Справа № 473/4532/14-к
ВИРОК
іменем України
"21" січня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді -- ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої -- адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження № 0001691 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бузьке, Вознесенського району, Миколаївської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.08.2014 року біля 12 години 30 хвилин в м. Вознесенську, Миколаївської області по вул. Крупської біля будинку № 78, на грунті раніше складених особистих неприязнених відносин, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникла сварка, у процесі якої остання умисно нанесла 1 удар чашкою в область лобу ОСОБА_8 , тим самим заподіяла останній тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в область лоба, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також продовжуючи реалізовувати умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 будівельною цеглою нанесла останній удар по пальцю лівої стопи, чим заподіяла тілесне ушкодження у вигляді відвивного перелому голівки нігтьової фаланги пальця лівої стопи, яке за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, цивільний позов також не визнала, пояснила суду, що з 1975 року у неї з потерпілою виникли неприязнені стосунки. 09.08.2014 року о 12 годині 30 хвилин вона вийшла у двір та тримала виноград в чашці із водою та почула, що потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 , ОСОБА_10 говорять, що обвинувачену треба віддати в психлікарню, тоді обвинувачена встала на підійшла до неї, а потерпіла бігла до неї з шматком цегли та вдарила нею в обличчя, в результаті чого виникло п`ять саден. Стверджує, що потерпіла вибила з її руки чашку та останній вона не наносила ніяких тілесних ушкоджень.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні вину не визнала, її вина підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що у неї з обвинуваченою неприязнені стосунки. 09.08.2014 року обвинувачена вийшла на вулицю та стала з ними розмовляти. Потім обвинувачена плеснула в обличчя водою потерпілій та вдарила її чашкою по лобу. В свою чергу потерпіла вдарила обвинувачену цеглою по голові, а остання підняла його та кинула на ногу. При даних подіях були присутні тільки свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_10 , яка є невістою обвинуваченою, затолкала обвинувачену в двір. Крім того свідок вказала, що того ж дня ввечері у неї палець був синього кольору, болів, в понеділок вона звернулася до лікарні, де її робили ренген та повідомили, що має місце перелом пальця. На лобі у потерпілій була садна. Приймала знеболювальні ліки, накладала бинт на пошкоджений палець, протягом двох місяців займалася лікуванням вдома. Відвідувала лікаря 11.08.2014 року, відповідно до роз`яснення лікаря гіпс не накладала. Їздила на велосипеді, оскільки так було легше, ніж пересуватися самостійно. Також потерпіла пояснила, що в результаті нанесення тілесного ушкодження обвинуваченій, у останньої була на лобі садна. Просить цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченою у неї склалися неприязнені стосунки після даного конфлікту, з потерпілої нормальні. Свідок вказала суду, 09.08.2014 року вона розповідала подругам як обвинувачена на неї на вулиці нецензурно висловлювалася, остання почула їх розмову та вийшла із двору. Потерпіла та обвинувачена шли друг до друга. Обвинувачена виліла на потерпілу воду та кинула в неї чашку, тоді ОСОБА_8 шкрябнула ОСОБА_7 по голові цеглою. Обвинувачена взяла цеглу та кинула його на ліву ногу ОСОБА_8 . При даний подіях були присутні тільки ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , остання відправила обвинувачену до домі. Свідок бачила, що у ОСОБА_8 було червоне на обличчі, на руці, палець на нозі перебитий.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що з обвинуваченою вони невістки, з потерпілою перебувають нормальних стосунках. Свідок вказала суду, що 09.08.2014 року їх вулиця отримує пенсію, того вони сиділи на вулиці з потерпілою та свідком ОСОБА_11 , яка скаржилася на негативну поведінку обвинуваченої, остання це почула, тоді між потерпілою та обвинуваченою виникла словесна сварка. Потім обвинувачена та потерпіла пішла на зустріч друг другу. Та свідок побігла до них та стала між ними та бачила, як обвинувачена виліла на потерпілу воду з чашки, а ОСОБА_8 кидала в сторону обвинуваченої цеглу, яка зачипила обвинувачену, а остання в свою чергу підняла її та кинула потерпілій на ліву ногу. Свідок наполегливо відправила ОСОБА_7 до дому. Свідок бачила на потерпілій підтіки червоного кольору на лобі обличчя та руці. Крім того, свідок стверджує, що під час вказаних подій були присутні обвинувачена, потерпіла, свідок ОСОБА_11 та вона.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що обвинувачена є її матерю, у неї раніше з потерпілою виникали конфлікти. Свідком подій безпосередньо вона не була. 09.08.2014 року обвинувачена прибігла до неї до дому в шоковому стані, з кров`ю на обличчі та розповіла, що її вдарила ОСОБА_8 цеглою по голові.

Свідок ОСОБА_14 , яка є рідною сестрою обвинуваченої та знайомою потерпілої пояснила суду, що 09.08.2014 року вона йшла з магазину та «побачила» як кричить ОСОБА_8 . Потерпіла та обвинувачена бігли друг за другом та «тягали» одна одну. Стверджує, що ОСОБА_15 цеглою била ОСОБА_7 , яка сиділа. Разом з цим вказує, що ОСОБА_7 наносили тілесні ушкодження троє осіб: потерпіла, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .. ОСОБА_7 . ОСОБА_16 тілесні ушкодження не наносила, оскільки інші свідки тримала її за руки, в руках вона нічого не тримала. Потім вона бачила у ОСОБА_7 , забинтовану голову та халат в крові.

Експерт ОСОБА_17 суду пояснив, що є судово-медичним експертом Бюро судово-медичних експертиз. 12.08.2014 року проводив освідування потерпілої ОСОБА_8 , у якої виявлено як легкі так і середньої тяжкості тілесні ушкодження, про що він і зазначив у висновку. При цьому експерт пояснив, що в середньому строки зрощення переломів пальців на ногах як правило 3 тижні, якщо особа похилого віку, то може бути і довше. У потерпілої мало місце порушення функції ноги, при даній травмі можливо лікуватися як амбулаторно так і самостійно вдома вживати знеболювальні препарати та бинтувати палець, на велосипеді їздити допустимо.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_7 підтверджується:

· висновком судово-медичного експерта № 383 від 12.08.2014 року (а.с.50-52), з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_8 виявлено 1) кровопідтік в області лоба, тильній поверхні правої кісті, отривний перелом головки нігтевої фаланги пальця лівой стопи; 2) не виключається можливість виникнення кровопідтіків від удару, ударів чашкою, отривний перелом головки нігтевої фаланги пальця лівой стопи від удару цеглою по лівій стопі; 3) тілесні ушкодження виникли за 1-3 доби до судово-медичного освідування; 4) кровопідтіки відносяться до легких тілесних ушкоджень; отривний перелом головки нігтевої фаланги пальця лівой стопи відноситься до тілесних ушкодженням середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я.
· копією медичної карти потерпілої ОСОБА_8 , із якої вбачається, що остання зверталася до лікаря хірурга зі скаргами на головний біль та в області лівої стопи, було виявлено: в лобній області справа та на тильній поверхні правої кісті кровопідтік; отривний перелом головки нігтевої фаланги пальця лівой стопи.
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 в пред`явленому їй обвинувачені.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 стосовно того, що 09.08.2014 року, вона потерпілій не наносила тілесних ушкоджень, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 експерта ОСОБА_17 , які судом беруться за основу, так як вони були логічними та послідовними під час судового розгляду, та цілком співвідносяться з об`єктивними доказами по кримінальному провадженню.

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_19 , яка не була присутня під час подій, про конфлікт їй відомо зі слів обвинуваченої, крім того є дочкою останньої.

Також суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_14 , оскільки вона є рідною сестрою обвинуваченої, та не була присутня під час конфлікту з самого початку. Стверджувала, зокрема, що у ОСОБА_7 у руках нічого не було, та що під час нанесення потерпілою обвинуваченій тілесних ушкоджень, остання сиділа. Дані покази не співпадають з показами самої обвинуваченої, потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

Тому, суд розцінює покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , як бажання допомогти обвинуваченій уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показів як потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 які були безпосередніми свідками конфлікту, експерта ОСОБА_17 який проводив освідування потерпілої, а також достовірність і об?єктивність висновку судово-медичного експерта № 383 від 12.08.2014 року, у суду немає підстав. Суд вважає висновок експерта обґрунтованим та погоджується з ним.

Їх показання цілком відповідають доказам по кримінальному провадженню, та підтверджують вину обвинуваченої у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Невизнання своєї вини та заперечення факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 обвинуваченою ОСОБА_7 суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та відсутністю критичного аналізу своїх дій.

Тому, аналізуючи викладене вище, суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним в повному обсязі і дії ОСОБА_7 які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує ступень тяжкості та обставини скоєного нею кримінального правопорушення, умови життя обвинуваченої, її соціальне та матеріальне становище, рівень культури та освіти, стан здоров`я обвинуваченої, її характеристику як особи та вік.

За місцем мешкання обвинувачена характеризується задовільно, (а.п.54); раніше не судима (а.п.53), пенсіонерка та має статус дитини війни (а.п.67), на обліках у нарколога та психіатра не перебуває (а.п.56-57), проживає сама (а.п.55).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

В той же час, санкція ч. 1 ст. 122 КК України, передбачає такі види покарання: виправні роботи, обмеження волі або позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Оскільки в судовому засіданні на підставі пенсійного посвідчення обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_7 є пенсіонеркою (а.п.67), тому за даних обставин такі види покарань як виправні роботи та обмеження волі, передбачені санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, обвинуваченій ОСОБА_7 призначити не можливо.

Як роз?яснив судам п. 8 абзац 1 Постанови "Про практику призначення судами покарання" від 12 червня 2009 року №8 Пленум Верховного Суду України, з наступними змінами, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

В той же час, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом?якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Тобто у суду відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченій.

Тому з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, із застосування випробування, відповідно до ст. 75 КК України, без покладання обов`язків передбачених ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_7 є пенсіонеркою, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також попередження вчинення нею нових злочинів, відповідно до ст. 65 КК України.

Щодо пред`явленого цивільного позову, відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченої 150 гривень у відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 63 грн.18 коп., так як підтверджений матеріалами кримінального провадження саме на таку суму (а.п.26)

Стосовно позовних вимог потерпілої про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди у сумі 30000 грн., суд приходить до такого. Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер та тривалість страждань, стан здоров`я потерпілої, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках.

При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Розмір відшкодування може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану обвинуваченого. Відповідно до ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості та виваженості.

Тому виходячи із вищевикладеного, та з врахуванням соціального та матеріального становища обвинуваченої, яка є пенсіонеркою, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню, в розмірі 1500 гривень, як підтверджений матеріалами кримінального провадження та обґрунтований потерпілою, на підставі ст. 1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, оскільки сума позову явно завищена та недостатньо обґрунтована потерпілою.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1500 гривень у відшкодування моральної шкоди та 63 гривні 18 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, а всього 1563 гривні 18 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченої в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Суддя:підпис ОСОБА_20

Згідно оригіналу: суддя