АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/204/15 Справа № 182/6896/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003116 від 29 липня 2014 року за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Орджонікідзе, громадянина України, проживаючого в кв. АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
До апеляційного суду Дніпропетровської області звернулися прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинувачений ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року.

Прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2011 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Свої вимоги мотивує тим, що судом при призначенні ОСОБА_6 покарання не враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, ті обставини, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення, раніше неодноразово засуджувався за подібні умисні корисливі злочини, спричинену шкоду потерпілим не відшкодував.

ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить пом`якшити йому покарання.

При цьому вказує на те, що судом при призначенні покарання не достатньо враховано обставини, що пом`якшують покарання, його характеристику, а також той факт, що потерпіла сторона до нього претензій не має.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання: за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2011 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 приблизно об 11:00 годині 29 червня 2014 року, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , в ході розмови з ОСОБА_8 , повторно, відкрито, шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 7 гр., вартістю 2100 грн.

Однак, ОСОБА_6 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки золотий ланцюжок випав з його руки та залишився на одязі ОСОБА_8 . Злякавшись, що крики потерпілої будуть почуті сусідами, він з місця скоєння злочину зник.

Крім того, ОСОБА_6 приблизно о 16 годині 20 хвилин 29 липня 2014 року, знаходячись поблизу адміністративної будівлі СШ №6, яка розташована по вул. Електрометалургів буд. № 55 в м. Нікополі Дніпропетровській області, підійшовши до гр. ОСОБА_9 , яка в цей час розмовляла по мобільному телефону та йшла по вул. Будьонівській в м. Нікополі, Дніпропетровської області, і правою рукою відкрито повторно зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 7 гр., вартістю 2100 грн. з золотим кулоном 585 проби, вагою 0,8 гр. вартістю 240 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , на підтримання доводів його апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в його учиненні, кримінально-правова оцінка діяння ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України не оскаржувались, колегією суддів, законність і обґрунтованість вироку в цій частині не перевірялись.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі в зв`язку з його м`якістю колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують його особу, в тому числі і ту обставину, що злочини, за які він засуджується, вчинені обвинуваченим в період умовно-дострокового звільнення, думку потерпілої , призначив ОСОБА_6 покарання. яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Якихось нових обставин, які б свідчили про невідповідність призначеного ОСОБА_10 покарання внаслідок його м`якості , в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

Суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення визначається його тяжкістю, що було враховано судом при визначенні покарання, а тому твердження прокурора в частині не врахування судом тяжкості вчиненого злочину та його суспільної небезпеки, являються безпідставними.

Разом з тим, не підлягають задоволенню і апеляційні вимоги обвинуваченого. Обгрунтовуючи свої вимоги, останній посилається на визнання своєї вини і чистосердечне каяття, при цьому не наводить ніяких доводів, які б свідчили про його каяття. Приймаючи до уваги, що матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_9 не відшкодована, вчинення обвинуваченим декількох аналогічних тяжких кримінальних правопорушень в період умовно-дострокового звільнення, та відсутність в матеріалах справи інших даних, які б давали суду підстави зробити висновок про те, що обвинувачений розкаявся, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_6 в цій частині.

Прийнявши до уваги вищевикладені обставини, в тому числі і визнання вини обвинуваченим, на що звертає увагу апелянт, суд призначив останньому покарання ближче до мінімального строку, передбаченого санкціями статей кримінального закону, за яким засуджується обвинувачений, як за сукупністю злочинів так і за сукупністю вироків.

Підстав для скасування вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого як внаслідок його суворості так і м`якості колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4