Справа № 742/458/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/361/2015
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001514 від 12 листопада 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2015 року по кримінальному провадженню, щодо

3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця з середньою освітою, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним за ст. 185 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ст. 185 ч. 3 КК України призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених засудженим за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року і цим вироком, шляхом часткового складання призначених покарань призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки і 1 (один) місяць.

Судом встановлено, що в травні 2014 року, в нічний час, 3еленін Я.Р. разом з засудженим ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб, зайшли до двору господарства, звідки таємно викрали каністру, в якій знаходилося 20 л. дизельного палива вартістю 292 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_11 , після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину.

В червні 2014 року, близько 1-ї год. ночі, ОСОБА_6 разом з засудженим ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з паливного баку трактора МТЗ, який знаходився на присадибній земельній ділянці даного господарства, повторно, таємно викрали 15 л. дизельного палива вартістю 219 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_11 , після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину.

В червні 2014 року, ОСОБА_6 разом з засудженим ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_3 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб, зайшли до огородженого двору, і з паливного баку автомобіля марки «Газель», який знаходився в дворі даного господарства, повторно, таємно викрали 5 л. бензину марки А-92 вартістю 73 грн., який належав потерпілому ОСОБА_12 .. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, з паливного баку трактора ЮМЗ, який також знаходився в дворі даного господарства, таємно викрали 20 л. дизельного палива вартістю 292 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_12 , а всього викрали майна належного потерпілому на загальну суму 365 грн., після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину.

В серпні 2014 року, близько 1-ї год. ночі, ОСОБА_6 разом з засудженим ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з паливного баку трактора МТЗ -50, який знаходився на присадибній земельній ділянці даного господарства, повторно, таємно викрали 25 л. дизельного палива вартістю 365 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_13 , після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину.

20 серпня 2014 року, близько 1-ї год. ночі, ОСОБА_6 разом з засудженим ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_4 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з паливного баку трактора ЮМЗ, який знаходився в дворі даного господарства, повторно, таємно викрали 20 л. дизельного палива вартістю 292 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_14 , після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину.

На початку жовтня 2014 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибув до господарства за адресою: АДРЕСА_4 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб, зайшов до огородженого двору господарства, де з паливного баку автомобіля марки «ВАЗ -2103», який знаходився в дворі даного господарства, повторно, таємно викрав 20 л. бензину марки А-92 вартістю 326 грн., а з паливного баку автомобіля марки «JАК», який знаходився біля двору даного господарства таємно викрав 10 л. дизельного пального вартістю 163 грн., які належали потерпілому ОСОБА_15 , а всього викрав майна належного потерпілому на суму 469 грн., після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину.

На початку жовтня 2014 року, ОСОБА_6 разом з засудженим ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з паливного баку автомобіля марки «ВАЗ», який знаходився в дворі даного господарства, повторно, таємно викрали 30 л. бензину марки А-92 вартістю 489 грн., який належав потерпілому ОСОБА_16 , після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину.

З 1 на 2 листопада 2014 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибув до господарства за адресою: АДРЕСА_4 , зайшов до огородженого двору господарства, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з паливного баку автомобіля марки «ВАЗ-2101», який знаходився в дворі даного господарства, повторно, таємно викрав 17 л. бензину марки А-92 вартістю 263 грн. 50 коп., який належав потерпілому ОСОБА_17 , після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину.

06 листопада 2014 року, ОСОБА_6 разом з засудженим ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб, повторно, таємно викрали з трактора, який знаходився поблизу ставка розташованого неподалік с. Дубовий гай, Прилуцького району каністру з 5 л. дизельного мастила марки «TURBORAL» вартістю 460 грн., та 2 л. бензину марки А-95 вартістю 31 грн. 60 коп., які належали потерпілому ОСОБА_18 , а всього викрали майна належного потерпілому на загальну суму 491 грн. 60 коп., після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він не оспорює фактичні данні та доведеність вини, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення. Вважає, що суд при обранні виду та міри покарання не в повній мірі врахував дані про його особу, а саме: щире каяття та активне сприяння слідству у розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування збитків. Вважає, що вказані обставини є достатніми для застосування до нього ст. 69, 75 КК України. Також вказує, що у вироку районного суду помилково не вказаний почато строку відбування покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 не висловив заперечень про визнання судом недоцільним дослідження доказів тих обставин, які ніким не оспорюються, крім його особистого допиту та матеріалів провадження, які характеризують його особу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів і добровільне відшкодування завданих збитків.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі на обставини, які суд першої інстанції не врахував чи врахував не в повній мірі є такими, що не зайшли свого підтвердження. Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про що вказано у вироку.

Тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Крім того, у резолютивній частині вироку районного суду не зазначено рішення щодо речових доказів і документів та початок строку відбування покарання, що передбачено ст. 374 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку клопотання подається до суду, який ухвалив вирок.

Тому колегія вважає за необхідне дати вказівку місцевому суду вирішити дане питання у порядку ст. 539 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

В порядку ст. 539 КПК України зобов`язати місцевий суд вирішити питання щодо речових доказів і документів та початок строку відбування покарання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4