Провадження 1-кс/127/5961/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні власнику тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Мерседес Бенц Е230», 1996 р.в., д.н.з. « НОМЕР_1 »,-

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла скарга ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні власнику тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Мерседес Бенц Е230», 1996 р.в., д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Свою скаргу скаржник мотивує тим, що в середині 2014 року він вирішив придбати у власність автомобіль та через мережу Інтернет знайшов варіант, зв`язався з продавцем та в серпні 2014 року за 4200 доларів США придбав собі автомобіль «Мерседес Бенц», 1996 р.в., д.н.з. « НОМЕР_1 ». Разом з автомобілем продавцем йому було надано Свідоцтво про реєстрацію ТЗ, яке не викликало у нього жодних підозр. Нотаріальне оформлення він не проводив в зв`язку з нестачею коштів на це, однак розраховував здійснити його в майбутньому.

09 грудня 2014 року під час руху на вказаному автомобілі по вул. Юності в м. Вінниці він був зупинений працівниками ДАЇ, які вилучили у нього вказаний автомобіль а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мотивуючи це тим, що в ньому містяться ознаки підробки.

При цьому він отримав від працівника ДАЇ лише «АКТ огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання» №1403 від 09.12.2014 року з якого вбачалось, що працівник ДАЇ здійснив вилучення відповідно до неіснуючої норми закону а саме ст.265-5 КУпАП та ще при цьому склав протокол про адміністративне правопорушення.

10.12.2014 року СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області було розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0008798 за ч.1 ст.358 КК України по факту виявлення у нього Свідоцтва про реєстрацію ТЗ з ознаками підробки.

Лише 23.12.2014 року Слідчий СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 в вказаному кримінальному провадженні виніс постанову про приєднання до кримінального провадження в якості речових доказів автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. « НОМЕР_1 » та Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 .

При цьому слідчий в порушення припису ч.5 ст.110 КПК України не навів належним чином мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, обмежившись лише висновком, що вказаний автомобіль та Свідоцтво по даному провадженні мають значення речового доказу та містять сліди (не вказавши які) кримінального правопорушення (не зазначивши якого), хоча провадження порушено за ч.1 ст.358 КК України підробка документа. До того ж постанова не містить обов`язкової вказівки про можливість та порядок її оскарження.

24.12.2014 року слідчим було призначено в провадженні дві експертизи а саме криміналістичну експертизу (комплексне дослідження транспортного засобу) на вирішення якої ставились питання чи підлягали зміні ідентифікаційні номери кузова та двигуна вилученого у мене автомобіля, а також технічну експертизу документів по вилученому Свідоцтву ТЗ.

25 грудня 2014 року слідчий СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області майор міліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів а саме про надання йому тимчасового доступу до вказаного вище автомобіля та Свідоцтва та надання можливості вилучення.

Як було зазначено в клопотанні:

«09.12.2014 року о 18.30 годині працівниками ДПС ВДАЇ м. Вінниці по вул. Юності в м. Вінниці був зупинений автомобіль «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який пред`явив свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке містить ознаки підроблення.

В даному випадку вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України».

При цьому в клопотанні мова йшла про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.358 КК України, тобто підробка посвідчення або іншого офіційного документа або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків.

Як зазначив слідчий по вказаному транспортному засобу та свідоцтву про реєстрацію потрібно провести ряд криміналістичних експертиз, які будуть слугувати доказами по кримінальному провадженню. Головною підставою тимчасового доступу та вилучення автомобіля слідчим зазначалась необхідність проведення по вказаному транспортному засобу та Свідоцтву криміналістичних експертиз після проведення яких можна буде стверджувати про наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Інших підстав для отримання доступу до автомобіля та його вилучення слідчим не наводилось та відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.160 КПК України слідчий зазначив саме таке значення цих речей для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Серед іншого в клопотанні слідчим, в порушення вимог п.7 ч.2 ст.160 КПК України, взагалі не наведено обґрунтування необхідності саме вилучення автомобіля, хоча він порушив це питання в резолютивній частині клопотання.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року клопотання було задоволено частково та надано слідчому тимчасовий доступ до автомобіля та можливість його вилучення де було також зазначено, що основною та єдиною підставою тимчасового доступу та вилучення судом визнано необхідність проведення криміналістичних експертиз.

