Справа № 738/276/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/351/2015
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду у місті Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, в якому посилається на те, що відповідно до ст. 81 КК України 15 січня 2015 року відбув 2/3 частини строку покарання за вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 травня 2011 року. 13 лютого 2015 року рішенням комісії йому було відмовлено у застосуванні пільги передбаченої ст. 81 КК України, а тому просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 травня 2011 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. На час звернення до суду з клопотанням ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що підтверджується: характеристикою засудженого, довідкою про стягнення та заохочення.

Тому місцевий суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а тому не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким його звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування доводів апеляції зазначає, що в силу ст. 134 КВК України, дисциплінарних стягнень не має, режим відбування покарання не порушує, має три заохочення, законні вимоги адміністрації виконує, що свідчить про процес позитивних змін та його виправлення. Наявність стягнень, які зняті у встановленому законом порядку, не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні. Судом не було взято до уваги те, що він з протягом останнього року не мав жодних стягнень та працює на швейному виробництві з червня 2014 року.

Заслухавши доповідача; думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу, якою його звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, вказуючи, що прийняте судове рішення відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону; дослідивши матеріали судового провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого безпідставною та необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 травня 2011 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі (а.с. 6-9).

Строк вiдбування покарання обчислюється з 15 травня 2010 року, з 23 вересня 2011 року відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91. Станом на 05 березня 2015 року невідбута частина строку покарання у виді позбавлення волі становить 2 роки 2 місяці 10 днів.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що за час вiдбування покарання мав три заохочення, вісім стягнень, одне з яких зняте, а інші погашені в установленому законом порядку, працевлаштований, сумлінно ставиться до своїх обов`язків, вину в скоєному злочині визнав, позов за вироком суду сплачено.

З довідки про стягнення та заохочення зазначено, що за час відбуття покарання до ОСОБА_7 , було застосовано вісім стягнень та три заохочення (а.с. 14).

З витягу з протоколу №8 засідання спостережної комісії Менської райдержадміністрації від 10 лютого 2015 року вбачається, що спостережною комісією прийнято рішення про погодження застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а.с. 3).

Питання про застосування до засудженого ст. 81 КК України вирішувались на засіданні комісії при Менській виправній колоні №91. Відповідно до рішення комісії від 13 лютого 2015 року засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та не заслуговує застосування до нього ст. 81 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

На час звернення засудженого до суду з клопотанням ОСОБА_8 відбув більше 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки мав вісім стягнень, що свідчить про несумлінну поведінку, характеризується негативно.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

З врахуванням того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, тому твердження апелянта про те, що в силу п.14 ст.134 КВК України він дисциплінарних стягнень не має і тому до нього повинно бути застосовано умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані щодо зняття дисциплінарних стягнень у встановленому законом порядку мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення та перевиховання і у відповідності до вимог законодавства відмовив останньому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 336,376,404,405,407,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4