БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №1/2503/71/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2011 р. Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Луговця О.А.

при секретарі Чорнуха Н.О.

з участю прокурора Мозгової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлученої, має 2-х неповнолітніх дітей, працюючої кондитером ПП «Роднік», раніше не судимої,

в скоєнні злочину, передбаченого ст.166 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 з 2009 року злісно не виконувала батьківські обов'язки, передбачені ст.ст.150, 155 СК України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», по догляду за своїм неповнолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, що виразилися в тривалому та систематичному невжитті заходів виховного характеру до дитини й спричинило до виникнення тяжких наслідків - неодноразового вчинення ОСОБА_2 кримінально-караних діянь та притягнення його до кримінальної відповідальності.

Так, незважаючи на вжиті органами державної влади заходи, неповнолітній ОСОБА_2 з 2009 року без поважних причин не відвідує Батуринську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат, куди був направлений на навчання; 04 липня 2009 року вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, в зв'язку з чим постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2009 року до нього застосовано заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері строком на 2 роки. Крім того, 10 липня 2010 року неповнолітній ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, в зв'язку з чим вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2010 року йому було призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. і на підставі ст.105 КК України звільнено від даного покарання. Також, 08 грудня 2010 року неповнолітній ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України й вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2011 року був засуджений до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. За неналежне виконання батьківських обов'язків по догляду за своїм сином ОСОБА_2 ОСОБА_1 неодноразово притягувалася Борзнянським районним судом Чернігівської області до адміністративної відповідальності: 22 вересня 2009 року за ч.1 ст.184 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження; 28 вересня 2009 року за ч.4 ст.184 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.; 25 січня 2010 року за ч.2 ст.184 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 40 грн., але вказані заходи примусу також не вплинули на належне виконання ОСОБА_1 батьківських обов'язків по догляду за її неповнолітнім сином ОСОБА_2

Підсудна ОСОБА_1 в судовому засіданні винною себе в пред'явленому обвинуваченні визнала повністю і пояснила, що є матір'ю трьох дітей, серед яких і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6. В дитячий садок син не ходив, його дошкільною підготовкою займалася сама, уваги приділяла мало, так як потрібно було доглядати й інших дітей, в зв'язку з чим ОСОБА_2 погано навчався, не хотів ходити до школи, пропускав заняття. Осінню 2005 року сина перевели до Борзнянської загальноосвітньої школи-інтернату, а потім і до Батуринської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату, але це не дало позитивних результатів він продовжував пропускати заняття, втікав зі школи і повертався додому, в зв'язку з чим вона припинила спроби доставляти ОСОБА_2 до навчального закладу. З 2009 року син взагалі припинив відвідувати школу й вона не намагалася вплинути на нього, не вживала ніяких заходів. З цього часу син почав вчиняти крадіжки чужого майна, в зв'язку з чим декілька разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі його передавали їй на поруки, але забезпечити належну поведінку сина вона не змогла. За неналежне виконання батьківських обов'язків по вихованню сина її неодноразово притягували до адміністративної відповідальності, але стан виховної роботи з ОСОБА_2 не покращився. До батька дитини ОСОБА_3 вона за допомогою у вихованні сина не зверталася, аліменти на його утримання не просила. Розкаюється в скоєному.

З'ясувавши думку учасників судового розгляду про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що підсудна ОСОБА_1 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй діянні, не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку, вірно розуміє зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції, а тому відповідно до ч.3 ст.299 КПК України суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями підсудної та матеріалами справи, які характеризують її особу.

Заслухавши підсудну, перевіривши матеріали справи, суд находить, що винність ОСОБА_1 в пред'явленому їй обвинуваченні, крім власного визнання нею своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достатніми, достовірними.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудна ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в злісному невиконанні матір'ю встановлених законом обов'язків по догляду за своїм неповнолітнім сином ОСОБА_2, що спричинили йому тяжкі наслідки, скоїла злочин, передбачений ст.166 КК України, і її дії органом досудового слідства кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання підсудній, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, пом'якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винної.

ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується добре, за місцем роботи позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, щиро розкаялася в скоєному, - зазначені обставини суд вважає такими, що пом'якшують покарання підсудної.

Обставини, які б обтяжували покарання підсудної, по справі відсутні.

Таким чином, враховуючи наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу винної та її ставлення до вчиненого нею діяння, наявність в неї постійного місця роботи, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м'якого виду покарання, не зазначеного в санкції ст.166 КК України, яким є виправні роботи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ст.166 КК України, і призначити їй покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в доход держави 10% (десять) відсотків заробітку.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець