Справа
№1-43 2007 рік
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року Тельманівський районний суд
Донецької області

в складі:
головуючого судді Залізняк Р.М.

при секретарі Ігнатенко В.В.

за участю прокурора Мічковського І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Тельманове кримінальну справу

за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженки с Олександрівка Хустського району Закарпатської області,
українця, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, працюючого
чабаном в а/ц № 2 ВАТ "ММК ім. Ілліча", мешкає по АДРЕСА_1, раніше не
судимого

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний ОСОБА_1. 13.12.2006 року приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного
сп"яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1, діючи умисно, з метою
заподіяння тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязнив відносин з
дружиною - потерпілою ОСОБА_2., наніс
останній 3-4 удари кулаком лівої руки в область туловища з правої сторони, чим заподіяв їй закритий перелом
дев"ятого ребра праворуч, що згідно висновку судово-медичної експертизи
№16/3 від 31.01.2007 року виник від дії тупого предмета, можливо в указаний
строк і при викладених обставинах та
відноситься до середньої тяжкості тілесних пошкоджень, яке потребує для
свого лікування понад 21 день.

Підсудний
ОСОБА_1. в судовому засіданні вину
в пред"явленому обвинуваченні визнав повністю, показав, що
вчинив інкріминоване йому злочинне діяння у зазначені у вироку час, місці, при зазначених обставинах, у
вчиненому розкаявся, прохав суворо не карати.

Суд, враховуючи
думку учасників судового розгляду, у відповідності із ст.299 КПК України,
визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які
ніким не оспорюються, о скільки підсудний правильно розуміє їх зміст, повністю
визнав себе винним у пред"явленому йому обвинуваченні, та у суда немає сумнівів у
добровільності та істинності його позиції.

Крім визнавальних показань підсудного, його вина у вчиненні злочину
підтверджується: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_2 - а.сп.19;
протоколом допиту свідка ОСОБА_3. - а.сп.16; протоколом допиту свідка ОСОБА_4-
а.сп.17; висновком експетра. - а.сп.14.

Оцінивши дослідженні у судовому
засіданні докази у сукупності, суд дійшов висновку, що

2

подія злочину у якому звинувачується підсудний ОСОБА_1., мала місце
13.12.2006 року приблизно о 19 год. 00 хв., в будинку АДРЕСА_1; вина підсудного ОСОБА_1. у вчиненні цього злочину доведена повністю та що дії підсудного правильно кваліфіковані за
ст. 122 ч.1 КК України як умисне середньої
тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небеспечне для життя і не потягло за
собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але яке потребує для
свого лікування понад 21 день.

Суд при призначенні підсудному ОСОБА_1. певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст.122 ч.1 Особливої частини КК України
відповідно до положень Загальної частини цього
Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину, а саме, що він вчинив умисний середньої тяжкості злочин проти
життя та здоров"я особи, особу винної, що
характеризується задовільно, працюючого, раніше не судимого.

Як обставину, що пом"якшує покарання підсудного, суд враховує щире
каяття підсудного у вчиненому.

Як обставину, що обтяжує покарання, суд враховує вчинення підсудним злочину
у стані алкогольного сп"яніння.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити покарання
підсудному ОСОБА_1. у виді обмеження волі. Але
призначаючи зазначене вище покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення підсудного ОСОБА_1. без відбування
цього покарання та відповідно ст. 75 КК України звільнення його від відбування
призначеного покарання з випробуванням, що буде
достатнім, як для виправлення підсудного, так і для запобігання
вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 321-324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст.122 ч.1 КК України та призначити йому покарання за ст. 122
ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом
іспитового строку - три роки - не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов"язки: невиїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1 - підписку про
невиїзд - залишити без змін до набрання вироком чинності.

Апеляція на вирок суду може бути
подана через суд, який постановив вирок, до Апеляційного суду Донецької області протягом п"ятнадцяти діб з моменту
його проголошення.