АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/121/15 Справа № 202/607/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року
04 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_6 за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , апелянта - ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді по справі № 202/607/15-к від 23 січня 2015 року скасувати та направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції скаргу ОСОБА_6 від 23 січня 2015 року на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 18 грудня 2014 року було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_9 про проведення обшуку в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети Правда 36 А в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004006 від 28 листопада 2014 року. 23 грудня 2014 року був проведений обшук у зазначеному приміщенні, яке використовується ФОП ОСОБА_6 для проведення підприємницької діяльності та вилучено згідно з протоколом обшуку 53 системні комп`ютерні блоки та практично уся документація, що використовується ОСОБА_6 у підприємницькій діяльності, у тому числі і ті, які належать ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11 . Оскільки ухвала слідчого судді від 18 грудня 2014 року не містила дозволу на вилучення конкретних системних блоків, конкретних документів, конкретних речей, вилучені речі у відповідності до вимог ст. 236 ч. 7 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном, яке відповідно до ст. ст. 169, ст. 171 ч. 5 КПК України повертається особі, у якої воно було вилучено, якщо клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна не подано на наступний робочий день, після вилучення майна.

Оскільки у встановлений законодавством строк слідчий з клопотанням про арешт вилученого майна до суду не звернувся та речі не повернув, 30 грудня 2014 року він ( ОСОБА_6 ) звернувся до Індустріального районного суду із скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_12 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, по якій слідчий суддя 05 січня 2015 року виніс ухвалу про відмову в задоволенні скарги, яка на його думку є формальною та не відповідає чинному законодавству.

08 та 16 січня 2015 року він письмово звернувся до слідчої групи, що розслідує кримінальне провадження № 0004006, з заявою про повернення йому тимчасово вилученого майна, але слідчий на його заяви ніяк не відреагував та не повернув вилучене майно, тобто в черговий раз слідчий допустив бездіяльність, тому після спливу строку на вчинення слідчим дій по поверненню майна в нього з`явилась можливість оскаржити бездіяльність слідчого до суду.

23 січня 2015 року він знову звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, однак слідчий суддя постановив ухвалу про повернення скарги, мотивуючи своє рішення тим, що ОСОБА_6 пропущено строк звернення до суду, з яким він не погоджується, оскільки відповідно до ст. 304 ч. 1 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Посилається і на те, що в ухвалі від 23 січня 2015 року слідча суддя встановила, що перебіг строку на оскарження бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна починається 30 грудня 2014 року, тобто визнала вилучене при обшуку майно тимчасово вилученим майном, чому тоді ухвалою від 05 січня 2015 року вона це майно не повернула.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в ході обшуку, проведеного 25 грудня 2014 року з 15.00 годин до 04.10 годин 26 грудня 2014 року повернута ОСОБА_6 та роз`яснено, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Рішення про повернення ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого на підставі ст. 304 ч. 2 п. 3 КПК України слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_6 пропустив строк на оскарження бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку 25 грудня 2014 року з 15 .00 годин до 04.10 годин, 26 грудня 2014року посилаючись на те, що у відповідності до положень ст. 171 ч. 5 КПК України строк на оскарження бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна розпочався з 30 грудня 2014 року, а ОСОБА_6 звернувся до суду тільки 23 січня 2015 року та питання про поновлення строку на звернення до суду не порушує.

Заслухавши доповідь судді доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді та направити його скаргу на новий розгляд, оскільки бездіяльність слідчого та неповернення йому тимчасово вилученого майна перешкоджає його професійній діяльності; захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_6 та просила скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, оскільки ОСОБА_6 не пропустив строк на оскарження бездіяльності слідчого; думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та просив залишити без зміни ухвалу слідчого судді, посилаючись на те, що за аналогічною скаргою ОСОБА_6 слідчий суддя приймала рішення по суті, на заяви ОСОБА_6 слідчим давались відповіді, однак ОСОБА_6 продовжує подавати скарги до суду, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вимоги до змісту ухвали викладенні у статті 372 КПК України, зі змісту якої слідує, що у мотивувальній частині ухвали має бути наведено посилання на закон, якими керувався суд. Разом з тим, ухвала не повинна містити зайву інформацію, суперечностей, незрозумілих словосполучень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається чи взагалі є незрозумілим який саме закон застосовується.

Приймаючи 23 січня 2015 року рішення про повернення скарги ОСОБА_6 слідчий суддя допустив істотні суперечності у своїх висновках, оскільки повернув ОСОБА_6 скаргу з тих підстав що перебіг строку на оскарження бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна розпочався з 30 грудня 2014 року, а ОСОБА_6 звернувся до суду лише 23 січня 2015 року та не ставив питання про поновлення строку для звернення до суду.

Обгрунтовуючи таке рішення слідчий суддя одночасно послався на положення ст. 304 ч. 1 КПК України, якою встановлено, що скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ст. 303 ч. 1 КПК України, в тому числі і неповернення тимчасово вилученого майна, можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту вчинення бездіяльності та на положення ст. 171 ч. 5 КПК України, виходячи з якої зробив висновок про те, що перебіг строку на оскарження бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна розпочався по закінченню наступного робочого дня після вилучення цього майна, тобто з 30 грудня 2014 року.

За викладених обставин колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Крім зазначеного, приймаючи рішення не по суті скарги ОСОБА_6 , а лише про її повернення у зв`язку з пропуском строку на оскарження бездіяльності слідчого, слідчий суддя привела положення ряду статей, у тому числі і статті 167 ч. 1 та 2, статті 171 ч. 5 КПК України, з чого ОСОБА_6 зробив висновок, що суддя визнала, що вилучене під час проведення 25 26 грудня 2014 року обшуку за адресою : АДРЕСА_1 є тимчасово вилученим майном, та посилається на зазначене в своїй апеляційній скарзі як на факт визнання слідчим суддею майна вилученого при обшуку 25 26 грудня 2014 року тимчасово вилученим майном.

У відповідності до положень статті 304 КПК України, слідчий суддя, отримавши скаргу особи, подану нею згідно до вимог ст. 303 ч. 1 КПК України на бездіяльність слідчого чи прокурора повинен перевірити чи є підстави для її прийняття та призначення чи маються підстави для її повернення або для відмови у відкритті провадження і лише ці питання має висвітлювати та мотивувати в своїй ухвалі.

У відповідності до чинного КПК України до загальних засад кримінального провадження згідно до положень ст. 7 ч. 1 п. 14 КПК України віднесено доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Статтею 21 ч. 2 КПК України передбачено, що вирок чи ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

У відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 307 ч. 3 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Приймаючи 23 січня 2015 року рішення по скарзі ОСОБА_6 слідчий суддя не врахувала зазначених загальних засад кримінального судочинства та тієї обставини, що ОСОБА_6 30 грудня 2014 року подавав до суду скаргу на бездіяльність слідчого про неповернення тимчасово вилученого майна, яка була розглянута по тим же слідчим суддею по суті з постановленням 05 січня 2015 року ухвали за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 .

Виходячи з викладеного, та з урахуванням того, що вирішення питань, передбачених ст. ст. 304 307 КПК України є компетенцією слідчого судді місцевого суду, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а допущення слідчим суддею під час постановлення ухвали від 23 січня 2025 року істотних порушень вимог кримінального процесуального закону відповідно до ст. 409 ч. 1 КПК України є підставою для скасування постановленого ним рішення, колегія суддів, вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали за скаргою ОСОБА_6 направити до суду першої інстанції для розгляду і вирішення питання по його скарзі від 23 січня 2015 року у відповідності до вимог статті 304 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_6 - скасувати, а матеріали скарги повернути до суду першої інстанції для розгляду і вирішення питання у відповідності до вимог статті 304 Кримінального процесуального кодексу України.

Судді: