Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________
Справа №503/1991/14-к
Провадження №1-кп/503/17/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2015 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шершенці, Кодимського району, Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч.1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор прокуратури Кодимського району ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , на підставі виконавчого листа Кодимського районного суду Одеської області №1514/1213/12 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця до повноліття дитини. В період з 30 липня 2012 року по 30 вересня 2014 року, обвинувачений злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10606,40 грн.. Про злісність ухилення від сплати аліментів свідчить тривалість такого ухилення. Неодноразово попереджався працівниками Кодимського районного управління юстиції про кримінальну відповідальність у випадку не сплати заборгованості по аліментах. Яких-небудь дій, спрямованих на погашення заборгованості по аліментах не вчиняв.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в скоєному не визнав та показав. Знає, що існує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання його дочки ОСОБА_7 . Не заперечує проти того, що існує заборгованість у тому розмірі, що зазначено в обвинувальному акті. Викликався до виконавчої служби, де його попереджали про необхідність сплати аліментів. Жодного платежу по аліментах за весь час не здійснив. Певний час працював в Кодимі на соковому заводі. Отримував у 2012 році платню. Потім не працював, оскільки хворів. Є власником земельної ділянки, яку здає в оренду. Орендну плату отримує його нинішня дружина. Борг по аліментам не погашає тому, що не має можливості це робити, оскільки є хворим на виразку шлунку. На лікування йде багато коштів. У зв`язку з цим, вважає, що в його діях відсутня злісність ухилення від сплати аліментів. Просить його виправдати.

В той же час, не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, не визнав, суд вважає доведеною в судовому засіданні його вину у вчиненні інкримінованого злочину доказами наданими сторонами кримінального провадження і дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_8 , в судовому засіданні дала такі свідчення. Обвинувачений, згідно рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини, однак, ухилявся від виконання цього обов`язку. Жодного аліментного платежу, починаючи з 2012 року не здійснив. Відмовляється сплачувати аліменти, посилаючись на свою хвороб. При всьому тому, обвинувачений є власником земельної ділянки, яку здає в оренду і отримує за це платню.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він працює заступником начальника Державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції в одеській області. На виконання у нього перебуває виконавче провадження щодо ОСОБА_3 , який, згідно рішення Кодимського районного суду повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , 2008 року народження. Обвинувачений неодноразово викликався до виконавчої служби, де його попереджали про необхідність працевлаштуватися, або, в іншому випадку він буде притягнутим до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Пояснював ухилення від сплати аліментів, відсутністю коштів та хворобою, однак, яких-небудь документів про стан свого здоров`я не надавав.

Згідно договору оренди землі від 01 вересня 2009 року, який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , СТОВ «Маяк», ОСОБА_3 передав в оренду земельну ділянку площею 2,67 га орендареві. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 881,40 грн..

Як убачається з довідки та платіжних відомостей на виплату орендної плати директора СТОВ «Маяк» Кодимського району Одеської області с. Шершенці, ОСОБА_11 , №198 від 29 грудня 2014 року, у 2012 році ОСОБА_3 нарахована орендна плата 1638,90 грн., у 2013 році 2135,29 грн., у 2014 році 2352,94 грн..

Тобто, обвинувачений, як особа, що має доходи, приховував їх, що свідчить про злісність ухилення від сплати аліментів.

Разом з тим, твердження обвинуваченого про неможливість сплати аліментів у зв`язку з тим, що він хворіє і потребує певного лікування, крім довідки №205 від 24 жовтня 2014 року Комунальної установи «Кодимська центральна районна лікарня» про те, що ОСОБА_3 перебуває на амбулаторному лікуванні з діагнозом: «виразкова хвороба дванадцятиперстної кишки», іншими доказам, які б підтверджували фізичну неможливість сплачувати аліменти, не підтверджуються, а відтак, суд вважає таку позицію обвинуваченого, способом ухилення від виконання покладеного на нього судом обов`язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, і як доказ невинуватості не приймає.

Інших доказів, які б спростовували висунуте ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, стороною захисту суду не надано.

Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_3 скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а тому ці його дії кваліфікує за частиною першою статті 164 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судимий.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину вперше.

Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.

З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369,373,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, призначивши йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1