Справа №295/4899/14-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретарі ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене старшим прокурором прокуратури міста Житомира ОСОБА_4 , про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, винесене в кримінальному провадженні № 0000996 від 04.03.2014 року, та додані до нього матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що 03.03.2014 року, близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_5 знаходився в квартирі АДРЕСА_1 , де разом з ОСОБА_6 розпивали спиртні напої. З метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я скоїв напад на ОСОБА_7 , яка є дочкою ОСОБА_8 . Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та, діючи відповідно до свого злочинного умислу ОСОБА_5 з погрозою застосовування відносно ОСОБА_7 фізичного насильства, як засіб заволодіння майном ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці предмет зовні схожий на ніж, а лівою рукою здавивши лице ОСОБА_7 , тим самим подолавши її фізичний супротив, почав вимагати від ОСОБА_8 будь-які цінності чи грошові кошти. В той же час та місці ОСОБА_8 віддав ОСОБА_5 наявні при ньому грошові кошти в сумі 750 грн. В подальшому ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд. У ході затримання підозрюваного ОСОБА_5 09.03.2014 року, за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia 1112» imei: НОМЕР_1 .

Тому з метою забезпечення відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, та забезпечення конфіскації майна у кримінальному провадженні та для вжиття заходів щодо забезпечення відшкодування витрат на проведення експертиз та забезпечення конфіскації майна просить накласти арешт на виявлене та вилучене 09.03.2014 року у підозрюваного ОСОБА_5 майно - мобільний телефон марки «Nokia 1112» imei: НОМЕР_1 .

04.03.2014 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у його вчиненні.

У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У клопотання слідчим ставиться питання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Nokia 1112» imei: НОМЕР_1 , який належить на праві власності підозрюваному. Втім у клопотанні відсутні посилання на наявність достатніх підстав вважати, що вказаний мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 цього Кодексу, тобто що він належить до майна, яке може бути тимчасово вилученим.

Так, необхідність у накладенні арешту на мобільний телефон підозрюваної не обґрунтована жодним із пунктів ч. 2 ст. 167 КПК України, що вказує на невідповідність майна, на яке просить накласти арешт слідчий, критеріям, які визначені ч. 2 ст. 167 КПК України, що є беззаперечною та обов`язковою умовою для арешту такого майна.

Як передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

З наведеної норми випливає також можливість накладення судом арешту на майно лише у випадку задоволення цивільного позову судом.

За таких обставин, оскільки клопотання слідчого не ґрунтується на вимогах закону, тому відсутні правові підстави для арешту вказаного майна.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого старшим прокурором прокуратури міста Житомира ОСОБА_4 , про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000996- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1