23.07.2015 Справа № 337/3263/15-к
Пров. №1кп/337/249/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

правопорушника ОСОБА_6

законного представника правопорушника ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі матеріали кримінального провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м.Запоріжжі, громадянина України, освіта неповна середня, навчається у 8 класі СШ№49, не одруженого, що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

направленого до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2014 року близько 00-05 ОСОБА_6 , який знаходився біля стоматологічної поліклініки біля б.11 по бул.Будівельників в м.Запоріжжі, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у тому, що він завдав ряд ударів ногами по корпусу та обличчю ОСОБА_9 , завдавши йому фізичного болю, відкрито викрав майно останнього: мобільний телефон «Леново А-516» у чохлі чорного кольору, вартість яких складає 766,76 грн. з сім-картами операторів «МТС» та «Лайф» які не мають для потерпілого матеріальної цінності, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Учасники процесу заявили клопотання про розгляд даних матеріалів в підготовчому судовому засіданні відповідно до ст.314 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у скоєнні вищенаведеного кримінального правопорушення та пояснив, що дійсно 02.12.2014 року вночі він був на вулиці разом з ОСОБА_10 , побачили нетверезого чоловіка, ОСОБА_10 запропонував відібрати у нього мобільний телефон, він погодився. ОСОБА_10 напав на чоловіка ззаду, вдарив його, телефон впав, вони схопили телефон і втекли. У скоєному розкаявся.

Законний представник неповнолітнього правопорушника його мати ОСОБА_7 суду пояснила, що про обставини того, що сталось, дізналась вже від працівників міліції. Вона вважає, що її син зробив висновки з того, що сталось, він зобов`язався більше не скоювати правопорушень, вважає, що вона має достатній вплив на нього і зможе його контролювати у майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, заяв не надав.

Представник служби у справах дітей суду пояснив, що ОСОБА_6 на обліку у службі не перебуває, робота з ним проводилась вже за наслідками скоєння ним правопорушення. Вважає, що достатнім виховним заходом для ОСОБА_6 буде обмеження йому дозвілля.

Згідно наданих суду довідок та актів, ОСОБА_6 має нормальний стан здоров`я, житлово-побутові умови та взаємовідносини між членами його сім`ї нормальні, за місцем проживання він характеризується задовільно, за місцем навчання - негативно.

Суд у відповідності до ст.349 ч.3 КПК України за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються неповнолітнім правопорушником, переконавшись, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, ОСОБА_6 скоїв суспільно-небезпечне діяння, яке кваліфікується за ст.186 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками відкритого заволодіння чужим майном з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Суд виключає з обвинувачення кваліфікуючу ознаку скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки ОСОБА_6 на момент вчинення вказаного злочину не досяг 14 років.

В зв`язку з наведеним прокурор просить застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру відповідно до ст.105 КК України, а саме обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до його поведінки.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 , законний представник правопорушника та інші учасники процесу дане клопотання підтримали.

Відповідно до ст.105 КК України, ст.501 КПК України неповнолітній, який вчинив злочин середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, з застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_11 скоїв діяння, передбачене ст.186 ч.2 КК України, то до нього мають бути застосовані примусові заходи виховного характеру, і, враховуючи встановлені судом обставини щодо складу сім`ї ОСОБА_6 та обстановки в ній, та інші суттєві обставини, до нього може бути застосоване обмеження дозвілля та особливі вимоги до його поведінки.

Керуючись ст.ст.500,501 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру.

У відповідності до ч.2 ст.105 КК України, встановити неповнолітньому ОСОБА_6 обмеження дозвілля строком на два роки, а саме:, а саме заборонити ОСОБА_6 перебувати на вулиці з 20-00 до 07-00 без супроводу матері або дорослих членів його сім`ї, заборонити відвідувати бари, кафе, клуби.

На ухвалу протягом тридцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя