Справа №489/9706/14-к 26.05.2015 28.04.2015 28.04.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0005694 від 30.10.2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2015 року, відносно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не маючого судимості в силу ст.89 КК України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_7 ,

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, надавши іншу юридичну кваліфікацію інкримінованим йому діям.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке належить йому на праві особистої власності.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 за змістом доповненої апеляційної скарги стверджує, що не мав попередньої змови з ОСОБА_8 на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 07.05.2014 року, а також не висловлював погроз про застосування до насильства, яке б було небезпечним для життя чи здоров`я останнього.

Провадження №11-кп/784/267/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст.187 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Крім того, не оспорюючи факт заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 29.10.2014 року за наведених у вироку обставин, стверджує, що насильство, застосоване ним під час нападу на останнього, не було небезпечним для його життя чи здоров`я. Мотивує тим, що ОСОБА_11 не втрачав свідомість від його ударів, а знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Також вважає призначене йому покарання занадто суворим, оскільки суд не врахував стан його здоров`я: наявність захворювання на гепатит «В» та «С».

Встановлені судом першої інстанції обставини.
07.05.2014 року приблизно о 7 годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з іншою особою ( ОСОБА_12 ), знаходячись біля будинку №21 по пр. Миру в м. Миколаєві, з метою заволодіння чужим майном вчинив розбійний напад на раніше не знайомого ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_5 та інша особа, стали погрожувати останньому застосували насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я, а саме інша особа в присутності ОСОБА_5 , стала погрожувати ОСОБА_9 заздалегідь заготовленим ножем та вимагати від нього передачі належного йому майна. Реалізуючи задумане ОСОБА_5 та інша особа, яка продовжувала погрожувати ОСОБА_9 ножем, змусили останнього прослідувати разом з ними до стадіону спорткомплексу «Зоря», розташованого по вул. Васляєва, 10 у м. Миколаєві, де застосували до потерпілого фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чим здоров`я потерпілого та виразилося в нанессенні декількох ударів по тулубу ОСОБА_9 . ОСОБА_5 та іншою особою. Після цього, продовжуючи погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я останнього, що виразилося в демонстрації потерпілому ножа іншою особою, внаслідок чого ОСОБА_5 та інша особа подавили волю потерпілого до спротиву та відкрито заволоділи його мобільним телефоном з картою оператору «Лайф» та його грошима в сумі 135 грн., завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2835 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 та інша особа з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 29.10.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за кафе «Однокласники» по вул. Космонавтів у м. Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, напав на раніше не знайомого йому ОСОБА_11 та з застосуванням фізичного насильства, яке виразилося в нанесенні декількох (не менше 3) ударів рукою по голові і обличчю, від чого потерпілий втратив свідомість, заволодів його майном: мобільним телефоном «НТС 601n One mini Stealth Вlасk», вартістю 3450 грн.; сім картою мобільного оператору «Лайф» № НОМЕР_1 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє; курткою «Klasna», вартістю 1300 грн.; шкіряним ременем, вартістю 300 грн.; чоловічим наручним годинником, вартістю 1100 грн., а всього на суму 6150 грн. та зник з викраденим з місця вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.
Згідно висновку експерта №1835 від 12.12.2014 року у ОСОБА_11 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді забою лівого ока з наявністю субконьюктивального крововиливу та крововиливу нижнього повіку лівого ока.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок суду законним і обґрунтованим та просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані документи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.
Так, за змістом апеляційної скарги, ОСОБА_5 , не оскаржуючи сам факт заволодіння майном потерпілих, оспорює юридичну кваліфікацію інкримінованих дій і вважає, що інкриміновані йому дії мають кваліфікуватися як грабіж. Посилається на відсутність попередньої змови з ОСОБА_12 на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_9 групою осіб, а також заперечує висловлювання погроз потерпілому ОСОБА_9 про застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, а також застосування такого насильства до потерпілого ОСОБА_11 .
Проте, така позиція апелянта є безпідставною і такою, що суперечить матеріалам кримінального провадження, які в повному обсязі досліджені судом з наданням їм належної юридичної оцінки.
Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 , зафіксованих на технічному носії в судовому засіданні, вбачається, що 07.05.2014 року вночі повертався додому в таксі з раніше незнайомим ОСОБА_12 . Вийшовши з таксі поруч з домом біля буд.21 про пр. Миру, ОСОБА_12 вийшов разом з ним і попросив зачекати, поки не приїде його товариш (яким виявився ОСОБА_5 ), на що погодився. Коли з`явився ОСОБА_5 , ОСОБА_12 став поводити себе агресивно, почав безпідставно звинувачувати його у вчиненні заволодіння майном якихось осіб, а потім, показавши ніж, змусив сісти на лаву, витягнути з кишені мобільний телефон і покласти поруч. ОСОБА_5 радив підкорятися. Потім на вимогу ОСОБА_5 і ОСОБА_12 пішов з ними в менш людяне місце - до стадіону спорткомплексу «Зоря» по вул. Васляєва. Там ОСОБА_12 , став вимагати від нього 800 або 500 грн., погрожуючи ножем пробити ногу та намагаючись нанести декілька ударів ножем в стегно, а ОСОБА_5 , порадивши підкоритися, став наносити удари по тулубу. Такі дії він сприйняв як реальну загрозу життю та здоров`ю, був вимушений підкоритися та віддати ОСОБА_12 свій мобільний телефон «Lenovo Р 780», а ОСОБА_5 забрав з його гаманця 135 грн. Після цього його відпустили. Вважає, що дії ОСОБА_5 і ОСОБА_12 під час нападу були узгоджені.
Таки показання потерпілого ОСОБА_9 в частині обставин часу, місця, способу вчинення інкримінованих ОСОБА_5 дій, самого факту заволодіння його майном ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , узгоджуються в цілому з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 та іншими дослідженими в суді доказами.
Зокрема, з показань обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що 07.05.2014 року ОСОБА_12 зателефонував йому о 04:00 годині і попросив підійти до нього у двір одного з будинків по пр. Миру. Згодом, підійшовши туди, побачив, що ОСОБА_12 спілкувався з ОСОБА_9 . Став спостерігати за їх розмовою, яка тривала приблизно три години. При цьому, ОСОБА_12 дістав ніж, якій дав йому ще до розмови з потерпілим, і став ковиряти лавку, на якій вони сиділи. В подальшому потерпілий ОСОБА_9 віддав ОСОБА_12 свій мобільний телефон, а він забрав у нього з гаманця 135 грн. Потім потерпілий пішов додому без жодних тілесних ушкоджень. Пізніше ОСОБА_12 повернув ніж. В подальшому за допомогою свого знайомого товариша ОСОБА_13 здав мобільний телефон до ломбарду. На отримані з ломбарду гроші він з ОСОБА_12 розпивав спиртні напої.
Крім того, показання потерпілого ОСОБА_9 узгоджуються з дослідженим в суді протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.12.2014 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав за сукупністю зовнішніх ознак, рис обличчя, віку, зросту і статури ОСОБА_5 , як особу, яка 7 травня 2014 року разом з ОСОБА_12 вчинила розбійний напад на нього (а.п.44-45).
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини вказаного впізнання та проти них не заперечував.
Саме з огляду на такі показання ОСОБА_9 про початок активних дій нападників лише після прибуття ОСОБА_5 до ОСОБА_12 , узгодженість дій останніх, висловлювання ОСОБА_5 порад підкоритися вимогам ОСОБА_12 , коли той погрожував ножем і намагався декілька разів вдарити ним в стегно, що сприймав як реальну загрозу життю і здоров`ю, нанесення ОСОБА_5 декількох ударів по тулубу та заволодіння грошима з гаманця, що узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він в нічний час за викликом ОСОБА_8 прибув до місця, в якому він перебував з потерпілим, заздалегідь дав ОСОБА_8 ніж, а також з фактом спільного заволодіння і розпорядження майном потерпілого - є вірним висновок суду про вчинення цього злочину ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , а вимоги апелянта в цій частині - безпідставні.

Також, апеляційний суд звертає увагу на засудження ОСОБА_12 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2014 року за вчинення вранці 7 травня 2014 року за попередньою змовою групою осіб нападу на потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, кваліфікованого за ч.2 ст.187 КК України. Зазначений вирок в цій частині залишений без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 березня 2015 року.

Враховуючи наведене вище, є вірним висновок суду про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вчинені ним спільно з ОСОБА_12 вранці 07.05.2014 року відносно потерпілого ОСОБА_9 , є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб і правильно кваліфіковані судом за ст.187 ч.2 КК України.
Що стосується твердження апелянта про те, що потерпілий ОСОБА_11 не втрачав свідомості від його ударів під час нападу, а за такого застосоване до нього насильство не було небезпечним для його життя чи здоров`я, апеляційний суд приходить до наступного.
Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_5 , зафіксованих на технічному носії в судовому засіданні, вбачається, що вночі 29.10.2014 року, вийшовши з магазину на проспекті Миру в м. Миколаєві, побачив ОСОБА_11 , який був в стані алкогольного сп`яніння і сидів на бордюрі. Вирішив його пограбувати. Підійшовши до ОСОБА_11 , став обшукувати кармани його куртки та джинсів. При цьому, наніс йому декілька ляпасів по обличчю. Зняв з нього куртку, ремінь, годинник, а також забрав мобільний телефон. Через декілька днів цю куртку подарував товаришу, годинник продав незнайомцю за 500 грн., а мобільний телефон - знайомому за 2000 грн. Втрату свідомості потерпілим заперечив.
Проте, така позиція апелянта спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні, з яких вбачається, що 29.10.2014 року близько 23 год. 30 хв. повертався додому вживши алкогольні напої в кафе, розташованого біля супермаркету «АТБ» по пр. Миру, 1. Не був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Проходячи біля кафе «Однокласники», відчув, як з заду схопили та почали бити по голові. Після декількох ударів в око втратив свідомість. У момент нанесення ударів побачив нападника (якого в подальшому взнав, як ОСОБА_5 ) Прийшовши до свідомості, виявив, що роздягли та викрали речі: куртку, шкіряний ремінь, годинник, мобільний телефон. Після чого одразу (близько 1 год. ночі) повернувся додому.
Показання потерпілого ОСОБА_11 в частині застосування до нього ОСОБА_5 під час нападу насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, від якого він втратив свідомість, узгоджуються з дослідженим в суді протоколом проведення за його участю слідчого експерименту від 03.12.2014 року з фото таблицями, згідно якого потерпілий, докладно розповівши про обставини вчиненого відносно нього злочину, показав механізм, локалізацію, кількість ударів, які йому завдав ОСОБА_5 за наведених у вироку обставин, наголосивши про їх наслідки у виді втрати свідомості (а.п.53-57).
Крім того, показання потерпілого ОСОБА_11 за змістом узгоджуються і з дослідженим в суді протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , якій показав про нанесення ОСОБА_11 за наведених у вироку обставин саме ударів в обличчя (а не ляпасів, про які зазначив в апеляційній скарзі) (а.п.58-63).
Також показання ОСОБА_11 узгоджуються з дослідженим висновком експерта №1835 від 12.12.2014 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_11 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді забою лівого ока з наявністю субконьюктивального крововиливу, крововиливу нижнього повіку лівого ока, які утворилися в результаті дії тупих твердих предметів, можливо незадовго до звернення за медичною допомогою, не виключено 29.10.2014 року. Утворення цих тілесних ушкоджень в результаті однократного самовільного падіння з положення стоячи на площину виключено (а.п.64).
Саме з огляду на послідовні показання потерпілого ОСОБА_11 про те, що втратив свідомість від ударів ОСОБА_5 , внаслідок чого і був пограбований останнім, (а не в наслідок безпорадного стану через алкогольне сп`яніння, про що твердить апелянт), що одразу самостійно повернувся додому прийшовши до тями після нападу, які узгоджуються з висновком СМЄ та іншими доказами, дослідженими в суді, є безпідставними твердження апелянта про те, що потерпілий був безпорадним від стану сильного алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вночі 29.10.2014 року відносно потерпілого ОСОБА_14 обґрунтовано розцінені судом, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу і вірно кваліфіковані судом за ст.187 ч.2 КК України.
Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст.65 КК України з урахуванням вчинення ним тяжкого злочину, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України є не маючим судимості, посередньої характеристики, а також обставини, що пом`якшує покарання часткове відшкодування шкоди завданої злочином.
З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст.187 ч.2 КК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги додатково надані апеляційному суду медичні довідки та результати аналізів крові ОСОБА_5 , а також довідку медичної частини СІЗО про наявність у останнього захворювань на опійну наркоманію, хронічний гепатит «В» і «С», та інші захворювання.

Проте, зазначені данні є лише даними про особу та істотно не знижують ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого ним, з огляду на тяжкість злочину, особу засудженого і обставини справи, в числі яких вчинення двох епізодів тяжкого злочину відносно двох потерпілих в зв`язку з чим відсутні підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції досліджено матеріали справи у відповідності з вимогами КПК, покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку, про що просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2015 року відносно ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: