Справа № 357/1563/13- к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Сливка В. В. ,

при секретарі - Святецька Н. В.,

з участю прокурора -- Савченко В.О.,

захисників -- ОСОБА_2, ОСОБА_3,

обвинувачених -- ОСОБА_4, ОСОБА_5,

потерпілих -- ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представника потерпілого -- ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000097 від 21.11.2012 року відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, несудимого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч. 4, 296 ч. 2 КК України;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, судимого:

1). 27.08.1999 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 229-6 ч. 1, 46-1 КК України до 2-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на строк 2 роки;

2). 23.03.2000 року цим же судом за ст. 229-6 ч. 1, 43, 14 КК України до 2-х років 6-и місяців позбавлення волі;

3). 04.09.2002 року цим же судом за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 15 і 185 ч. 2, 357 ч. 3, 70, 71 КК України до 4-х років позбавлення волі;

4). 01.03.2007 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 309 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 190 ч. 2, 263 ч. 1, 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 20.11.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 4 дні, не працюючого, жителя АДРЕСА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2012 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4, діючи з хуліганських спонукань, підбіг зі своєю собакою бійцівської породи американський пітбультер'єр до автомобіля «Тойота Королла», д.н.з. НОМЕР_1, який, здійснивши наїзд на іншу собаку, що несподівано вибігла на проїжджу частину дороги, зупинився біля зупинки громадського транспорту «Фастівська», що на б-рі 50 років Перемоги у м. Білій Церкві, у напрямку руху до вул. Піонерської, і, відчинивши передні, з боку водія, дверцята вказаного автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною ОСОБА_9, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйняті норми моралі та відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському порядку, став вимагати, щоби ОСОБА_9, котрий знаходився за кермом, вийшов з автомобіля, а коли той відмовився - безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, умисно наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в обличчя, в область лівого вуха, по плечах та руках і, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, став витягувати ОСОБА_6 з автомобіля, хапаючи його за руки, шию та одяг. При цьому собака ОСОБА_4, будучи дресированою на напад при здійсненні господарем активних дій та рухів чи наданні ним голосових команд, реагуючи на його дії та команду «взять», декілька разів вкусила ОСОБА_6 за ліву ногу в області стегна, а також хапала останнього зубами за праву руку в області кисті.

У цей момент ОСОБА_5, котрий до події прогулювався разом з ОСОБА_4, підтримуючи хуліганські дії останнього також підбіг до водійських дверцят вказаного автомобіля і безпричинно, зневажаючи загальноприйняті норми моралі та відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, теж намагався витягнути ОСОБА_6 з автомобіля, хапаючи останнього руками за волосся та ліву руку. При цьому ОСОБА_5 неодноразово намагався завдати потерпілому удари кулаком в область голови, однак ОСОБА_6 від цих ударів ухилився.

На неодноразові прохання потерпілого та його дружини ОСОБА_9 припинити свої неправомірні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не реагували і продовжували хуліганські дії доки ОСОБА_6 не запустив двигуна автомобіля та не поїхав з місця події.

Діями ОСОБА_4 та його собаки потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у виді синця на лівому плечовому суглобі, саден на правому передпліччі, саден на лівому стегні, саден на правій кисті та поверхневих ран на лівому стегні, а діями ОСОБА_5 - тілесне ушкодження у виді синця на лівому плечі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 309/д від 19.10.2012 року синець на лівому плечі, синець на лівому плечовому суглобі, садна на правому передпліччі, садна на лівому стегні, садна на правій кисті відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; рани на лівому стегні відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Врезультаті пошкодження ОСОБА_4 та його собакою теніски потерпілого, вартістю 150 грн., шортів, вартістю 290 грн., та золотого ланцюжка, відновлювальний ремонт якого склав 30 грн., ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на суму 470 грн..

Цього ж дня, 17 червня 2012 року, приблизно о 22 год. 20 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вигулюючи без поводка та намордника належну ОСОБА_4, згідно міжнародного ветеринарного паспорту № 000040, собаку бійцівської породи американський пітбультер'єр, у дворі будинку № 81 по вул. Декабристів у м. Білій Церкві, діючи з хуліганських спонукань, увідповідь на зауваження мешканців зазначеного будинку з приводу порушення ОСОБА_4 правил тримання своєї собаки, котра, будучи без намордника та поводка, напала на іншу собаку, грубо порушуючи громадський порядок стали виражатися в адресу останніх нецензурними словами та погрожувати їм фізичною розправою, після чого, зневажаючи загальноприйняті норми моралі та відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, почали умисно та безпричинно бити ОСОБА_7, котрий підійшов до них та запитав що трапилося. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли ОСОБА_7 по одному удару руками по голові, а коли той упав на асфальтоване покриття дороги та втратив свідомість, продовжуючи свої хуліганські дії, не реагуючи на зауваження присутніх на місці події громадян, нанесли останньому ще декілька ударів по голові та тулубу ногами і покинули місце події, висловлюючись при цьому нецензурними словами та погрожуючи оточуючим фізичною розправою.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали потерпілому ОСОБА_7 фізичного болю та заподіяли легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, у виді струсу головного мозку та садна на підборідді.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 визнав частково. Показав, що дійсно 17.06.2012 року, близько 18 год., разом зі ОСОБА_5 та своєю собакою бійцівської породи американський пітбультер'єр, яку тримав на поводку але без намордника, прогулювавуся містом і, проходячи в районі вул. Фастівської, став свідком того, як автомобіль «Тойота Королла» під керуванням потерпілого ОСОБА_6, рухаючись бульваром 50 років Перемоги, здійснив наїзд на собаку, що вибігла на проїжджу частину дороги. Це його дуже обурило і він, передавши поводок з собакою ОСОБА_5, побіг до вказаного автомобіля, який зупинився поблизу зупинки «Фастівська», метрів за 300 від місця наїзду.

Підбігши до автомобіля він зробив зауваження ОСОБА_6, котрий сидів за кермом, та запропонував йому вийти з автомобіля, але той, на зауваження не реагував і спробував зачинити дверцята автомобіля та запустити двигуна. Не даючи потерпілому змоги це зробити він став силою витягувати останнього з автомобіля, хапаючи його за руки та за сорочку, потім наніс декілька ударів потерпілому руками по тулубу. Однак ОСОБА_6 все таки запустив двигуна і поїхав з місця події. Тільки після цього він побачив ОСОБА_5, котрий підійшов до нього, і свою собаку.

Ствердив, що не вчиняв по відношенню до ОСОБА_6 хуліганських дій, а мав намір лише допомогти власнику собаки, на яку наїхав автомобілем потерпілий, та не дати змоги останньому поїхати з місця скоєння ДТП; що свою собаку для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не використовував та команди «взять» собаці не давав, і що дружини потерпілого - ОСОБА_9 в салоні автомобіля під час побиття ОСОБА_6 не бачив.

Свою винуватісь у вчиненому по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_4 також визнав частково. Показав, що після інциденту з ОСОБА_6 він цього ж дня, на початку 23 год., разом зі ОСОБА_5 знову вигулював свою собаку бійцівської породи американський пітбультер'єр. Собака була без поводка і без намордника.

Коли вони знаходились у дворі будинку № 81 по вул. Декабристів його собака зчепилася з іншою собакою, котра, як з?ясувалося, належала мешканці вказаного будинку ОСОБА_10 і також була без намордника та без поводка. На цьому грунті виник конфлікт, під час якого вказана жінка робила йому зауваження з приводу того, що він вигулює свою собаку без поводка та без намордника, на що він висловлював останній аналогічні зауваження. Все це відбувалось у присутності громадян, які зібрались на місці події і також обурювались тим, що він вигулює собаку без намордника та без поводка. Серед цих громадян знаходився і потерпілий ОСОБА_7, котрий перебував у стані сильного алкогольного сп?яніння. Останній підійшов до них і став робити їм зауваження, розмахуючи при цьому руками. Йому здалося, що потерпілий хоче його вдарити і він штовхнув останнього рукою в обличчя, від чого той упав на асфальт. Після цього він та ОСОБА_5 покинули місце події.

Ствердив, що під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 знаходився поряд, але чи вчиняв останній по відношенню до ОСОБА_7 якісь дії він не бачив; що після того, як ОСОБА_7 упав, він останньому жодних ударів не наносив, і що весь конфлікт у дворі будинку тривав приблизно 8-10 хвилин.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні хуліганських дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 повністю заперечив.

Показав, що 17.06.2012 року, близько 18 год., він дійсно прогулювався містом разом з ОСОБА_4 та його собакою бійцівської породи американський пітбультер'єр, яку останній тримав на поводку але без намордника, і був очевидцем того, як у районі вул. Фастівської автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_6 зачепив собаку-«дворнягу», що вибігла на проїжджу частину дороги.

Після наїзду ОСОБА_4 побіг до вказаного автомобіля, який зупинився поблизу зупинки «Фастівська», метрів за 300 від місця наїзду, а за ним побігла і його собака.

Він також пішов до автомобіля ОСОБА_6 і коли підійшов - почув жіночий крик, що лунав із салону овтомобіля. ОСОБА_4 намагався витягнути потерпілого з автомобіля, при цьому наносив останньому удари руками по голові та по тулубу, кричав, нецензурно лаявся, випадково зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок. Собака ОСОБА_4 стояла у нього між ногами, передніми лапами у салоні автомобіля, і гавкала. Поряд з ОСОБА_6 сиділа жінка. Остання голосно кричала, просила ОСОБА_4 зупинитися.

Він зробив зауваження ОСОБА_4, але той не реагував і продовжував бити потерпілого та витягувати його з машини. Собака кусала потерпілого за ноги. Він розтягував останніх, намагався заспокоїти ОСОБА_4, але безрезультатно. Потім ОСОБА_6 вдалося запустити двигун і атомобіль поїхав з місця події. ОСОБА_4 впав, потім підвівся і разом з собакою побіг за ним, але пробіг декілька метрів і зупинився. На його запитання: «навіщо він це зробив?» останній нічого не зміг пояснити. Після цього вони також покинули місце події.

Ствердив, що особисто він жодних ударів ОСОБА_6 не наносив і не витягував останнього з машини, а лише намагався розтягнути його та ОСОБА_4 та припинити бійку.

Щодо події, яка сталася цього ж дня приблизно о 22 год. 20 хв., у дворі будинку № 81 по вул. Декабристів, ОСОБА_5 показав, що після того, як собака ОСОБА_4, яку вони удвох вигулювали, зчепилася з собакою ОСОБА_10, на місці події стали збиратися люди. ОСОБА_4 щось розбирався з ними, кричав, нецензурно лаявся. Потім з?явився ОСОБА_7. Останній був п?яним, також щось кричав, розмахував руками. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_7 рукою в обличчя і той упав, вдарившись головою об асфальт. Потім ОСОБА_4 наніс лежачому потерпілому удар ногою у бік, по тулубу. Останній при цьому лежав на землі і не рухався. ОСОБА_4 ж перебував у надзвичайно збудженому стані і поводив себе як навіжений.

Побачивши це він вирішив піти з місця події. Коли уходив чув позаду звуки якоїсь возні, ніби ударів, а коли оглянувся - побачив, як ОСОБА_4 наступив ногою потерпілому чи то на голову, чи то на груди.

Незабаром ОСОБА_4, нецензурно лаючись та комусь погрожуючи, наздогнав його і далі вони пішли разом. Через декілька хвилин їх затримали працівники міліції.

Ствердив, що сам він у конфлікті між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 участі не приймав, не наносив останньому ніяких ударів і не вчиняв по відношенню до потерпілого жодних хуліганських дій.

Не дивлячись на часткове визнання вини ОСОБА_4 та повне заперечення своєї вини ОСОБА_5 винуватість обох обвинувачених у вчиненому підтверджується зібраними у даному провадженні доказами.

Так по епізоду вчинення хуліганських дій щодо ОСОБА_6 винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується показаннями самого потерпілого ОСОБА_6, котрий показав, що вказаного дня, рухаючись на службовому автомобілі «Тойота Королла», в якому поряд з ним нак передньому сидінні знаходилась його дружина ОСОБА_9, бульваром 50 років Перемоги у м. Білій Церкві, біля перехрестя з вул. Фастівською дійсно допустив зіткнення з собакою-«дворнягою», котра несподівано вибігла на проїжджу частину дороги. Собака відразу ж втекла, а він зупинив свій автомобіль за перехрестям і, оглянувши автомобіль та виявивши на ньому пошкодження, став телефонувати до відповідних служб.

У цей час до автомобіля підбіг ОСОБА_4 з собакою, яку тримав на поводку. Останній відчинив його водійські дверцята і собака, яка була без намордника, заскочивши передніми лапами до салону автомобіля, стала біля його ніг та почала гавкати. ОСОБА_4 став кричати, нецензурно лаючись при цьому, і, не зважаючи на його прохання заспокоїтись, наніс йому два удари рукою в область голови. Від першого удару він ухилився, а другий прийшовся йому в область лівого вуха.

Після цього ОСОБА_4 дав собаці команду «взять!» і собака почала його кусати, а ОСОБА_4 продовжував його бити, наніс декілька ударів у праве передпліччя, намагався витягнути його з автомобіля, хапаючи за руки, за плечі та за шию, при цьому зірвав з нього золотий ланцюжок, порвав теніску. На його прохання та прохання його дружини зупинити собаку та припинити побиття останній не реагував і продовжував свої дії, супроводжуючи їх нецензурною лайкою.

У цей момент до ОСОБА_4 долучився ОСОБА_5 і зі словами: «Де він? Це він?» також почав витягувати його з автомобіля, тягнув його за волосся, за ліву руку. При цьому останній намагався наносити йому удари в область голови, проте він ухилився від цих ударів. Свої дії ОСОБА_5 також супроводжував нецензурною лайкою, на зауваження не реагував.

В якийсь момент йому вдалося запустити двигун автомобіля і після цього він поїхав з місця події. Приїхавши додому зателефонував до міліції і повідомив про те, що з ним трапилося.

Ствердив, що діями ОСОБА_4 та його собаки йому були заподіяні тілесні ушкодження у виді синця на лівому плечовому суглобі, саден на правому передпліччі, саден на лівому стегні, саден на правій кисті та поверхневих ран на лівому стегні, а діями ОСОБА_5 - тілесні ушкодження у виді синців на лівому плечі.

Аналогічні обставини підтвердила свідок ОСОБА_9 - дружина потерпілого ОСОБА_6.

Винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненому підтверджується також:

- письмовим рапортом чергового 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, з якого вбачається, що 17.06.2012 року о 19 год. 55 хв. до МВ по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що цього дня о 19 год. 30 хв. на вул. Фастівській у м. Білій Церкві невідомі особи вчинили з ним бійку; /т. 1 а.с. 82/

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_6 про притягнення до відповідальності двох осіб, які 17.06.2012 року біля зупинки громадського транспорту «Фастівська», у напрямку руху до масиву ДНС, вчинили з ним бійку, під час якої заподіяли йому тілесні ушкодження та натравили на нього собаку, яка його покусала; /т. 1 а.с. 83/

- висновком судово-медичної експертизи № 309/д від 19.10.2012 року, який свідчить про те, що діями ОСОБА_4, його собаки та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 17.06.2012 року були заподіяні тілесні ушкодження у виді синця на лівому плечі, синця на лівому плечовому суглобі, саден на правому передпліччі, саден на лівому стегні та саден на правій кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також поверхневих ран на лівому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я; що рани на лівому стегні «укушені», тому не виключена можливість виникнення їх внаслідок укусів собаки; і що на тілі потерпілого виявлено не менше 7 точок прикладення сили; /т. 1 а.с. 133/

- долученими до матеріалів провадження за клопотанням ОСОБА_6 фотознімками, на яких зафіксовано тілесні ушкодження, спричинені йому, зі слів потерпілого, під час бійки 17.06.2012 року ОСОБА_4 та його собакою і ОСОБА_5; /т. 1 а.с. 99-104/

- протоколом огляду речових доказів - належних потерпілому ОСОБА_6 джинсових шортів, теніски та золотого ланцюжка, на яких маються пошкодження, характерні для події, що мала місце 17.06.2012 року, та фототаблицею до вазаного протоколу; /т. 1 а.с. 107-115/

- протоколом слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 від 22.01.2012 року, під час якого обвинувачений на місці події, у присутності понятих розповів про обставини події, що мала місце 17.06.2012 року, вказав місце, де зупинився автомобіль потерпілого ОСОБА_6 і яким чином він не дав змоги потерпілому зачинити дверцята автомобіля після того, як він підбіг до нього, та запустити двигун автомобіля, а також фототаблицею до вказаного протоколу; /т. 1 а.с. 67-70/

- протоколом слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 від 11.08.2012 року, під час якого останній на місці події, у присутності понятих, детально розповів про обставини цієї події, вказав місце, де вона відбувалась, яким чином ОСОБА_4 наносив удари потерпілому ОСОБА_6 та витягував останнього з автомобіля, де у цей час знаходилась собака ОСОБА_4 і як вона кусала потерпілого, а також переглянутим та дослідженим судом відеозаписом зазначеної слідчої дії; /т. 2 а.с. 128-129, 141/

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08.11.2012 року з участю потерпілого ОСОБА_6, котрий на місці події, у присутності понятих, послідовно та детально розповів про обставини зазначеної події, вказав місце, де він зупинив свій автомобіль і де до нього підбігли спочатку ОСОБА_4 зі своєю собакою, а потім - ОСОБА_5, показав яким чином обвинувачені наносили йому удари та намагалися витягнути його з автомобіля, як кусала його собака ОСОБА_4 і як йому вдалося запустити двигуна автомобіля та покинути місце події /т. 2 а.с. 142-144/. а також переглянутим та дослідженим судом відеозаписом зазначеної слідчої дії; /т. 2 а.с. 146/

- протоколом слідчого експерименту від 18.01.2013 року, під час якого за участю ОСОБА_4 та спеціаліста-кінолога було проведено тестування собаки обвинуваченого, і переглянутим та дослідженим судом відеозаписом зазначеної слідчої дії.

Результати слідчого експерименту та тестування свідчать про те, що при відтворенні ОСОБА_4 обстановки та обставин події, що мала місце 17.06.2012 року за участі його, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, собака ОСОБА_4 реагує на всі команди нападу - «Взять!», «Фас!», «Шукай!», а також на замах ОСОБА_4.

При спробі нанесення обвинуваченим ударів статистові собака нападала на статиста не чекаючи команди господаря «Взять!»; /т. 1 а.с. 64-65, 66/

- протоколом огляду місця події від 21.09.2012 року, в ході якого отримано підтвердження того, що собака ОСОБА_4 визнає в останньому свого господаря і виконує всі його команди, а також фототаблицею до вказаного протоколу; /т. 1 а.с. 76-77, 78-81/

По епізоду вчинення хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_7 винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується показаннями самого потерпілого ОСОБА_7, котрий показав, що 17.06.2012 року, близько 22 год. 30 хв., будучи напідпитку повертався додому і коли знаходився вже біля свого під?їзду почув жіночий крик. Було темно, тому він вирішив підійти ближче. Назустріч йому йшло двоє чоловіків - ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Він запитав у останніх: ?Що тут коїться?, проте у відповідь почув лише нецензурну лайку. А коли підійшов ближче отримав від ОСОБА_4, котрий знаходився збоку від нього, трохи позаду, удар в обличчя. Від удару впав на асфальт і втратив свідомість. Прийшов до себе уже в лікарні.

Ствердив, що біля обвинувачених руками не розмахував і на ОСОБА_4 не замахувався, оскільки тримав у руках пакет з полуницями.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вказаного дня, близько 22 год., вивела свою собаку вигулювати. Коли знаходилась у дворі будинку на її собаку накинулась інша собака, як з?ясувалося пізніше - собака ОСОБА_4. Вказана собака, коли бігла, збила її з ніг і вона, впавши на асфальт, почала кричати. ОСОБА_11 почав розтягувати собак, а вона, дуже злякавшись та будучи шокованою тим, що сталося, ніби втратила свідомість і, лежачи на землі, не бачила того, що відбувалося навколо. Потім помітила лежачого неподалік на асфальті ОСОБА_7, підбігла до нього і, побачивши, що той не подає ознак життя, побігла до під?їзду та почала кричати, що вбили людину. Вже після цього вона дізналася від ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_7 побили двоє чоловіків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_12 показав, що знаходився у квартирі, коли йому зателефонували і повідомили про те, що на його дружину напала собака. Вийшовши у двір почув крики людей, в основному жінок, і, побачивши ОСОБА_4, котрий вів на поводку собаку, та ОСОБА_5, зробив їм зауваження з приводу того, що вони творять у дворі, на що ОСОБА_4 запитав у нього хто він такий. Інші мешканці будинку, які знаходились поблизу, зокрема ОСОБА_13, також робили обвинуваченим зауваження, однак ОСОБА_4 відповідав погрозами.

Потім він побачив свою дружину, яка лежала на асфальті та була дуже наляканою, і ОСОБА_7, котрий лежав неподалік без свідомості. Від ОСОБА_11 він дізнався про те, що ОСОБА_7. побили за те, що той заступився за його дружину.

Аналогічні обставини підтвердила свідок ОСОБА_13.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 17.06.2012 року, близько 22 год., бачив. як з під?їзду будинку вийшла ОСОБА_10 зі своєю собакою, а через деякий час почув гавкіт собак. Підбігши до місця події побачив, що ОСОБА_10 лежала на дорозі, а її собака гризлася з іншою собакою бійцівської породи. Поряд стояли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і спокійно спостерігали за цим.

Він відтягнув собаку ОСОБА_10 і віддав її своїй дружині, котра стояла біля під?їзду, а сам повернувся до ОСОБА_10. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 собак не розтягували, лише коли перехожі та мешканці будинку з вікон почали кричати і робити їм зауваження ОСОБА_4 покликав свою собаку. Після цього обвинувачені продовжували стояти біля ОСОБА_10 і в грубій формі висловлювали на її адресу якісь претензії та образи. Сусіди та перехожі робили останнім зауваження, заспокоювали їх, але ті не реагували.

Потім до обвинувачених підійшов ОСОБА_7 і запитав у них що трапилось. Увідповідь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли потерпілому по одному удару в область голови і той упав на асфальт. Після цього обвинувачені нанесли вже лежачому ОСОБА_7 ще декілька ударів ногами по тулубу, а ОСОБА_4 ще й з силою наступив останньому ногою на груди. Потерпілий лежав і не рухався, лише хрипів.

Він з ОСОБА_12, котрий вибіг з будинку на допомогу дружині, підійшли до ОСОБА_7 подивитися що з ним, однак ОСОБА_5 став погрожувати їм фізичною розправою. Потім обвинувачені пішли з місця події, а ОСОБА_7 відправили до лікарні.

Свідок ОСОБА_14 показав, що очевидцем самої події не був, але чув від свого під?їзду гавкіт собак та бачив, як ОСОБА_4 штовхнув якогось чоловіка, що підбіг до нього, і той упав на землю.

Винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненому підтверджується також:

- письмовим рапортом чергового 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, з якого вбачається, що 17.06.2012 року о 23 год. 10 хв. до МВ з Білоцерківської міської лікарні № 2 надійшло телефонне повідомлення про те, що цього дня о 22 год. 40 хв. до лікарні за медичною допомогою звернувся ОСОБА_7, у котрому встановлено діагноз: ЗЧМТ, СГМ, алкогольна інтоксікація; /т. 1 а.с. 194/

- письмовим рапортом чергового 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, з якого вбачається, що 17.06.2012 року о 22 год. 20 хв. до МВ по телефону надійшло повідомлення від гр-ки ОСОБА_13 про те, що у дворі буд. № 81 по вул. Декабристів у м. Білій Церкві відбувається бійка; /т. 1 а.с. 195/

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_7 від 18.06.2012 року про притягнення до відповідальності невідомих йому осіб, котрі 17.06.2012 року, близько 23 год., біля будинку № 81 по вул. Декабристів у м. Білій Церкві вчинили бійку та заподіяли йому тілесні ушкодження, і аналогічною заявою від 20.06.2012 року дружини потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_15; /т. 1 а.с. 196, 197/

- висновком судово-медичної експертизи № 308/д від 19.10.2012 року і висновком додаткової судово-медичної експертизи № 3/д від 18.01.2013 року, які свідчать про те, що діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 17.06.2012 року заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, у виді струсу головного мозку та садна на підборідді; /т. 1 а.с. 220, 206/

- протоколом слідчого експерименту від 22.01.2013 року з участю ОСОБА_4, під час якого обвинувачений на місці події, у присутності понятих розповів про обставини події, що мала місце 17.06.2012 року у дворі буд. № 81 по вул. Декабристів у м. Білій Церкві, вказав місце, де відбулась указана подія, показав яким чином він штовхнув рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_7, котрий підійшов до нього та став словесно чіплятися з приводу того, що його собака зчепилася з іншою собакою, і як потерпілий від цього поштовху впав на асфальт, а також фототаблицею до вказаного протоколу; /т. 1 а.с. 67-70. 72-75/

- протоколом слідчого експерименту від 11.08.2012 року з участю обвинуваченого ОСОБА_5, під час якого останній на місці події у дворі буд. № 81 по вул. Декабристів у м. Білій Церкві, у присутності понятих, розповів про обставини цієї події, вказав місце, де собака ОСОБА_4 напала на собаку ОСОБА_10, і місце, де до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_7, показав яким чином ОСОБА_4 наносив потерпілому удари рукою в обличчя та ногами по тулубу, і яким чином останній упав на асфальт, а також переглянутим та дослідженим судом відеозаписом зазначеної слідчої дії; /т. 2 а.с. 128-129, 141/

- протоколом слідчого експерименту від 27.12.2012 року з участю свідка ОСОБА_11, під час якого свідок на місці події у присутності понятих послідовно та детально розповів про обставини вказаної події, вказав місце, де відбулась ця подія, показав, яким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не реагуючи на зауваження очевидців події, наносили удари потерпілому ОСОБА_7, і як останній упав на асфальт, а також фототаблицею до вказаного протоколу. /т. 2 а.с. 130-131, 132-140

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 826 від 08.11.2012 року ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій та в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст.ст. 19, 20 КК України, не страждав і не страждає, тому він міг тоді і може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. По відношенню до скоєного останнього слід визнати осудним. /т. 1 а.с. 158-159/

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 927 від 15.01.2013 року ОСОБА_5 в період інкримінованих йому діянь і в даний час на психічне захворювання, передбачене ст.ст. 19, 20 КК України, не страждав і не страждає.

У ОСОБА_5 мають місце ознаки розладів особистості за збудливим типом (МКХ-10; F60,30), він є психопатичною особистістю, але ступінь дисгармонійного розвитку особистості у нього такий, що при здійсненні інкримінованих йому діянь і в даний час він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Те, що ОСОБА_5 є пацієнтом програми замісної підтримувальної терапії (регулярний прийом метадону з 26.01.2010 року по теперішній час) не має впливу на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними і в даному випадку не має ніякого зв?язку з будь-якими особистісними розладами. /т. 1 а.с. 187-189/

Таким чином суд, дослідивши зібрані у даному провадженні докази та належним чином їх оцінивши, дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненому кожним в ході судового розгляду повністю доведена.

При цьому суд критично ставиться до доводів ОСОБА_4 в яких той, заперечуючи факт скоєння ним дій по відношенню до ОСОБА_6 з хуліганських спонукань, стверджує, що, біжучи до автомобіля потерпілого, наносячи останньому удари та намагаючись витягнути його з автомобіля, він мав намір лише допомогти власнику собаки, на яку наїхав автомобілем потерпілий, котра, нібито, була породистою і в момент наїзду перебувала на повідку у господаря, та не дати змоги ОСОБА_6 поїхати з місця скоєння ДТП, і що під час побиття потерпілого ОСОБА_6 команди «взять» своїй собаці він не давав.

Вказані доводи обвинуваченого повністю та беззаперечно спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_5, котрий категорично ствердив, що собака, яку зачепив автомобілем ОСОБА_6, була звичайною «дворнягою», без повідка, що ніякого господаря біля вказаної собаки не було, і що після наїзду остання лише заскавчала іа відразу ж втекла з місця події, та показаннями потерпілого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_9, котрі також ствердили, що собака, яку зачепив їх автомобіль, була «дворнягою», і що після зіткнення вказана собака відразу ж втекла.

Зазначені показання ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 свідчать про те, що доводи ОСОБА_4 є надуманими і не відповідають дійсності.

Про надуманість вказаних доводів обвинуваченого свідчить і та обставина, що ОСОБА_4 так і не зміг пояснити суду яким чином він мав номір допомогти власнику збитої собаки, оскільки, як стверджує сам обвинувачений, з указаним чоловіком він не знайомий, не спілкувався з ним і не знає ні його прізвища, ні адреси, за якою той проживає.

Також ОСОБА_4, наполягаючи на тім, що кінцевою метою його дій була передача ОСОБА_6 працівникам міліції, не зміг пояснити суду, чому він, маючи, як встановлено в в ході судового нрозгляду, реальну можливість повідомити відповідні служби міліції про скоєну потерпілим ДТП, так і не зробив цього.

Окрім того потерпілий ОСОБА_6 ствердив, що після наїзду на собаку він зупинив автомобіль і у зв?язку з тим, що автомобіль від зіткнення з собакою отримав певні пошкодження, мав намір сам повідомити про вказану подію працівників ДАІ та страхового агента.

Суд, зважаючи на те, що автомобіль, на якому ОСОБА_6 скоїв наїзд на собаку, як встановлено в ході судового розгляду, являвся службовим і потерпілому не належав, не має підстав для сумнівів у правдивості цих тверджень останнього.

У своїй сукупності наведене дає підстави для висновку про надуманість зазначених доводів ОСОБА_4 та їх повну невідповідність фактичним обставинам справи і незаперечно свідчить про те, що обвинувачений діяв виключно з хуліганських спонукань, а факт наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на собаку був використаний останнім лише як привід для вчинення хуліганських дій.

Надуманими суд вважає також доводи ОСОБА_4 про те, що під час побиття ОСОБА_6 та намагання витягнути останнього з автомобіля він команди «Взять!» собаці не давав, і що взагалі не бачив своєї собаки на місці події до того моменту, як потерпілий завів автомобіль і поїхав від нього.

Зібрані у провадженні докази, зокрема показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9, а також показання обвинуваченого ОСОБА_5 повністю спростовують ці доводи ОСОБА_4.

З показань зазначених осіб вбачається, що ОСОБА_4 прибіг до автомобіля ОСОБА_6 разом з собакою, і що на протязі всієї події собака знаходилась у ОСОБА_4 між ногами, передніми лапами в салоні автомобіля, та голосно гавкала, тому останній не міг її небачити.

При цьому і потерпілий ОСОБА_6, і свідок ОСОБА_9 категорично ствердили, що після нанесення потерпілому двох ударів рукою в область голови ОСОБА_4 дав своїй собаці команду «Взять!» і лише після цього собака почала кусати ОСОБА_6.

Зазначені твердження останніх об?єктивно співвідносяться з фактичними обставинами справи, тому підстав сумніватись у правдивості та достовірності цих тверджень потерпілого та свідка суд не має ніяких.

Не має суд жодних сумнівів у правдивості та достовірності показань потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 в частині участі в хуліганських діях по відношенню до них обвинуваченого ОСОБА_5.

І потерпілий, і свідок категорично та беззаперечно ствердили, що ОСОБА_5, підтримавши хуліганські дії ОСОБА_4, приймав безпосередню та активну участь у побитті останнім ОСОБА_6, намагався наносити удари, витягував потерпілого з автомобіля, нецензурно лаявся.

Показання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 повністю спростовують доводи ОСОБА_5 про його, нібито, неучасть у хуліганських діях щодо ОСОБА_6. Тому суд вважає ці доводи надуманими і оцінює їх критично.

Критично ставиться суд і до заперечення ОСОБА_5 своєї участі в хуліганських діях по відношенню до потерпілого ОСОБА_7.

Доводи обвинуваченого про те, що він у конфлікті між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 участі не приймав, не наносив останньому ніяких ударів і не вчиняв по відношенню до потерпілого жодних хуліганських дій, повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11, котрий, будучи прямим очевидцем вказаної події, від її початку і до кінця, в категоричній та незаперечній формі підтвердив участь у ній ОСОБА_5, ствердив, що разом з ОСОБА_4 останній наносив потерпілому удари руками та ногами, нецезурно лаявся, погрожував громадянам, присутнім на місці події, фізичною розправою, на зауваження оточуючих не реагував.

Показання свідка ОСОБА_11 об?єктивно підтверджуються іншими доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, протоколами слідчих експериментів та висновками судово-медичних експертиз. Тому суд вірить показанням свідка ОСОБА_11, визнає їх правдивими і повністю достовірними.

Виходячи з викладеного суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 та винуватість ОСОБА_4 у вчиненому як по відношенню до потерпілого ОСОБА_6, так і по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 повністю доведена зібраними у провадженні доказами.

Разом з тим суд не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду вчинення хуліганських дій щодо ОСОБА_6.

Досудовим слідством зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Проте суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого помилковою, оскільки в ході судового розгляду така кваліфікуюча ознака ч. 4 ст. 296 КК, як вчинення хуліганства із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, не знайшла свого підтвердження.

Відповідно до положень ст. 296 КК України та роз?яснень Верховного Суду України, наведених у Постанові Пленуму № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Натомість, досудовим слідством не взято до уваги ту обставину, що собака, у тім числі бійцівської породи, не підпадає під визначення предмета, зазделегідь заготовленого для нанесення тілесного ушкодження в розумінні кримінального права.

Окрім цього слідством не здобуто доказів того, що собака ОСОБА_4 ще до початку його хуліганських дій по відношенню до потерпілого була приготовлена обвинуваченим для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6.

За таких обставин кваліфікуюча ознака ч. 4 ст. 296 КК України - вчинення хуліганства із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, інкримінована ОСОБА_4 безпідставно. Тому суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_4 вказану кваліфікуючу ознаку, перекваліфікувати дії останнього по епізоду щодо ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 296 КК України і кваліфікувати їх, рівно як і дії за цим епізодом обвинуваченого ОСОБА_5, як хуліганство, тобто умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.

На переконання суду така кваліфікація дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вказаним епізодом обвинувачення є правильною.

Виключенню з обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по епізоду вчинення хуліганських дій щодо ОСОБА_7 підлягає така ознака особливої зухвалості, як вчинення зазначених дій протягом тривалого часу.

Вказана ознака також інкримінована обвинуваченим безпідставно, оскільки встановлено, і це підтвердив свідок ОСОБА_11, що хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тривали всього 10-15 хв..

Правильною вважає суд і кваліфікацію досудовим слідством за ч. 2 ст. 296 КК України дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по епізоду хуліганських дій щодо ОСОБА_7, оскільки по відношенню до останнього обвинувачені також вчинили хуліганство, тобто умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.

При цьому окрему кваліфікацію дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за кожним епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України суд вважає зайвою, оскільки обидва вказані епізоди повністю охоплюються диспозицією ч. 2 зазначеної статті і окремої кваліфікації не потребують.

При обранні обвинуваченим покарання суд приймає до уваги харктер і ступінь суспільної небезпеки скоєних останніми кримінальних правопорушень, пом?якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особистості обвинувачених.

ОСОБА_4 не судимий, у добровільному порядку частково відшкодував потерпілим завдані збитки.

Наведені обставини суд визнає такими, що пом?якшують відповідальність останнього.

Разом з тим ОСОБА_4 фактично скоїв два кримінальні правопорушення, а тому в його діях має місце така обтяжуюча відповідальність обставина, як повторність скоєння злочину, що є обтяжуючою відповідальність обставиною.

За місцем проживання обвинувачений характеризується сусідами по будинку негативно, про що свідчить звернення мешканців будинку до прокурора м. Білої Церкви. /т. 1 а.с. 192/

У вчиненому останній не розкаявся.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги те, що значної фізичної та матеріальної шкоди потерпілим діями ОСОБА_4 не завдано, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення за ним нагляду з обов?язковим залученням до праці, тобто в умовах тримання в кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

ОСОБА_5 страждає важкими хронічними захворюваннями і є інвалідом 3-ї групи, що суд визнає обставиною, яка пом?якшує відповідальність останнього за скоєне.

Однак ОСОБА_5 також скоїв два кримінальні правопорушення і в його, як і у діях ОСОБА_4, має місце повторність скоєння злочину. Окрім цього ОСОБА_5 неодноразово судимий, тому в його діях має місце рецидив злочинів.

Наведені обставини істотно обтяжують відповідальність обвинуваченого.

За місцем проживання обвинувачений характеризується формально посередньо, за місцем відбування покарання за останнім вироком суду - позитивно.

Суд, зважаючи на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_5 уже вп?яте притягується до кримінальної відповідальності, своєї вини не визнав і у вчиненому не розкаявся, вважає, що виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На переконання суду саме такі покарання є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

В ході досудового слідства потерпілим ОСОБА_6 у даному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення з останнього 15 785 грн. 96 коп. врахунок відшкодування завданої йому шкоди: 785 грн. 96 коп. - матеріальної, пов?язаної з пошкодженням його майна та оплатою судово медичного обстеження, і 15 000 грн. - моральної, пов?язаної з приниженням його людської гідності, з перенесеними внаслідок дій обвинуваченого фізичними та моральними стражданнями, нервовим стресом та вимушеною зміною способу та ритму життя.

В ході судового розгляду провадження ОСОБА_4 добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду в сумі 786 грн. і у зв?язку з цим потерпілий відмовився від своїх позовних вимог у цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_6 у частині відшкодування шкоди моральної ОСОБА_4 визнав частково і погодився відшкодувати останньому 1 000 грн..

Проте суд вважає позовні вимоги потерпілого обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки, як встановлено судом, внаслідок дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 дійсно пережив фізичні та моральні страждання, переживання та нервовий стрес, вимушену зміну способу та ритму життя. Суму моральних збитків 15 000 грн., зазначену потерпілим, суд вважає співмірною діям ОСОБА_4 та спричинененим потерпілому цими діями наслідкам. .

Зазначена ОСОБА_6 сума підлягає стягненню одноособово з обвинуваченого ОСОБА_4, оскільки на цьому категорично наполягає сам позивач. Від пред?явлення позову до ОСОБА_5 останній відмовився.

Потерпілим ОСОБА_7 на досудовому слідстві заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення з останніх 4 652 грн. 77 коп. врахунок відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди: 2 152 грн. 77 коп. - матеріальної, пов?заної з витратами на лікування, і 2 500 грн. - моральної, пов?язаної з приниженням його честі та гідності, пережитими фізичними та моральними стражданнями, вимушеною зміною способу та ритму життя, обженням його працездатності.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги потерпілого визнав частково і в ході судового розгляду даного провадження добровільно відшкодував останньому 700 грн. врахунок відшкодування матеріальної шкоди і 1 250 грн. - врахунок відшкодування шкоди моральної. Всього - 1 950 грн..

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_7 не визнав.

Суд, зважаючи на те, що позовні вимоги потерпілого в частині матеріальної шкоди підтверджені останнім документально, і що діями обох обвинувачених. як встановлено в судовому засіданні, потерпілому дійсно були спричинена моральна шкода, яка виразилась у приниженні його честі та гідності, фізичних та моральних стражданнях, вимушеній зміні способу та ритму життя, обженні працездатності, вважає позовні вимоги ОСОБА_7 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з урахуванням того, частково матеріальну та моральну шкоду потерпілому в ході судового розгляду провадження обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано в добровільному порядку. Таким чином стягненню на користь ОСОБА_7 підлягає сума, що становить 2 702 грн. 77 коп., з яких 1 452 грн. 77 коп. - врахунок відшкодування матеріальної шкоди і 1 250 грн. - врахунок відшкодування шкоди моральної.

Вказана сума підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Прокурором у даному провадженні заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі міського фінансового управління Білоцерківської міської ради, цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 3 576 грн. 02 коп. врахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від дій останніх ОСОБА_6 в умовах стаціонару в Білоцерківській міській лікарні № 2.

Зазначений позов є належним чином обгрунтованим, сума витрат на лікування потерпілого підтверджена документально, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги прокурора в повному обсязі. Зазначена прокурором сума витрат підлягає солідарному стягненню з обох обвинувачених на корись Білоцерківського місцевого бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання за ст. 296 ч. 2 КК України у виді 4 /чотирьох/ років обмеження волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання за ст. 296 ч. 2 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 15 000 грн. врахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 2 702 грн. 77 коп. врахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Білоцерківського місцевого бюджету 3 576 грн. 02 коп. врахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов?язання кожному.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати від дня прибуття до місця відбування покарання.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання та взяття під варту.

Речові докази - золотий ланцюжок повернути потерпілому ОСОБА_6, у котрого він перебуває на зберіганні. Джинсові шорти та теніску останнього, які зберігаються в камері схову речових доказів БЦ МВ, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 днів.

Суддя: В. В. Сливка