У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Коновалова В.М., Канигіної Г.В.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 1 листопада 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційним поданням заступника
прокурора Запорізької області на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 14 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше неодноразово
судимого за корисливі злочини,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
призначеного покарання з випробуванням, і встановлено іспитовий строк 3 роки.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь ПП
“Трида” 22 737 грн. 57 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в
тому, що він в ніч на 27 березня 2006 року, за попередньою змовою з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, проник в приміщення ПП “Трида”, що розташоване у будинку №28 по вул.
Гоголя у м. Запоріжжі, звідки таємно викрав вказане у вироку майно на загальну
суму 32 117 грн.37 коп.

В
апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_1 не розглядалась.

У
касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1
посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі
винного. Вказує на те, що місцевий суд належним чином не врахував усіх обставин
справи і безпідставно застосував до ОСОБА_1 ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що подання прокурора
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.65 КК України при
призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що пом'якшують й обтяжують покарання.

Проте суд, визнавши ОСОБА_1 винним у таємному викраденні чужого майна,
вчиненому повторно, при призначенні йому покарання не врахував належним чином ступеня тяжкості скоєного ним
та даних, що характеризують особу засудженого.

Судом належним чином не враховано те, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності за корисливі злочини, реально відбував покарання у виді
позбавлення волі. І, звільнившись від відбування покарання за попереднім
вироком знову вчинив крадіжку чужого майна.

Крім того, місцевий суд, призначаючи
ОСОБА_1 покарання, безпідставно послався на часткове відшкодування ним завданої
злочином шкоди, оскільки частина викраденого майна була вилучена працівниками
міліції за місцем проживання матері останнього. Також, як правильно вказано в
поданні прокурора, при прийнятті рішення про звільнення його від відбування
покарання на підставі ст.75 КК України суд належним чином не обґрунтував свого
висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання реально.

Тому вирок місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд, під час якого серед іншого належить врахувати
вищенаведене і перевірити усі доводи, на які посилається прокурор у касаційному
поданні. Якщо при новому судовому розгляді справи суд дійде висновку про
доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
зазначеного злочину, то покарання йому має бути визначене з дотриманням
положень передбачених ст.65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційне
подання заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1
скасувати за м'якістю призначеного йому
покарання, а справу направити на новий судовий розгляд у той же місцевий суд.

С у д д і:

Пивовар
В.Ф. Коновалов
В.М. Канигіна Г.В.