Справа № 357/5629/15-к
1-кп/357/447/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.06.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000088 від 26.12.2014 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Іванківа, Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, несудимого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Молодший лейтенант ОСОБА_6 , будучи призваним відповідно до мобілізаційного плану ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахованим наказом командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) від 25 березня 2014 року, № 62 (по стройовій частині) до списків особового складу частини та призначеним на посаду заступника командира третьої гаубичної самохідно-артилерійської батареї по роботі з особовим складом, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України та, відповідно до наказу № 144 від 5 вересня 2014 року (по стройовій частині), проходячи військову службу у військовій чакстині польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , діючи впорушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, 5 листопада 2014 року самовільно залишив військову частину і по 31 березня 2015 року був відсутній на службі без поважних причин, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання своєї сім?ї у АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний судом ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт самовільного, за встановлених досудовим слідством обставин, залишення 05.11.2014 року дислокованої у АДРЕСА_2 , військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ), у якій проходив військову службу, та відсутності на службі до 31.03.2015 року.

Показав, що самовільно залишив розташування військової частини у зв?язку з тяжкими сімейними обставинами, викликаними тяжкою онкологічною хворобою матері, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , смертю бабусі, котра також померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неспроможністю дружини, котра перебуває у декретній відпустці та доглядає за малолітньою дитиною, самостійно справитися з указаними проблемами.

Ствердив, що перед цим неодноразово подавав рапорти на ім?я командира ваійськової частини з проханням відпустити його додому для вирішення зазначених проблем, однак відповіді не отримав і тому покинув частину самовільно. Про прибуття до місця свого проживання відразу повідомив Іванківський ОРВК, а 31.03.2015 року сам повернувся до військової частини. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винним у вчиненому, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин інкримінованого йому злочину, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України та наслідками їх застосування, ОСОБА_6 просив суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись його власним визнанням своєї винуватості у вчиненому.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненому повністю доведена в судовому засіданні, і що дії останнього вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

При обранні покарання для ОСОБА_7 суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі відповідальність останнього обставини, як то з?явлення із зізнанням, повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини та непрацюючої у зв?язку з доглядом за дитиною дружини, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, враховує особу обвинуваченого, котрий уперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, а також відсутність будь-яких обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин, і вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 407 ч. 3 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК Уукраїни звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з вимпробуванням та іспитовим строком 2 /два/ роки, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу контролюючих органів, повідомляти контролюючі органи про зміну місця постійного проживання та регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Обрати ОСОБА_8 на період до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов?язання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1