Справа № 159/2040/15-к Провадження №11-кп/773/273/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року, яким затверджено угоду про примирення, укладену 25.03.2015 року між потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , білорускою, громадянкою Республіки Білорусь, уродженки с. Малеч Березовського району Брестської області Республіки Білорусь, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученої, яка перебуває в декретній відпустці, раніше не судимої, яку визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України постановлено звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на неї обов`язку попросити публічно в суді пробачення у потерпілих.

Вироком вирішено долю речових доказів, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що 12 березня 2015 року, близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгівельного кіоску № 131, розміщеного на ринку, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Брестській, з корисливих спонукань, таємно викрала з даного кіоску дитячу куртку вартістю 395 грн., чим потерпілій ОСОБА_9 завдала майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_8 , повторно, 12 березня 2015 року, близько 09 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгівельного кіоску № 32, розміщеного на ринку, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Брестській, з корисливих спонукань, таємно викрала з даного кіоску дитячу куртку вартістю 520 грн., чим потерпілій ОСОБА_10 завдала майнової шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_8 та доведеність її вини, просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, та порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Посилається на те, що суд першої інстанції, затверджуючи своїм вироком угоду про примирення, укладену під час досудового розслідування, призначив ОСОБА_8 узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 має на утриманні двоє малолітніх дітей, тобто порушив вимоги ч.3 ст.61 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника, які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо її умови суперечать вимогам цього Кодексу або закону.

Затверджуючи угоду про призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді обмеження волі, суд не врахував, що відповідно до ч.З ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_8 має дочку, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відношенні яких вона не позбавлена батьківських прав. Зазначені обставини стверджуються довідками (а.п.17,18) та паспортом.

За таких умов, суд не мав підстав затверджувати угоду із призначенням ОСОБА_8 покарання у вигляді обмеження волі.

Затвердивши угоду, умови якої суперечать вимогам КК України, суд допустив суттєве порушення кримінально-процесуального права, що є безумовною підставою для скасування вироку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду на підставі угоди, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування у загальному порядку, якщо угода була укладена під час досудового розслідування.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування у загальному порядку, тому що угода була укладена під час досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 404,405,407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року на підставі угоди щодо ОСОБА_8 скасувати і направити кримінальне провадження до Ковельського МВ УМВС України у Волинській області для здійснення досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді