБА_5 до
максимального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України,
стягнути з засудженої на користь:

· ОСОБА_4
114436 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням сина ОСОБА_7 до
досягнення ним повноліття;

·
ОСОБА_3 4 000 грн. матеріальної шкоди;

·
та кожному з них -
по 200 000 грн. моральної шкоди.

· захисника
ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_5 порушено питання про зміну вироку та
пом'якшення покарання із звільненням засудженої від відбування покарання з
випробуванням. При цьому, просять врахувати, що ОСОБА_5 вперше притягується до
кримінальної відповідальності, свою вину в скоєному злочині та цивільний позов
потерпілих в частині стягнення матеріальної шкоди визнала повністю, щиро
розкаялася, позитивно характеризується за місцем проживання, має молодий вік,
матір засудженої за станом здоров'я потребує її допомоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію
потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3, їх представника ОСОБА_2 про підтримання поданих
ними апеляцій та заперечення проти апеляції захисника засудженої, пояснення
засудженої ОСОБА_5 та її захисника про зміну вироку і пом'якшення покарання та
відсутність підстав для задоволення апеляцій потерпілих, міркування прокурора
про безпідставність апеляцій як

потерпілих, так
і захисника ОСОБА_1, перевіривши
матеріали справи та доводи, наведені в апеляціях, приходить до висновку, що
вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

В
апеляціях потерпілих, захисника засудженої ОСОБА_5 не оспорюються висновки суду
про винність останньої у вчиненні злочину та правильність кваліфікації її дій.

Висновок
суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 . в порушенні правил
дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_6 ґрунтується на
зібраних у справі доказах, які всебічно та повно перевірені в судовому
засіданні, детально наведені у вироку. Проаналізувавши зібрані докази в їх
сукупності, суд дав їм належну оцінку і обґрунтовано визнав її винною у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обираючи
покарання засудженій місцевий суд відповідно до загальних засад призначення
покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу
винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що
пом'якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття, молодий вік, вчинення
злочину вперше, а також обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння, та призначив їй основне покарання в межах санкції
ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи
питання про обрання винній додаткового покарання, суд першої інстанції
призначив їй максимальне покарання, передбачене вказаною нормою закону.
Зважаючи на викладене, немає підстав вважати покарання занадто м'яким, на що
посилаються в своїх апеляціях потерпілі, а також надмірно суворим, про що
вказано в апеляції захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої.

При
вирішенні цивільного позову суд дійшов правильного висновку про стягнення з
засудженої на користь потерпілих ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі відповідно 6 724 грн. та 4 000 грн., що
документально підтверджено та моральної шкоди в сумі по 70 000 грн. на користь
кожного з них. При цьому, розмір моральної шкоди судом визначено з урахуванням
характеру та обсягу душевних, психічних та фізичних страждань, які зазнали
потерпілі, такий розмір відповідає засадам розумності, виваженості,
справедливості і чинному кримінально та цивільно -процесуальному законодавству.

Стосовно доводів апеляції потерпілої ОСОБА_3 про стягнення з засудженої 4
000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, то районним судом постановлено
стягнути зазначену суму з засудженої, що по суті не оспорювалось потерпілою під
час розгляду справи в апеляційній інстанції. Щодо тверджень потерпілого ОСОБА_4
про те, що, постановляючи вирок, суд першої інстанції не відновив в повному
обсязі порушених злочином його прав про відшкодування матеріальної шкоди в частині
стягнення на його

користь коштів в
сумі 114436 грн., пов'язаних з утриманням сина ОСОБА_7 до досягнення ним
повноліття, то потерпілому місцевим судом роз'яснено його право на звернення з
даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Вирок
відповідає вимогам ст.ст. 323, 324 КПК України, отже він є законним та
обґрунтованим і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Істотних порушень вимог
кримінально - процесуального. законодавства по справі не
допущено.

З
урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області від 27 червня 2007 року щодо ОСОБА_5 -
без змін.