У х в а л а

ІМЕНЕМ уКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого Паневіна В.О.,

суддів Коротких О.А. та Гриціва М.І.,

за участі прокурора Парусова А.М.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві 11 березня 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_1, захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3 на судові рішення щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

вироком Алчевського міського суду Луганської області від 06 березня 2007
року, залишеного без зміни ухвалою апеляційного суду Луганської області від 22
червня 2007 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця міста Алчевська Луганської області,
громадянина України, такого, що не має судимості

засуджено за:

- ч. 2 ст. 186 КК України
до позбавлення волі на строк 5 років;

- ч. 2 ст. 187 КК України до
позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого;

- ч. 1 ст. 296 КК України до арешту на
строк 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому визначено
остаточне покарання - позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Магдебурга, мешканця міста Алчевська
Луганської області, громадянина України, раніше судимого - 8 серпня 2006 року
за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням
від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК
України до позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців без конфіскації
майна.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця міста Алчевська Луганської області,
громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років
без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.
75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь:

- потерпілого ОСОБА_6 439 гривень
80 копійок;

- потерпілого ОСОБА_7 1370 гривень та
2500 гривень на відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно;

- страхової компанії ЗАТ СК “Кремінь”
67 гривень 07 копійок;

- закладів охорони здоров'я на
відшкодування вартості стаціонарного лікування потерпілих ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 205 гривень 80 копійок та 288
гривень 12 копійок відповідно.

На вирок щодо засудженого ОСОБА_5 касаційної скарги чи касаційного подання
не подано.

Як встановив суд, засуджені вчинили злочини за таких обставин.

31 березня 2006 року близько 12 години в місті Алчевську Луганської області
в приміщенні місцевого військкомату, розташованого на вулиці Горбкого, ОСОБА_1
вихопив з рук потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон “LG 1800” вартістю 349
гривень 80 копійок і відкрито заволодів ним.

13 жовтня 2006 року близько 00 годин на вулиці Бєлінського в місті
Алчевську ОСОБА_1 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4, із заподіянням
множинних ударів руками й ногами по голові та інших частинах тіла та
спричиненням легких тілесних ушкодження з короткочасним розладом здоров'я,
напали на ОСОБА_7і заволоділи його майном на загальну суму 2739 гривень 55
копійок.

21 жовтня 2006 року близько 15 години на проспекті Леніна в місті Алчевську
поблизу кінотеатру «Космос» ОСОБА_1 спочатку попросив у незнайомого ОСОБА_10
мобільний телефон «Соні-Еріксон» вартістю 455 гривень, щоб ніби комусь
подзвонити, а потім, незважаючи на вимоги останнього повернути його, відкрито
заволодів ним.

23 жовтня 2006 року близько 10 години в місті Перевальську Луганської
області на подвір'ї професійного ліцею № 95 ОСОБА_1 грубо порушив громадський
порядок, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою
зухвалістю побив потерпілого ОСОБА_9, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження
з короткочасним розладом здоров'я. Потім з тих же мотивів порушив нормальну
роботу ліцею - ігноруючи зауваження викладача ОСОБА_11, зайшов в одну з його
аудиторій і в присутності учнів та інших викладачів обізвав її брутальними
словами.

4 листопада 2006 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_1, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, як особа, що раніше вчинила розбій, за попередньою
змовою в групі з ОСОБА_5 неподалік будинку АДРЕСА_1, із заподіянням множинних
ударів руками й ногами по голові та інших частинах тіла, що спричинили легкі
тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, з корисливих мотивів
напали на ОСОБА_8, однак майном не заволоділи, оскільки засудженому вдалося
втекти.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 просить врахувати відсутність судимостей, позитивну
характеристику з місця проживання, захворювання туберкульозом та із застосуванням
ст. 69 КК України пом'якшити покарання;

- захисник ОСОБА_2 зазначив, що суд неправильно застосував кримінальний
закон при кваліфікації дій ОСОБА_1 щодо обставин заволодіння майном потерпілих
ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 Вважає, що майном останніх засуджений заволодів
шляхом обману, а стосовно ОСОБА_8 - вчинив злісне хуліганство. Посилаючись на
ступінь тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу ОСОБА_1, просить
призначити йому більш м'якше покарання;

- захисник
ОСОБА_3 просить судові рішення скасувати та направити справу на новий судовий
розгляд. Своє прохання мотивує тим, що при розгляді справи суд допустив істоті
порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильно застосував
кримінальний закон та визначив покарання, яке не відповідає особі засудженого
ОСОБА_4 Вважає, що за встановлених у вироку обставин дії ОСОБА_4 підпадають під
ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України. На його думку, не було
враховано даних про особу засудженого та його поведінку після злочину, зокрема,
неповнолітній вік, сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування
шкоди. Вважає, що суд проігнорував дані про аморальне чіпляння ОСОБА_7до
незнайомої дівчини, через яке засуджені побили його.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, висновок прокурора Парусова А.М. про
залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення з
огляду на таке.

Висновку про
відкрите викрадення майна ОСОБА_6 суд дійшов на підставі незмінних показань
потерпілого, згідно з якими ОСОБА_1 в приміщенні військомату вихопив у нього з
рук мобільний телефон, аналогічних показань самого засудженого, даних ним під
час досудового слідства, в тому числі на очній ставці з потерпілим ОСОБА_6.

Із показань
потерпілого ОСОБА_10 суд встановив, що ОСОБА_1 спочатку виманив у нього
мобільний телефон, на вимогу повернути його не віддав, а, утримуючи при собі, з
місця події втік. Такі ж показання неодноразово висловив й засуджений ОСОБА_1
під час досудового слідства.

Оскільки у
матеріалах справи немає документальних чи будь-яких інших даних, які б
викликали сумніви в достовірності та щирості показань потерпілих ОСОБА_6 та
ОСОБА_10, а також зважаючи на визнання засудженим своєї участі у заволодіння
їхнім майном, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1
ознак інкримінованого йому грабежу.

Тому твердження
касаційних скарг про неправильне застосування судом кримінального закону при
кваліфікації цих злочинів є безпідставними.

Доводи
захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3 про незаконність засудження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за
розбійний напад не відповідають дійсності й спростовуються зібраними у справі
та наведеними у вироку доказами.

Зокрема,
показаннями потерпілого ОСОБА_7, який пояснив, що вночі засуджені перестріли
його та із застосуванням насильства у вигляді заподіяння численних ударів
ногами по голові заволоділи його мобільним телефоном, золотим ланцюжком та
іншим майном.

Суд обґрунтовано
визнав ці показання достовірними, оскільки після нападу ОСОБА_7 відразу
повідомив про злочин органи внутрішніх справи, впізнав нападників, упродовж
досудового слідства та судового розгляду справи давав незмінні показання, у
тому числі на очній ставці із засудженими.

На місці події
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розповіли та відтворили обстановку та обставини розбійного
нападу, які збігалися з показаннями потерпілого.

З урахуванням
наведених та інших зазначених у вироку доказів, суд обґрунтовано визнав
доведеною участь засуджених у скоєнні розбійного нападу на ОСОБА_7 й правильно
кваліфікував його дії за
ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно з
показаннями потерпілого ОСОБА_8 засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 із застосуванням
насильства напали на нього і намагались заволодіти його майном. Аналогічного
змісту показання з приводу обставин скоєння цього злочини висловив й засуджений
ОСОБА_5

Отож, посилання
в скарзі захисника ОСОБА_2 на наявність в діях ОСОБА_1 ознак злісного
хуліганства, а не розбійного нападу, є необґрунтованими.

Порушень вимог
кримінального чи кримінально процесуального, які вплинули або могли вплинути на
законність та обґрунтованість судових рішень, у тому числі з інших наведених у
касаційній скарзі підстав, не встановлено.

Покарання обрано
відповідно до ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених
злочинів, даних про особу винних, обставин, що впливають на відповідальність.
Зокрема, суд зважив на молодість засуджених, часткове визнання обома
засудженими вини, добровільне відшкодування ОСОБА_4 матеріальної шкоди ОСОБА_7
та інші дані. Разом з тим, суд правильно врахував кількість вчинених ОСОБА_1
злочинів, їх тяжкість, а щодо ОСОБА_4 - на вчинення аналогічного злочини під
час іспитового строку. Покарання призначено в межах санкції статі звинувачення;
воно є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Тому твердження
скарг про призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 надмірно суворого покарання є
безпідставними.

Керуючись ст.ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок
Алчевського міського суду Луганської області від 06 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області від 22 червня 2007 року щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_1, захисників
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - без задоволення.

С у д д і:

Паневін В.О. Коротких О.А. Гриців М.І.