Справа № 576/1146/15-к
В И Р О К 1-кп/576/140/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.15 Глухівський міськрайсуд Сумської області в складі : головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полошки Глухівського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ;
- у вчиненні злочинів передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України,-

6 травня 2015 року близько 12 год., підсудний ОСОБА_5 знаходячись у дворі домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю поруч сторонніх осіб, таємно викрав велосипед марки «Україна», який належить потерпілій ОСОБА_7 , що стояв біля паркану у дворі, чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 550 грн.
В цей же день, близько 22 год.30 хв. підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа-Х2-00» з флеш-картою «Micro SD 4GB» та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із шістьма гривнами на рахунку, який належить потерпілому ОСОБА_4 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 511 грн.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у інкримінованих йому злочинах фактично не визнав та показав, що в 6 травня 2015 року близько 12 год., він зайшов в справах додому до ОСОБА_8 . Однак дома господаря не було. Знаходячись у дворі господарства він помітив два велосипеда. Коли він вийшов з двору, то зустрів брата ОСОБА_8 - ОСОБА_9 . ОСОБА_10 сказав, що ОСОБА_11 буде дома десь о 15 год. Після цього він спросив у ОСОБА_9 дозволу взяти один із велосипедів, які стояли у дворі, щоб проїхатись в справах. Коли ОСОБА_10 дав згоду, він взяв один із велосипедів та поїхав. Протягом дня він двічі приїжджав додому до ОСОБА_8 , однак того не було дома, а тому він не повернув велосипед в цей день.
Ввечері цього ж дня він зайшов додому до ОСОБА_12 , де разом з іншими особами розпивав спиртні напої. Коли вони вийшли з ОСОБА_13 покурити він попросив останнього мобільний телефон, щоб зробити дзвінок. Після того, як Карташов дозволив, він взяв мобільний телефон, що лежав на стільці біля ліжка в залі, пообіцявши ОСОБА_13 повернути його наступного дня. Однак наступного дня він поїхав у справах в с.Обложки, де працівники міліції забрали велосипед та мобільний телефон. Вину підсудний ОСОБА_5 не визнає, мотивуючи свою позицію тим, що він не мав наміру красти вищевказані речі, а взяв їх в тимчасове користування з дозволу господарів.
Хоча підсудний не визнав своєї вини, суд вважає, що його вина повністю підтверджується зібраними в справі доказами:
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 показав, що 6 травня 2015 року у вечірній час до нього додому зайшов ОСОБА_5 та попросив покурити. Після того, як вони разом покурили, ОСОБА_5 зайшов в кімнату, де на ліжку відпочивала його співмешканка ОСОБА_15 та почав з нею про щось розмовляти. Потім ОСОБА_5 пішов з будинку, а він ліг спати. Наступного ранку він виявив пропажу свого телефону, який лежав на стільці біля ліжка. Він зрозумів, що телефон міг забрати ОСОБА_16 , а тому пішов до нього додому. Він почав кликати ОСОБА_16 , однак той пішов з будинку не звертаючи на нього уваги. Після цього він повернувся додому та по телефону повідомив міліцію про крадіжку.
Свідок ОСОБА_17 показав, що в один із днів на початку травня 2015 року до нього додому в с.Обложки зайшов в гості ОСОБА_5 у якого при собі був мобільний телефон марки «Нокіа». Потім через деякий час до нього додому приїхали працівники міліції, які стали питати у ОСОБА_5 за мобільний телефон, а потім вилучили цей телефон у останнього.
Свідок ОСОБА_18 показав, що вранці 7 травня 2015 року ОСОБА_5 залишив у нього у дворі якийсь велосипед, попросивши, щоб цей велосипед постояв, поки він сходить у справах. Через деякий час йому зателефонували працівники міліції з приводу залишеного ОСОБА_19 велосипеда. Потім до нього додому приїхали працівники міліції та вилучили у нього велосипед. Звідки ОСОБА_5 взяв цей велосипед йому не відомою.
Свідок ОСОБА_20 показала, що 6 травня 2015 року близько 22 год. до них додому прийшов ОСОБА_5 . Вона в цей час уже відпочивала в ліжку. Біля неї на стільці лежав мобільний телефон марки «Нокіа», який належав її співмешканцю ОСОБА_21 . Потім до неї в кімнату зайшов ОСОБА_5 , який став із нею про щось розмовляти. Однак вона відвернулась і не стала з ним балакати. А наступного ранку вони із співмешканцем виявили пропажу телефону і відразу зрозуміли, що його вкрав ОСОБА_22 .
Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується і іншими зібраними в справі доказами:
Так, із протоколу добровільної видачі з фототаблицею до нього вбачається, що 7 травня 2015 року підсудний ОСОБА_5 добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон марки «Нокіа-Х2-00» білого кольору з флеш-картою «Micro SD 4GB» та сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар».
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 15 травня 2015 року вартість вищевказаного телефону складає 400 грн., а відповідно до наданих довідок вартість сім карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» складає 20 грн., флеш-карти «Micro SD 4GB» - 85 грн.
Також із протоколу добровільної видачі з фототаблицею до нього вбачається, що 7 травня 2015 року громадянин ОСОБА_18 добровільно видав працівникам міліції велосипед марки «Україна», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 15 травня 2015 року складає 550 грн.
Аналізуючи викладене, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК України як крадіжка чужого майна та за ст.185 ч.2 КК України як крадіжка чужого майна вчинена повторно.
Суд критично розцінює показання підсудного ОСОБА_5 , що він не мав наміру на викрадення належного потерпілій ОСОБА_7 велосипеда та належного потерпілому ОСОБА_4 мобільного телефону, а лише взяв ці речі в тимчасове користування.
Дані твердження суд розцінює як намагання підсудного уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини, оскільки ці твердження повністю спростовуються дослідженими в справі доказами.
Так, допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_23 та його співмешканка ОСОБА_20 категорично заперечили той факт, що хтось із них надавав ОСОБА_5 дозвіл скористатись належним ОСОБА_14 мобільним телефоном. Так само в матеріалах справи відсутні дані, що потерпіла ОСОБА_7 також надавала підсудному дозвіл скористатись належним їй велосипедом.
Тобто, судом встановлено, що ніякого дозволу у власників майна на його тимчасове користування підсудний не отримував. Також, жодних дій, щоб повернути вилучене майно підсудний не вчиняв. Навпаки, викрадене майно було вилучене лише наступного дня працівниками міліції в іншому населеному пункті.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази, суд приходить до висновку, що характер вчинених підсудним дій, його поведінка під час та після заволодіння майном потерпілих свідчить про те, що підсудним ОСОБА_5 були вчинені саме крадіжки чужого майна.
Призначаючи підсудному міру покарання суд враховує як обставини, що пом`якшують покарання, що підсудний раніше не судимий, а спричинена шкода повністю відшкодована.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає те, що крадіжку мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_4 підсудний вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи обставини справи, характеристику особи підсудного ОСОБА_5 , суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді арешту.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України із підсудного ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути 245 грн. 52 коп. процесуальних витрат за проведення товарознавчих експертиз по справі.
Речовими доказами по справі необхідно дозволити потерпілим використовувати їх за призначенням.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Керуючись ст.370, 374 КПК України суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.1 та ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання:
- за ст.185 ч.1 КК України три місяці арешту;
- за ст.185 ч.2 КК України чотири місяці арешту;
На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді чотирьох місяців арешту.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 245 грн. 52 коп. процесуальних витрат.
Речовими доказами по справі - дозволити потерпілим використовувати їх за призначенням.
На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
СУДДЯ