АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Повертаючи даний обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вмотивував постановлене рішення тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не відповідають викладеному у даному обвинувальному акті формулюванню обвинувачення. В свою чергу правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України не відповідає формулюванню обвинувачення, в якому не міститься всіх ознак об`єктивної сторони цього злочину, а саме відсутнє посилання про напад на потерпілу.
Справа № 11-кп/796/1068/2015
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1 .
Крім цього, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який долучений до матеріалів обвинувального акту, не зазначене таке процесуальне рішення як складання обвинувального акту.
Як зазначає апелянт, в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року, вбачається істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. 314 КПК України, так як обвинувальний акт складено з додержанням вимог ст. 291 КПК України. Реєстр матеріалів досудового розслідування, який наданий разом з обвинувальним актом, відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а не зазначення в реєстрі такого процесуального рішення, як складання обвинувального акта, не є підставою для повернення останнього відповідно до чинного законодавства. Апелянт вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, визначеного для підготовчого судового засіданні, та вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду. Крім цього прокурор зазначає, що у вступній та мотивувальній частинах ухвали Голосіївського районного суду по різному зазначається прізвище обвинуваченого ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), що робить не зрозумілим стосовно якої особи суд прийняв рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого, котрий заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст. 291 КПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 якої, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 не відповідає зазначеним вимогам.
Так, у ньому фактичні обставини викладені стисло, з зазначенням того, що ОСОБА_11 , 28.02.2015 року, приблизно о 05:00 год., по вул. Червоноармійській,126 в м. Києві, діючи протиправно, умисно, з корисливих мотивів, під загрозою застосування ножа, заволодів мобільним телефоном вартістю 3599 грн., який належить ОСОБА_12 .
В той же час, формулювання обвинувачення не відповідає викладеним вище фактичним обставинам, так як у ньому зазначені інші обставини заволодіння обвинуваченим майном потерпілого, згідно яких ОСОБА_11 попросив у ОСОБА_12 телефон з метою подзвонити, на що той погодився і добровільно передав цей телефон обвинуваченому, у якого уже після цього виник умисел на протиправне заволодіння зазначеним чужим майном. З метою утримання мобільного телефону ОСОБА_6 , як зазначено у обвинувальному акті, дістав з кишені штанів предмет схожий на ніж та почав погрожувати ним потерпілому, тобто застосував насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Таке формулювання обвинувачення не лише не відповідає викладу фактичних обставин, а і є неконкретним, так як у ньому йдеться як про погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, так і про застосування такого насильства.
В свою чергу, сформульоване щодо ОСОБА_6 обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації інкримінованого йому кримінального правопорушення, згідно з якою, ОСОБА_6 своїми діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України.
Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, та повернув вказаний вище процесуальний документ прокурору для усунення недоліків.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині написання прізвища ОСОБА_6 не у належному відмінку, то дана описка не впливає на зрозумілість ухвали щодо особи, якої вона стосується.
Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду, яка є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Також, на підставі положень ч.3 ст. 331 КПК України, колегія суддів вважає доцільним прийняти рішення про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком на 30 днів, тобто до 28 липня 2015 року, включно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
Продовжити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком до 30 днів, тобто до 28 липня 2015 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2