При цьому звертає увагу на себе той факт, що відповідно до ч.7 ст.163 КПК України слідчий суддя може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей, якщо сторона доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей. Однак в зазначені ухвалі слідчого судді взагалі відсутнє мотивування надання розпорядження саме на вилучення автомобіля і це питання відсутнє і в клопотанні слідчого, який не довів та взагалі не обґрунтовував необхідність вилучення. Також розгляд вказаного клопотання було проведено з порушеннями вимог ч.1,2 ст.163 КПК України так як розгляд відбувався без його участі а підстав передбачених ч.2 цієї статті не існувало та слідчим в клопотанні зазначено не було (реальної загрози зміни або знищення речей не існувало так як вони вже були вилучені та він не мав до них жодного доступу).

25.12.2014 року він звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з скаргою на бездіяльність слідчого, щодо несвоєчасного повернення мені тимчасово вилученого майна вказаного автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2015 року в задоволенні моєї скарги було відмовлено. Слідчий суддя мотивував своє рішення, що слідчий діяв в спосіб визначений законом, в межах наданих йому повноважень.

Можливо, на час розгляду його скарги дійсно тимчасовий доступ та вилучення авто були виправдані так як ще не були проведені криміналістичні експертизи.

Однак в подальшому в ході досудового розслідування було проведено призначені криміналістичні експертизи, в тому числі і по вилученому автомобілю.

Так відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області №104 від 11.02.2015 року ідентифікаційний номер кузова автомобіля марки «Мерседес-Бенц Е230», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в значенні: НОМЕР_3 та ідентифікаційний номер двигуна в значенні НОМЕР_4 досліджуваного автомобіля, являються первинними, зміні (знищенню) не підлягали.

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області №426-П від 26.12.2014 року: «1. Бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 не відповідає зразкам, які перебувають (перебували) в офіційному обігу на території України. 2. Зображення з лицевої та зворотної сторін бланку свідоцтва про реєстрацію, нанесені за допомогою копіювально-множильної техніки, струменевим друком».

20.04.2015 року він знову звернувся до слідчого з письмовим клопотанням про передачу йому вилученого автомобіля так як він знаходячись на відкритому штраф майданчику руйнується.

21.04.2015 року слідчий виніс постанову про відмову в задоволенні його клопотання. При цьому звертає увагу на себе той факт, що слідчий відмовляє в задоволенні клопотання не тому, що є якась нагальна потреба в продовженні вилучення авто (по якому вже проведена експертиза) та проведенні з ним процесуальних дій а тому, що слідчий прийшов до висновку, що він не має права власності на вказаний автомобіль. Тобто слідство приймає на себе повноваження суду вирішуючи хто має право власності а хто ні, що є явним перевищенням службових обов`язків та свідчить лише про порушення прав учасників кримінального провадження.

Таким чином на даний час відпали обставини, на які посилався слідчий та слідчий суддя як на такі які свідчать про необхідність саме тимчасового вилучення вказаного транспортного засобу та на даний час вказаний автомобіль можливо без шкоди для кримінального провадження передати володільцю для відповідального зберігання, що обумовлено діючим законодавством.

З викладених підстав представник скаржника, просив скаргу задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, а тому враховуючи положення ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у його відсутність.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що дана скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Скарга може бути подана володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Враховуючи вище вказане, слідчий суддя, приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні власнику тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Мерседес Бенц Е230», 1996 р.в., д.н.з. « НОМЕР_1 », слід задовольнити, оскільки з клопотанням про накладення арешту на вказані речі та документи слідчий до суду не звертався.

Крім того, слідчому необхідно звернути увагу на те, що ухвала суду та слідчого судді є обов`язковою для виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні власнику тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Мерседес Бенц Е230», 1996 р.в., д.н.з. « НОМЕР_1 » задовольнити.

Зобов`язати СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області повернути ОСОБА_4 тимчасово вилученого автомобіля марки «Мерседес Бенц Е230», 1996 р.в., д.н.з. « НОМЕР_1 » на відповідальне зберігання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: