Справа № 1-160/2008
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Ковель 05
червня 2008 року

Ковельський міськрайоний суд Волинської області під головуванням

судді Денисюка
Р.С.,

за
участю секретаря Тітівалова
Р.К.,

прокурора Волинець С.М.,

підсудного
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця
та жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з середньою освітою,
неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1
КК України,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
Ківерцівського районного суду від 15.08.1996 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітнього сина Володимира, 14.01.1994 року народження, аліменти в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.08.1996 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_1 на шлях виправлення не став,
добровільно рішення суду не виконує, грошові кошти на утримання дитини не
виплачує. ОСОБА_1 заходів по працевлаштуванню не вживав, а якщо і працював, то
про місце роботи державного виконавця не повідомляв з метою ухилення від сплати
аліментів, будь-яких підтверджуючих документів про надання матеріальної
допомоги не надавав. ОСОБА_1 неодноразово попереджався державним виконавцем про
кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, однак, ніяких
заходів щодо погашення заборгованості по виконавчому листу та сплати аліментів
не вживав. У зв'язку із бездіяльністю ОСОБА_1 по виконанню рішення суду щодо
сплати аліментів в користь ОСОБА_2 за
період з 01.07.2007 року по 31.03.2008 року утворилась заборгованість по
сплаті аліментів у розмірі 1675,80 гривень.

Допитаний в судовому засіданні в якості підсудного
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю і по суті
пред'явленого обвинувачення показав, що дійсно не сплачував аліменти за даний
період, оскільки ніде не міг влаштуватися на роботу. Зобов'язується її погашати
по мірі можливості. У центр зайнятості про пошук роботи не звертався.
Попередження із виконавчої служби отримував, знав про необхідність
працевлаштування та сплати аліментів. Коштів не надавав, оскільки поламав руку,
а пізніше ногу, тому не міг працювати, бо знаходився на лікуванні. Просить
суворо не карати, щиро розкаюється в вчиненому.

Крім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного злочину
доводиться іншими доказами по справі.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що у неї на виконанні
знаходиться виконавчий лист Ківерцівського районного суду про стягнення
аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
Боржник аліменти добровільно не сплачував, у зв'язку із чим неодноразово
попереджався про необхідність працевлаштування з метою виплати аліментів, про
місце роботи не повідомляв. На даний час за 9 місяців в нього виникла
заборгованість по сплаті аліментів у сумі 1675,80 гривень.

Крім повного визнання вини
самим підсудним, показів свідка, його вина у вчиненні вказаного злочину
підтверджується письмовими доказами по справі, дослідженими в ході судового
розгляду справи, зокрема, копіями попереджень (а.с. 9-10), копією виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів (а.с.7), довідкою про заборгованість,
відповідно до якої ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі
1675,80 гривень (а.с.6), поданням виконавчої служби про вжиття заходів до
ОСОБА_1 (а.с. 5), актом перевірок державного виконавця (а.с. 11).

Суд повно, всесторонньо,
об'єктивно аналізуючи зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду
справи докази, приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ст. 164 ч. 1 КК
України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів
(аліментів) на утримання дітей.

Проаналізувавши зібрані по
справі докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати
призначених аліментів на утримання дітей, не вживає заходів для
працевлаштування.

Також нереагування на
попередження виконавчої служби про необхідність працевлаштування та сплати
аліментів суд трактує як злісне ухилення від сплати аліментів, так як
підсудному про це було відомо і це встановлено в судовому засіданні.

При
обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого ОСОБА_1 злочину та особу винного у їх сукупності.

Пом'якшуючими покарання обставинами по справі
в діях ОСОБА_1 суд визнає повне визнання своєї вини у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання, в діях
ОСОБА_1 суд не вбачає.

Про місцю проживання ОСОБА_1 характеризується
позитивно.

Враховуючи обставини справи, характеристику
підсудного, наявність в його діях пом'якшуючої обставини, суд вважає, що до
підсудного слід застосувати міру
покарання не пов'язану із обмеженням
волі та обрати йому міру покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу
вироку в законну силу обрати у виді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного
суду Волинської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Р.С.
ДЕНИСЮК