1-кп/381/157/15
У Х В А Л А
«27» травня 2015 року м. Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ромни Сумської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України, надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 07.05.2015 року з Апеляційного суду Київської області (з вказівками про проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання).

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (реєстраційний № 0000074).

Потерпілий ОСОБА_10 , який належним чином повідомлений про місце і дату судового засідання у підготовче судове засідання не з`явився, з клопотанням бути присутнім під час підготовчого судового засідання до суду не звертався. Присутні сторони кримінального провадження не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілого, який не з`явився.

Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України.

Обвинувачений та його захисник проти такої думки прокурора заперечували, вважаючи те, що обвинувальний акт належить повернути прокурору.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно до ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, викладені у рішенні суду апеляційної інстанції з яких скасовано судове рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Як видно з ухвали Апеляційного суду Київської області від 12.02.2015 року, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд зробив висновок про таке.

Згідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. В обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_11 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: в умисному вбивстві, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою групою осіб; придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 вчинив умисне вбивство, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та незаконне поводження з бойовими припасами.

Так, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на автомобілі марки «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , з метою умисного вбивства ОСОБА_17 прибув до будинку АДРЕСА_2 . Згідно розподілу ролей між учасниками, ОСОБА_18 спостерігав за потерпілим ОСОБА_17 в той час, коли останній повертався додому, та в подальшому залишився в своєму автомобілі, який знаходився біля ринку «Вокзальний» в м. Біла Церква чекати на ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ОСОБА_14 . В той же час ОСОБА_21 перебував на вул. О.Гончара поруч з будинком № 11, спостерігаючи за навколишньою обстановкою біля будинку, для того щоб у разі виникнення непередбачених обставин, попередити про це ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , 03.03.2010 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_22 знаходилися на сходинковому майданчику 3-го поверху 5-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 . В той час, коли потерпілий ОСОБА_17 зайшов до вищевказаного під`їзду, ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , за попередньою змовою, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_17 та бажаючи їх настання, почали спускатися з 3 поверху вищевказаного під`їзду назустріч потерпілому ОСОБА_17 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , підійшовши до потерпілого, застосував до нього заздалегідь приготовлений електрошокер, внаслідок чого ОСОБА_17 намагався чинити опір нападнику, захищаючи своє життя та здоров`я. В той час, ОСОБА_22 , який знаходився поруч з ОСОБА_23 у вказаному під`їзді, використовуючи наданий йому ОСОБА_23 для вбивства ОСОБА_17 та заздалегідь приготовлений для цієї мети пістолет марки «АПС», здійснив чотири прицільних постріли в потерпілого ОСОБА_17 , спричинивши йому одне вогнепальне поранення правого стегна та три вогнепальних поранення лівого стегна, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_17 тілесні ушкодження у вигляді: ушкодження правої артерії, що огинає стегнову кістку; ушкодження лівої стегнової вени; ушкодження правого та лівого чотирьохголових м`язів обох стегон; ушкодження правого тонкого м`язу; ушкодження зовнішнього та внутрішнього запираючих м`язів зліва; перелом лівої стегнової кістки; перелом нижньої горизонтальної гілки лівої лобкової кістки; садно; синець на голові; крововилив в м`які покрови голови; садно на правому колінному суглобі; рани на ногах, заволодівши при цьому грошима потерпілого в розмірі 1 доларів США, які в подальшому ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 та ОСОБА_21 розподілили між собою. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_17 помер на місці вчинення злочину 03.03.2010 року.

Крім цього, у невстановлений слідством час, у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи ОСОБА_12 придбав патрони у кількості шести штук, які без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання, у квартирі АДРЕСА_3 . Під час проведення обшуку 24.09.2010 року, за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 працівниками міліції було виявлено та вилучено шість патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм., спортивними револьверними патронами промислового способу виробництва. Дані патрони призначені для стрільби з револьверів «Наган», «Рірег» та іншій зброї відповідного калібру. Дані патрони придатні для стрільби.

