ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

24 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3, перевіривши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Київського міського суду від 27 грудня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 08 червня 2000 року щодо нього за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Київського міського суду від 27 грудня 1999 року ОСОБА_2 засуджено за п. п. «ж», «з» ст. 93; ст. 94, 42 КК України (1960 року), до остаточного покарання у виді смертної кари - розстрілу.

Ухвалою Верховного Суду України від 08 червня 2000 року вирок Київського міського суду від 27 грудня 1999 року щодо ОСОБА_2 змінено та призначене йому покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

У поданій заяві засуджений ОСОБА_2 порушує питання про перегляд за нововиявленими обставинами, скасування вироку Київського міського суду від 27 грудня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 08 червня 2000 року і направлення справи на новий судовий розгляд. При цьому засуджений, як на нововиявлену обставину, посилається на прийняття після постановлення вироку Рішення Конституційного Суду України № 11-рп/99 від 29 грудня 1999 року, яким положення санкцій Особливої частини КК України (1960 року), що передбачали смертну кару як вид покарання, визнано неконституційними. Верховний Суд України, на думку автора заяви, замінивши призначене йому покарання на довічне позбавлення волі, перевищив свої повноваження, оскільки Законом України від 22 лютого 2000 року № 1483-ІІІ передбачено здійснення такої заміни судом, що постановив вирок.

Перевіривши заяву, долучені до неї копії судових рішень та інші матеріали, вважаю, що засудженому ОСОБА_2 слід повернути подану заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Заяву засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 27 грудня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 08 червня 2000 року подано 09 липня 2015 року, тобто за межами зазначеного строку, і питання про його поновлення не порушується.

Посилання ОСОБА_2 у заяві на те, що перегляд вироку та ухвали за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених ним у заяві, строками не обмежено, не грунтується на положеннях ч. 4 ст. 461 КПК України. Відповідно до цих положень, відсутність вказаного обмеження поширюється лише на перегляд судових рішень за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення. На відповідні обставини засуджений в обґрунтування своєї позиції не посилається.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви ОСОБА_2 мають бути застосовані правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, тобто вона підлягає поверненню засудженому.

Крім цього, подана заява за змістом не відповідає вимогам ст. 462 КПК України. Відповідно до цих вимог у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначається обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Нововиявленими обставинами, згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України, визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві пояснення свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Подана ОСОБА_2 заява не містить належного обґрунтування законних підстав для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів провадження покарання, призначене ОСОБА_2 Київським міським судом на підставі кримінального закону, визнаного у подальшому Конституційний Судом України неконституційним, замінене Верховним Судом України у касаційному порядку. При постановленні ухвали від 08 червня 2000 року, про перегляд якої автор заяви ставить питання, суд касаційної інстанції застосував кримінальний закон, чинний на той час, з урахуванням змін, внесених Законом України від 22 лютого 2000 року № 1483-ІІІ на виконання Рішення Конституційного Суду України № 11-рп/99 від 29 грудня 1999 року, які покращували становище засудженого.

Не погоджуючись з ухвалою Верховного Суду України від 08 червня 2000 року, ОСОБА_2 не мотивує свою позицію посиланням на обставини, які б відповідали визначеним ч. 1 ст. 459 КПК України критеріям, тобто не були та не могли бути відомі суду касаційної інстанції та йому на час касаційного розгляду і самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводили неправильність зазначеної ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 464 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 27 грудня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 08 червня 2000 року, щодо ОСОБА_2, повернути цьому засудженому.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3