Справа № 615/952/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.2015 м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження № 0000256 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Великобурлуцького району Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, що не працює, судимий:

1.01.08.2008 року Дворічанським районним судом Харківської області за ч.3 ст.187, ст.69, ч.1 ст.162, ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки;

2.23.02.2011 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2015 року звільнений 03.02.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 19 днів;

3. 21.05.2015 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі;

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення і перевиховання не став, потрібних висновків для себе не зробив та знову в період умовно-дострокового звільнення вчинив злочини за наступних обставин.

22.04.2015 року о 15-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливу мету, шляхом вільного доступу зайшов до магазину господарських товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Знаходячись в приміщенні вказаного магазину ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи їх настання, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилося в погрозі застосування леза ножа, здійснив розбійний напад на ОСОБА_5 , яка є продавцем магазину, в результаті чого заволодів чоловічою камуфльованою (двокольоровою) зимовою курткою, вартість якої складає 550 грн. та чоловічими туфлями чорного кольору, вартість яких складає 160 грн., які належать власниці магазину ОСОБА_8 , а також мобільним телефоном «Lenovo F378t», вартість якого складає 1243,20 грн., який належить ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілим матеріальних збитків: ОСОБА_8 на суму 710 грн., ОСОБА_5 на суму 1243,20 грн.

Крім того, 22.04.2015 року о 18-30 год. ОСОБА_6 був виявлений працівниками міліції у лісосмузі, що розташована вздовж дороги Київ-Харків-Довжанський, неподалік зупинки с. Сніжків Валківського району Харківської області та затриманий відповідно до ст.ст.40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

В ході затримання ОСОБА_6 та проведення його особистого обшуку, серед інших речей працівниками міліції виявлено та вилучено ніж в шкіряному чохлові, який являється холодною зброєю колючо-ріжучої дії та виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, який ОСОБА_6 носив без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся. Вказав, що активно сприяв розкриттю злочину, в ході досудового розслідування достатньо зібрано доказів його вини. Пояснив, що дійсно вчинив злочин при викладених вище обставинах, повністю не усвідомлюючи наслідки своїх дій через перебування в стані сильного алкогольного сп`яніння. Зазначив, що вилучений у нього ніж носив у курточці для самозахисту, не думав, що це незаконно. Просив вибачення у потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, вказала, що на момент вчинення ОСОБА_6 злочину вона перебувала у стані вагітності терміном 9 місяців. Зазначила, що ні матеріальних, ні моральних претензій до обвинуваченого не має, але до сих пір його не вибачила.

Потерпіла ОСОБА_8 заявила, що обвинувачення підтримує в повному обсязі, будь-яких зауважень та доповнень до зібраних доказів немає. Позовні вимоги до обвинуваченого заявлять не буде. Долю речових доказів просить вирішити згідно ст.100 КПК України.

Враховуючи, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 правдиві, послідовні, що він визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, правильно розуміючи зміст та значення цих обставин, відмовився від дослідження доказів добровільно, проти чого інші учасники судового провадження не заперечували, дослідження в судовому засіданні інших доказів у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним.

Дії ОСОБА_6 , що виразилися в розбої, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, а дії щодо носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу - за ч.2 ст.263 КК України.

Судом досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не має постійного місця проживання, зі слів після звільнення з місць позбавлення волі проживав у брата. За місцем реєстрації не проживає (будинок зруйнований), характеризується формально посередньо: знаходився в місцях позбавлення волі, на засіданнях адмінкомісії не розглядався, скарги до сільської ради не надходили. За місцем відбування покарання в Холодногірській ВК УДПС України в Харківській області №18 характеризується позитивно: працював пекарем у їдальні для засуджених, до праці ставить сумлінно, доручену роботу виконує якісно та своєчасно у обсягах визначених адміністрацією установи; дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 2 рази, стягнень немає. На обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий. Військову строкову службу ОСОБА_6 не проходив, на підставі ст.20 «б» Наказу МОУ № 2-94р., №207-99 р. визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 435 від 18.05.2015 року ОСОБА_6 в теперішній час ознак психозу не виявляє, виявляє легку розумову відсталість з поведінчатими порушеннями, синдром залежності від алкоголю. По своєму психічному стану в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться інкримінуємі йому діяння, ОСОБА_6 перебував у вище вказаному стані, поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, а також перебував в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, при якому міг усвідомлювати свої дії та керував ними. По своєму психічному стані в теперішній час ОСОБА_6 в застосуванні до нього заходів медичного характеру не потребує.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують йому покарання, відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.

При призначенні виду та міри покарання, виходячи з вимог ст.65 КК України, суд враховує мету і мотиви, якими керувався обвинувачений при вчиненні злочину та його поведінку під час і після вчинення злочину, а також наведені вище дані про його особу і обставини, що пом`якшують і обтяжують ОСОБА_6 покарання, та приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями статей КК України.

Вироком Великобурлукського районного суду Харківської області від 21.05.2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Великобурлукського районного суду Харківської області від 23.02.2015 року та остаточно визначено покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України крадіжці, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, повторно, яку він вчинив 01.03.2015 року.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими ч.ч.1-3 цієї статті.

З урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України суд вважає необхідним остаточно визнати ОСОБА_6 покарання за сукупністю всіх злочинів, відомих суду на час ухвалення даного вироку, зарахувавши в цей строк покарання, відбуте за попереднім вироком.

Згідно вимог ч.5 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у ст.70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у ч.2 цієї статті.

Оскільки вироком Великобурлукського районного суду Харківської області від 21.05.2015 року на підставі ст.71 КК України визначено невідбуту ОСОБА_6 частину покарання за вироком Великобурлукського районного суду Харківської області від 23.02.2015 року у виді 5 місяців позбавлення волі, суд з урахуванням вимог ч.5 ст.71 КК

України вважає необхідним частково приєднати невідбуту частину покарання до остаточного, визначеного за сукупністю злочинів, в межах, визначених попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, п.5 ч.9 якої передбачає, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому КМУ порядку. Майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується (п.3 ч.9 ст.100 КПК України).

Обов`язок по відшкодуванню понесених судових витрат в кримінальному провадженні за проведення судових експертиз, виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 затриманий 22.04.2015 року о 18-30 год. Ухвалою слідчого судді від 23.04.2015 року відносно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в слідчому ізоляторі строком до 20.06.2015 року. Ухвалою суду від 18.06.2015 року запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого продовжено на строк до 14.08.2015 року.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд зобов`язаний при ухваленні вироку прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи визначену обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили продовжити відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Начало строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23.04.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання:

-за ч.2 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;

-за ч.2 ст.263 КК України - 1 рік позбавлення волі.

Враховуючи, що вироком Великобурлукського районного суду Харківської області від 21 травня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч.5 ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великобурлукського районного суду Харківської області від 23.02.2015 року у виді 5 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді - 7 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності

До набрання вироком законної сили продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Начало строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23.04.2015 року.

Речові докази: чоловічу камуфльовану (двокольоровою) зимову куртку, чоловічі туфлі чорного кольору повернути потерпілій ОСОБА_8 , мобільний телефон «Lenovo F378t» - повернути потерпілій ОСОБА_5 , особисті речі обвинуваченого ОСОБА_9 (одяг та грошові кошти в сумі 119 грн.) повернути останньому, ніж знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на загальну суму 1229,10 грн. на р/р 0005, код доходів 24060300, код банку 37999680, МФО 851011, УДСК України в Комінтернівському районі м. Харкова.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1