Крім цього, у невстановлений слідством час, у невстановленому місці ОСОБА_12 придбав патрони у кількості семи штук, які носив при собі без передбаченого законом дозволу. 07.03.2010 року під час затримання працівниками міліції ОСОБА_9 по пров. Маяковського в м. Ромни Сумської області та при спробі наближення працівників міліції до останнього ОСОБА_12 дістав з лівої кишені своєї куртки предмет схожий на пістолет марки «ТТ», який спрямував в бік оперуповноваженого ВКР Білоцерківського МВ ГУ МВС України капітана міліції ОСОБА_24 , та намагався здійснити постріл у напрямку останнього. Під час даної спроби з рукоятки предмета схожого на пістолет, який тримав в руках ОСОБА_12 , випав магазин з сімома патронами. Під час огляду працівниками міліції 07.03.2010 року - земельної ділянки по пров. Маяковського в м. Ромни Сумської області було виявлено та вилучено предмет схожий на магазин, споряджений сімома патронами, які являються стандартними бойовими припасами калібру 7,62 мм. до пістолетів системи «Токарева» (ТТ), а також можуть використовуватися для стрільби із пістолетів-кулеметів « ППД», «ППШ», «ППС» та ін. для стрільби придатні.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_19 та обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_25 , з урахуванням зміненого обвинувачення під час судового розгляду, 03.03.2010 року близько 15 год. 00 хв. за попередньою змовою між собою ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 з метою пограбування громадянина ОСОБА_17 приїхали на автомобілі марки «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , в м. Біла Церква Київської області.

Отже, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_26 , складений слідчим і затверджений прокурором, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_27 саме підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є суперечливими, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Крім того, розмір грошей потерпілого ОСОБА_17 , якими заволоділи ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , а саме 1 доларів США, що зазначено в обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , не відповідає розміру грошей потерпілого ОСОБА_17 , якими заволоділи ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , а саме 1000 доларів США, що зазначено в обвинувальних актах у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_19 та ОСОБА_28 .

Також, в обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 вчинив умисне вбивство ОСОБА_17 з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та незаконне поводження з бойовими припасами, хоча, відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані, відповідно до вимог ст. 9 КПК України, всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вирок суду відповідно до ст. ст. 370, 374 КПК України повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При визнанні особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Проте, вказані та інші вимоги кримінально-процесуального закону під час кримінального провадження по справі не виконані, обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину належно і з достатньою повнотою не з`ясовані. У сформульованому обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 і у вироку суду не знайшли свого відображення і оцінки встановлені по справі фактичні обставини. Таким чином, сформульована в обвинувальному акті підозра і вироку суду обвинувачення щодо ОСОБА_9 , яке визнане доведеним, суперечить зазначеним фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції під час підготовчого провадження, зобов`язаний був перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судового рішення, передбаченого ч. 3 ст. 314 КПК України.

Але при розгляді даного кримінального провадження, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 337 КПК України, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, та розглянув кримінальне провадження, в якому прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_11 обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Отже колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області безумовно бере до уваги те, що недотримання прокурором зазначених вище кримінальних процесуальних приписів, на що зазначалось судом апеляційної інстанції є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.

Таким чином, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час не розпочато, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, наявний ризик його переховування від суду внаслідок репутації останнього, а також впливу на свідків - очевидців подій, заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою на два місяця.

Обвинувачений ОСОБА_12 , якого підтримав захисник, залишили вирішення клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк. При цьому, колегія суддів бере до уваги таке.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_12 , опинившись на волі, зможе вчинити інший злочин, а також перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних насильницьких дій, в яких він підозрюється і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра; мотиви, за яких ОСОБА_12 вчинив дії, що ставляться йому у провину, відтак наявний ризик його можливого впливу на очевидців подій, зокрема і потерпілу особу. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_12 , з огляду на його репутацію (наявна судимість за вчинення умисних злочинів), зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Крім того, ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину (ст. 12 КК України). За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги стан здоров`я ОСОБА_9 , дані про його особу, сімейний стан (неодружений, відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем розгляду справи), вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів.

Дане кримінальне провадження стосується обвинувачення у тому числі в особливо тяжкому насильницькому злочині, який спричинив загибель людини, а тому колегія суддів, вважаючи необхідним продовжити тримання під вартою ОСОБА_11 , керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 201, 205, 314-316, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074) з додатками стосовно ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України, - повернути старшому прокурору прокуратури м. Біла Церква Київської області молодшому раднику юстиції ОСОБА_6 внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою -задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - тримання під вартою залишити без зміни та вважати продовженим на два місяці, а саме, до «25» липня 2015 року, включно.
Ухвала в частині рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: