справа №1-189/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2007 року Городнянський районний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді Криворученко Д.П.,

при секретарі - Марченко Т.А.,

з участю прокурора -
Гадзан І.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Городня справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженця с. Радянське, Городнянського району, Чернігівської
області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не
одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого у АДРЕСА_1,

у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, згідно рішення Городнянського районного суду Чернігівської області
від ІНФОРМАЦІЯ_2 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, і, на користь ОСОБА_2, в розмірі ј
частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.10.2006 року і до
повноліття дитини. Однак від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання сина він злісно ухиляється, і станом на 01.10.2007 року
заборгованість по сплаті аліментів становить 1499.07 грн., яка і до
теперішнього часу не відшкодована. ОСОБА_1 ніякої матеріальної допомоги сину не
надає, на роботу не влаштувався, на обліку у Городнянському районну центрі
зайнятості не перебуває, на попередження про застосування кримінальної
відповідальності за ухилення від сплати аліментів не реагує.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину у пред'явленому йому
обвинуваченні по ч.1 ст. 164 КК України визнав повністю і від дачі показів у
судовому засіданні відмовився, підтвердивши покази дані під час досудової
підготовки матеріалів.

Будучи опитаним, покази якого досліджені в судовому засіданні, ОСОБА_1
пояснив, що дійсно зобов'язаний сплачувати на підставі рішення суду аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, але у зв'язку з тим, що не працює то і виникла заборгованість.
Аліменти не сплачував жодного разу. Про кримінальну відповідальність за
ухилення від сплати аліментів попереджався державною виконавчою службою.
/а.с.15/

З'ясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба
дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів
стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що
учасниками процесу не оспорюється доведеність вини підсудного та кваліфікація
його дій, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками
судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності
та істинності їх позиції, роз'яснивши їм, що у такому випадку вони будуть
позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку,
суд вважає, що обвинувачення, пред'явлене ОСОБА_1, знайшло своє підтвердження у
судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1
ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дитини (аліментів).

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному, суд
враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного - його
вік, сімейний стан, освіту, наслідки, що настали від злочину, відсутність
цивільного позову по справі, задовільну характеристику за місцем проживання,
той факт що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудному, суд
вважає - щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання,
судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підсудному
необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті,
якою передбачена відповідальність за вчинений підсудним злочин, яке є достатнім
для виправлення підсудного та попередження нових злочинів та про можливість
виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У зв'язку зі
звільненням ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням покласти на нього
обов'язки, передбачені ст.76 КК України.

Речові докази по справі відсутні. Судові витрати по
справі відсутні. Підстав для зміни міри запобіжного заходу не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321-324,
332-335 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК
України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання
з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у один рік, не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов'язки: повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи;
періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може
бути подана апеляція
до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту
його проголошення.

Суддя:
Д.П.Криворученко