Справа № 127/7789/15-к
Провадження №11-кп/772/658/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003365 від 17.10.2013р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка, Крижопільського району, Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним та призначено покарання за ст. 164 ч. 1 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 ч. 1 п. 2, 3, 4 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та покладено на нього ряд обов`язків.

За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 02.11.2011р. та виконавчого листа № 2-1886-2011, виданого 21.11.2011р. Апеляційним судом Вінницької області, ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати щомісячно на користь ОСОБА_8 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, починаючи із 11.08.2011р. до досягнення дітьми повноліття.

Незважаючи на вказане рішення суду, яке є обов`язковим для виконання, ігноруючи його та будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за несплату аліментів на утримання дітей, порушуючи право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, ОСОБА_6 злісно ухиляється від сплати аліментів, що виражається у його бездіяльності, та добровільно рішення суду не виконує.

Зокрема, в 2013 році стосовно ухилення від сплати аліментів судовим виконавцем Замостянського районного відділу ДВС були надіслані матеріали до Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області та внесено відомості до ЄРДР по якому ОСОБА_6 давав свідчення та вказував що буде сплачувати аліменти, у зв`язку із чим провадження було закрите.

У грудні 2014 року Вінницьким МВ УМВС України у Вінницькій області, на підставі письмової заяви ОСОБА_8 , проводилася перевірка в порядку Закону України «Про звернення громадян» стосовно ухилення від сплати аліментів, по якому ОСОБА_6 здійснив один платіж з метою прийняття позитивного рішення у свою сторону та більше платежі перестав здійснювати. У зв`язку із цим, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2015р. ОВС зобов`язано внести відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 164 КК України.

Крім цього, маючи у власності квартиру АДРЕСА_3 , після припинення заборони її відчуження 22.08.2014р., ОСОБА_6 відразу ж реалізував її 23.08.2014р. шляхом продажу. В результаті реалізації нерухомості, ОСОБА_6 отримав кошти, однак не вжив заходів навіть до часткового погашення боргу по аліментах.

Крім того, ОСОБА_6 про свої неофіційні тимчасові працевлаштування судового виконавця без поважних причин не повідомляв та отриманні ним кошти дітям не перераховував, тим самим приховував свої доходи. Офіційно ОСОБА_6 ніде не працевлаштувався та навіть не намагається офіційно працевлаштуватись. На обліку у центрі зайнятості за місцем проживання ОСОБА_6 не став та не перебуває, коштів на сплату аліментів законним шляхом не здобував, умисно заходів щодо погашення заборгованості по аліментам не вживав та матеріальної допомоги своїм дітям не надавав та не надає. ОСОБА_6 безвідповідально відноситься до покладених на нього зобов`язань, встановлених рішенням суду на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості по зазначеному вище виконавчому листі, яка сукупно складає понад 29 місяців, чим злісно ухиляється від сплати аліментів.

У зв`язку із злісним ухиленням від сплати аліментів ОСОБА_6 , згідно довідки-розрахунку державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ в період з 11.08.2011р. по 28.02.2015р. виникла загальна заборгованість по аліментах, яка сукупно понад 29 місяців становить 68954, 83 грн.

В діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України ухилення від сплати аліментів на утримання дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить дослідити докази, які пом`якшують покарання, та змінити вирок в частині призначеного покарання з 2 років обмеження волі на штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, так як призначене покарання є максимальним за ч. 1 ст. 164 КК України, а вирок занадто суворий, оскільки суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, чим порушив ст. 65 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла просить залишити вирок без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів зазначених в ній та просить змінити покарання на штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів або на громадські роботи, як про це просив прокурор в суді першої інстанції, оскільки він після розподілу майна погасить заборгованість по аліментах, потерпілу ОСОБА_8 , яка заперечує, оскільки вважає, що при наявності коштів обвинувачений має сплачувати заборгованість по аліментам, а не штраф та уникати відповідальності, прокурора, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, оскільки покарання у вигляді штрафу є більш суворим чим те, що обрав суд, а тому і не може бути застосоване, оскільки посилити покарання можливо лише шляхом ухвалення нового вироку, а не шляхом зміни чинного вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржувались.
Суд, призначивши покарання у вигляді обмеження волі у вироку навів належні мотиви, обрання саме такого покарання, але за наявності декількох пом`якшуючих обставин застосував ст. 75 КК України до призначеного покарання.

Покарання у вигляді штрафу чи громадських робіт про яке просить обвинувачений є більш м`яким порівняно з обмеженням волі, але оскільки застосована ст. 75 КК України, то воно не є реальним, а умовним, а тому і не може бути змінене покарання призначене судом першої інстанції на покарання у вигляді штрафу чи громадських робіт.

Також про скасування звільнення від покарання, на підставі ст. 75 КК України, може звертатися прокурор чи потерпіла, а не обвинувачений. Ці ж учасники можуть просити про ухвалення нового вироку і обрання іншого більш суворого покарання.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку суду про що просить обвинувачений.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: