154/2102/15
1-кп/154/255/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський кримінальне провадження провадженні № 0000067 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дараганово, Осиповичського району, Могильовської області Республіки Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, освіта професійно-технічна, раніше не судимого,-

за ч. 3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 76 від 08.04.2014 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду старшого маскувальника інженерно-маскувального відділення інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2014 року №310 з цього дня введено в дію нове умовне найменування військової частини - військова частина польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини пп В НОМЕР_3 № 262 від 29.11.2014 року молодшого сержанта ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з усіх видів забезпечення, та направлено для проходження служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_4 .

Будучи військовослужбовцем, в порушення вимог статуту внутрішньої служби ЗС України, ОСОБА_4 не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 31.10.2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована по АДРЕСА_2 , та з 31.10.2014 року до 17.04.2015 року, дня його прибуття до військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_1 , умисно, без поважних причин був відсутній на службі протягом періоду понад один місяць, не виконував покладені на нього службові обов`язки та перебував за місцем свого проживання в с. Омеляне, Шацького району, Волинської області, де проводив час на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

24 червня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000067 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 с. 407 КК України в повному обсязі.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання відносно ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 24.06.2015 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 24 червня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1