Справа № 383/939/13-к
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

04 червня 2013 року м.Бобринець

Слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Хрусталенко І.П.,

при секретарі - Одінцовій Н. Г.,

за участю:

прокурора -Неклеси Л. А.,

слідчого - Остапчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець в залі судового засідання Бобринецького районного суду клопотання слідчого СВ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області Остапчука О.В. про надання дозволу на обшук домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області Остапчук О.В., за погодженням прокурора прокуратури Бобринецького району Кіровоградської області Неклеси Л. А., звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого у АДРЕСА_1, з метою відшукання і вилучення грошей, що були викрадені 04.04.2013 року з автомобіля АУДІ А8, який належить ОСОБА_4, або речей, що придбані за викрадені кошти, а також, предметів та речовин, обіг який заборонений законом без передбаченого законом дозволу.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.

04.04.2013 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, з корисливих мотивів та ціллю особистого збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в с. Кетрисанівка Бобринецького району біля торгівельного ларька по АДРЕСА_2, шляхом вільного доступу, з автомобіля Ауді А8 державний номерний знак НОМЕР_1, на якому він самостійно приїхав до вказаного місця із с. Червонопілля Бобринецького району таємно викрав гроші в сумі 300000грн., після чого зник з місця події забравши з собою вищевказану суму коштів.

24.05.2013 року ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.5 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.5 КК України, винним себе у вчинені вказаного кримінального правопорушення не визнав.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, а також має підсобне приміщення яке розташоване в під'їзді де проживає підозрюваний між 3-м та 4-м поверхом будинку.

До даного часу збитки внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілим не відшкодовано.

Відповідно до наведеного, з метою відшукання майна здобутого злочинним шляхом, предметів та речовин обіг яких заборонений законом без передбаченого законом дозволу, слідчий вказує, що оскільки наявні достатні підстави вважати, що вони знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі або іншому володінні ОСОБА_3 слідчий просить надати дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого у АДРЕСА_1.

В судовому засіданні прокурор Неклеса Л. А. підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

В судовому засіданні слідчий Остапчук О.В., підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити з підстав, заявлених у клопотанні, а також, послався на той факт, що підозрюваним у кримінальному провадженні завдано потерпілим матеріальних збитків в особливо великому розмірі у зв'язку з чим потерпілими заявлені цивільні позови на відшкодування матеріальної та моральної шкоди у сумі 600 000,00 грн.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 234 КПК обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що:

1) було вчинено кримінальне правопорушення;

2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування;

3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду;

4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.04.2013 р. 14 год., гр.ОСОБА_4 звернувся до Бобринецького РВ УМВС України у Кіровоградській області з заявою про те, що 04.04.2013 р. близько 13 години дня громадянин на ім'я ОСОБА_3, мешканець м. Миколаїв у с. Червонопілля Бобринецького район угнав його автомобіль АУДІ А8, д.н. НОМЕР_1, в якому були гроші в сумі 310000,00 грн. (а.с. 4, 5).

Згідно протоколу огляду місця події, проведеного 04.04.13 р. з 14 год. 10 хв. до 15 год. 20 хв., а саме, відрізку вул.Комсомольська с. Кетрисанівка Бобринецького району, напроти торгівельного центру, розташованого під № 4 на вказаній вулиці, встановлено наявність автомобілю АУДІ А8, д.н. НОМЕР_1. В процесі огляду автомобіля, на задньому сидінні, виявлено поліетиленовий пакет синього кольору, який вилучено в процесі огляду, а також, вилучено з різних частин кабіни автомобіля відбитки пальців (а.с. 6,7)

Згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 04.04.2013 р. 03.04.2013 р. він разом зі своїм напарником ОСОБА_5 приїхав до с. Червонопілля Бобринецького району де мали намір купити зерно насіння соняшника у місцевого фермера. Оскільки грошей у них того дня не було, вони за домовленістю з фермером завантажили два КАМАЗи з причепами насінням соняшника, зважили їх та залишили їх на складі. Після цього поїхали до Нового Буга заночувати, водіїв залишили у готелі. В с.Ольгополь потерпілий бачив гр. ОСОБА_3 з м. Миколаїва, який допомагав їм знайти зерно для закупівлі. Наступного дня потерпілий разом з ОСОБА_6, ОСОБА_7 склалися по 100 000,00 грн. для закупівлі зерна, у потерпілого ще додатково було 5000,00 грн., які він додав до загальної суми. В подальшому потерпілий та ОСОБА_5 поїхали до с. Кетрисанівка де зустрілися з ОСОБА_3, який теж приїхав з ще одним громадянином на автомобілі ВАЗ-пріора. Після зустрічі ОСОБА_3 пересів до автомобіля потерпілого і вони поїхали у с. Червонопілля щоб купити зерно. Приїхавши на місце потерпілий взяв з автомобіля пакет з грошима до вагової, де мав намір розрахуватися за насіння. Зайшовши до вагової потерпілий показав гроші ваговщиці та власнику зерна. Гроші бачили, також, водії КАМАЗів, яким потерпілий давав гроші на проживання. Після цього вони домовилися, що гроші вони віддадуть в автомобілі фермера. Після цього потерпілий сказав ОСОБА_3, щоб він гроші відніс до автомобіля потерпілого поки потерпіли не підпише всі документи, а гроші ОСОБА_3 мав віддати ОСОБА_5 Доки потерпіли дочекався коли зважилися автомобілі з зерном і вийшов на подвір'я помітив, що його автомобіля не має на місці. Запитавши ОСОБА_5 де його автомобіль він сказав, що на ньому поїхав ОСОБА_3 після цього вони почали телефонувати ОСОБА_3, але він не відповідав. Хвилин через 15 прийшло смс-повідомлення від ОСОБА_3, що він у с.Кетрисанівка і не може завестися. Далі вони поїхали до с.Кетрисанівка, фермер на своєму автомобілі, де виявили автомобіль потерпілого, в якому грошей не було, а в барадчку було лише 5000,00 грн. Ключи від автомобіля вони знайшли у продавщиці ларька поряд з яким стояв автомобіль. З с. Червонопілля потерпілий зателефонував до міліції та повідомив про крадіжку (а.с. 8,9)

Покази потерпілого ОСОБА_4 в частині події узгоджуються з показами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які дізналися про крадіжку телефоном від ОСОБА_4 (а.с. 11, 12, 14, 15). Також, покази свідка ОСОБА_5 узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 17-19).

Згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 24.05.2013 р., 03.05.2013 року він домовився з відомим йому громадянином на ім'я ОСОБА_5, прізвища якого він не знає та який проживає в м. Новий Буг Миколаївської області, та ще одним громадянином на ім'я ОСОБА_4, зустрінуться у Бобринецькому районі у с. Кетрисанівка де мали зустрітится з фермером у якого потім купити насіння соняшника. Приїхавши самостійно до с.Возіятьське Миколаївської області його зустрів ОСОБА_5 звідки їх потім забрав ОСОБА_4 і вони поїхали до с. Червонопілля Бобринецького району де мали купити насіння соняшнику, скільки саме він сказати не може, але по приїзду побачив два КАМАЗи соняшника з причепами. Прийшовши на місце підозрюваний чув як ОСОБА_5 розмовляв з власником зерна та він його запевняв, що гроші вже в дорозі та скоро підвезуть, але довгий період часу ніхто не їхав. Дочекавшись вечора, близько 23 год., власник зерна зачинив автомобілі з зерном у складі. Після цього в розмові з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вони розповіли підозрюваному, що хотіли, щоб КАМАЗи з причепами поїхали без грошей, а вони потім би могли вирішити питання з власником про кошти. Після цього всього вони вирішили угоду перенести на наступний день та підозрюваний на автомобілі з ОСОБА_5 повернувся до свого автомобіля, який був у с. Возіятьському та переночував там. Наступного дня підозрюваний знову приїхав до с. Кетрисанівка, куди його підвіз хлопець з м. Миколаїва на ім'я ОСОБА_9 чи ОСОБА_10, точно не пам'ятає. У Кетрисанвці підозрюваний знову зустрівся з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які сказали, щоб підозрюваний сідав в автомобіль АУДІ А8, який належав ОСОБА_4 та їхав до с. Червонопілля. Підозрюваний сів до автомобіля та поїхав до с. Червонопілля. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 йому сказали, що коли будуть зважуватися автомобілі підозрюваний має зайти до вагової та забрати пакет який покласти до автомобіля та поїхати до місця де ми зустрічаємось. На все це підозрюваний погодився, та коли на ваговій зважувалися КАМАЗи підозрюваний зайшов до вагової та забрав звідти пакет в якому він побачив нарізані папірці. Все це підозрюваний побачив коли клав пакет до багажнику автомобіля. Також, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 сказали підозрюваному, що коли він від'їде від них то вони будуть телефонувати а він має казати, що скоро приїде. Підозрюваний сів до автомобіля та поїхав до с. Кетрисанівки, туди куди йому сказали їхати. Доїхавши до с.Кетрисанівка підозрюваний зателефонував ОСОБА_5 та сказав, що в такій афері він брати участь не буде, сказав, що автомобіль знаходиться на місці де вони зустрілися, ключ підозрюваний спочатку хотів залишити у бардачку автомобіля, але коли його відкрив, то помітив, що там лежала одна пачка грошей, що були зв'язані резинкою, якими купюрами підозрюваний не розгледів, здається по 50 та по 100 грн. Після цього підозрюваний зайшов до ларька та віддав продавцю ключі від автомобіля і сказав, що зараз на місце приїде власник та забере автомобіль. Після всього цього підозрюваний тим самим автомобілем ЛАДА-пріора, що й приїхав поїхав до м. Миколаїва і дав водію автомобіля 100,00 грн.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У Рішенні ЄСПЛ від 28 квітня 2005 р. у справі «Бук проти Німеччини», зазначено, зокрема, що відповідно до прецедентного права Суду поняття «необхідність» означає, що втручання відповідає нагальній суспільній потребі, тобто що воно є пропорційним переслідуваній законній меті (див. рішення від 16 грудня 1997 р. у справі «Камензінд проти Швейцарії», № 21353/93, п. 44). З'ясовуючи, чи було втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд бере до уваги певну свободу розсуду, якою володіють договірні держави. Проте винятки, передбачені п. 2 ст. 8 Конвенції, мають тлумачитися вузько, а необхідність у їх застосуванні має бути переконливо встановлена (див. рішення від 25 лютого 1993 р. у справі «Функе проти Франції», № 10828/84, п. 55).

Що ж стосується, зокрема, обшуків приміщень та виїмки, то Суд неодноразово постановляв, що договірні держави можуть за необхідності вдаватися до таких дій з метою отримати докази на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. Суд оцінюватиме, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, були належними та достатніми і чи принцип пропорційності був дотриманий (див.: зазначене рішення у справі «Функе проти Франції», пункти 55- 57; рішення від 25 лютого 1993 р. «Крем'є проти Франції», № 11471/85, пункти 38- 40 тощо). Що ж до останнього пункту, то Суд, по-перше, повинен переконатися, що у відповідному національному законодавстві та на практиці особи забезпечені належними гарантіями від зловживань. По-друге, Суд повинен розглянути обставини кожної справи, щоб з'ясувати, чи в конкретній справі відповідне втручання було пропорційним цілі, яку воно переслідувало (див. зазначене рішення у справі «Камензінд проти Швейцарії», п. 45). Критерії, які Суд враховує при з'ясуванні останнього питання, - це тяжкість правопорушення, у зв'язку з яким проводилися обшук та виїмка, обставини, за яких ухвалено відповідну постанову, зокрема наявність інших доказів на той момент, зміст і обсяг постанови, статус приміщення, яке підлягало обшуку, заходи, вжиті з метою обмежити в розумних рамках вплив обшуку і можливі наслідки для репутації особи, в приміщенні якої ці дії здійснювалися (див.: рішення у справі «Чаппел проти Сполученого Королівства», п. 60; «Німіц проти Німеччини», п. 37 тощо).

Аналізуючи зміст та обсяг постанови про проведення обшуку та виїмки, Суд вважає, що це судове рішення було неконкретним. Констатуючи, що зміст постанови про обшук можна було встановити з тієї її частини, що стосувалася виїмки, і конкретизувала документи, які необхідно було розшукати у відповідних приміщеннях, Суд усе ж звертає увагу, що в цьому рішенні не наведено жодних причин, чому документи, що стосуються справ компанії, повинні були знаходитись у приватному житлі заявника. Таким чином, зміст постанови виходив за межі того, що було необхідним за конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 234 КПК України фактичною підставою для проведення обшуку є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення його мети. Такі дані можуть бути одержані кримінальним процесуальним шляхом і міститися в матеріалах кримінального провадження (у показаннях та інших повідомленнях громадян і посадових осіб, заявах, поясненнях, рапортах), у протоколах слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій та інших матеріалах.

Оскільки в матеріалах клопотання відсутні достатні відомості, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що гроші, що були викрадені 04.04.2013 року з автомобіля АУДІ А8, який належить ОСОБА_4, або речей, що придбані за викрадені кошти, а також, предмети та речовини, обіг який заборонений законом без передбаченого законом дозволу знаходяться в домоволодінні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого у АДРЕСА_1, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7-9, 17, 234, КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області Остапчука О.В., за погодженням прокурора прокуратури Бобринецького району Кіровоградської області Неклеси Л. А., про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого у АДРЕСА_1, з метою відшукання і вилучення грошей, що були викрадені 04.04.2013 року з автомобіля АУДІ А8, який належить ОСОБА_4, або речей, що придбані за викрадені кошти, а також, предметів та речовин, обіг який заборонений законом без передбаченого законом дозволу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя І.П. Хрусталенко