У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Верховний Суд України на спільному засіданні

Судової палати у кримінальних справах і Військової
судової колегії

під головуванням голови Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України

Короткевича М.Є.

за участю заступника Генерального прокурора України

Кудрявцева В.В.

розглянув у м. Києві 27 квітня 2007 року
клопотання в.о. Генерального прокурора України, внесене на розгляд за поданням
п'яти суддів Верховного Суду України, про перегляд в порядку виключного
провадження кримінальної справи щодо ОСОБА_1

Вироком судової колегії
у кримінальних справах Дніпропетровського обласного
суду від 5 жовтня 1998 р. засуджено

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
несудимого відповідно до ст.55 КК України,

за ч.3 ст. 193 КК України на 1 рік
позбавлення волі, за
ч.2 ст.142 КК України на 8 років
позбавлення волі з
конфіскацією всього майна,
яке є його власністю, за п.п. "г", "ж" ст.93 КК України
на 9 років і 6 місяців позбавлення
волі.

За сукупністю вчинених
злочинів на підставі ст.42 КК України ОСОБА_1 визначено 9 років і 6
місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Згідно зі ст.43 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно призначено покарання 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Ухвалою судової колегії у
кримінальних справах Верховного Суду України від 1 грудня 1998 р. вирок щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, судові
рішення щодо якого не оскаржено.

ОСОБА_1 засуджено за те,
що він 12.09.1996 р.
близько 23 год. 30 хв. на зупинці тролейбуса №4 “Завод ім. Петровського”, розташованої біля
магазину-бару "Кримські вина" по проспекту Калініна в м. Дніпропетровську,
за попереднім зговором із трьома невстановленими особами, вчинив розбійний напад на
ОСОБА_3, під час якого, застосовуючи
фізичне насильство, небезпечне для життя й здоров'я, заволодів 317 грн., а також двома пенсійними посвідченнями потерпілого.

26.06.1997 р. в період
часу із 22 год. до 24 год. біля робочої лікарні №2, розташованої між проспектами
Петровского та Калініна в м. Дніпропетровську, ОСОБА_1 повторно вчинив розбійний напад
на ОСОБА_4, під час якого,
застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя й здоров'я, заволодів майном
потерпілого на суму 146
грн. і паспортами ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

16.08.1997 р., у період між 00 год. 30 хв. та
02 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин
кухонним ножем і молотком умисно
вбив ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та з
метою приховання раніше вчинених вбивств кухонним ножем і молотком убив
ОСОБА_9, яка була очевидцем подій, що відбувалися.

27.09.1997 р. близько 21
год. 40 хв. біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 за попереднім зговором із ОСОБА_2, будучи
озброєним газовим пістолетом та палицею, вчинили розбійний напад на ОСОБА_10, під час
якого, застосовуючи фізичне
насильство, небезпечне для життя й здоров'я, заволоділи автомобілем НОМЕР_1
"ЮК-Комбі", вартістю 4 000 грн., а також важливим особистим документом
потерпілого - посвідченням водія й талоном попереджень.

У клопотанні в.о. Генерального прокурора
України ставить питання
про виключення з судових
рішень щодо ОСОБА_1 застосування ст.43
КК України, оскільки постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від
07.08.1995 р. ОСОБА_1 було звільнено від відбування покарання, призначеного йому
вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.1994 р., на підставі п.
"а" ст. 3 Указу Президента України “Про амністію з нагоди 50 - річчя
Перемоги у Великій Вітчизняній
війні" від 19.04.1995 р., про що на час розгляду справи не було відомо
судам першої та касаційної інстанцій.

У поданні п'яти суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України клопотання прокурора підтримано.

Крім того, в поданні поставлено питання про
приведення судових рішень по справі у відповідність з Кримінальним
кодексом України 2001р.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України Кузьменко О.Т., думку прокурора
Кудрявцева В.В. про необхідність задоволення подання суддів, перевіривши
матеріали справи, судді Судової палати у кримінальних справах і Військової
судової колегії вважають, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Суд, вказуючи, що злочини ОСОБА_1 вчинив під
час відстрочки виконання попереднього вироку,
і, призначаючи йому покарання за
сукупністю вироків на підставі ст.43 КК України, не врахував, що постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 07.08.1995 р.
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від
13.12.1994 р., на підставі п. "а" ст. 3 Указу Президента України “Про

амністію з нагоди
50-річчя Перемоги у Великій Вітчизняній війні” від 19.04.1995 р., а також те, що зазначена судимість відповідно
до ст.55 КК України погашена.

Таким чином, при
призначенні ОСОБА_1 остаточного покарання не підлягали застосуванню положення ч.1 ст. 43 КК України, оскільки
ОСОБА_1 на момент постановлення вироку
Дніпропетровського обласного суду від 5 жовтня 1998 р. вважався таким,
що не мав невідбутого покарання за попереднім
вироком від 13.12.1994 року. Також ця судимість була погашена у
встановленому законом порядку.

Зазначена вище обставина
не була відома Дніпропетровському обласному суду при постановленні вироку від 05.10.1998 р.
та при винесені Верховним Судом
України ухвали від 01.12.1998 р. у кримінальній справі відносно ОСОБА_1, а тому ці судові
рішення щодо нього
підлягають зміні з виключенням із них рішення про призначення покарання на підставі ст. 43 КК
України.

Що ж стосується
порушеного в поданні питання про необхідність приведення постановлених по
справі рішень у відповідність з Кримінальним кодексом України 2001р., то відповідно до ч.1 ст.
400-4 КПК України воно не є предметом розгляду в порядку виключного
провадження.

Виходячи з наведеного
та керуючись ст.ст. 404-4, 400-10 КПК
України, Верховний Суд України

у х в а л и в :

клопотання
в.о. Генерального прокурора України задовольнити.

Вирок судової колегії у
кримінальних справах Дніпропетровського обласного
суду від 5 жовтня 1998 р. та ухвалу судової колегії у кримінальних справах
Верховного Суду України від 1 грудня
1998 р. щодо ОСОБА_1 змінити: виключити з них посилання на його
судимість за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від
13.12.1994 р. та призначення покарання
за сукупністю вироків на підставі ст.43 КК України.

Вважати
ОСОБА_1 засудженим за ч. 3 ст. 193, ч.2 ст. 142 і п.п. “г”, “ж” ст. 93 КК
України на підставі ст.42 КК України на
9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

У
зв'язку з відбуттям покарання ОСОБА_1 негайно звільнити з місць позбавлення
волі.

Головуючий:
М.Є. Короткевич

Суддя
-доповідач:
О.Т. Кузьменко