Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/290/2015 Справа № 641/4708/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000725 від 27 березня 2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Мурманської області м. Оленігорська, громадянки України, татарки, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України

яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 26.03.2015 року в період часу з 12.00 до 19.30 годин знаходилась в гостях у подруги - ОСОБА_6 - в кв. АДРЕСА_2 , де остання мешкає разом з співмешканцем - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приблизно о 19 годині в ході сумісного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , відбувся конфлікт, викликаний тим, що ОСОБА_4 не пішов на роботу, а гроші, які взяв на поїздку, витратив на спиртні напої.

В ході конфлікту ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_6 за волосся та кинув на підлогу, а коли остання підвелась, штовхнув і та впала, вдарившись колінами. Після чого ОСОБА_4 пішов до кухні, де розбив горшики з квітами, а коли ОСОБА_6 зробила йому зауваження, штовхнув її і та впала, вдарившись ногами о стіл, в результаті чого, у ОСОБА_6 мали місце садна з синцями м`яких тканин на правій нижній кінцівки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На неодноразові вимоги ОСОБА_6 припинити побиття ОСОБА_4 не реагував, а продовжив наступати на ОСОБА_6 з метою спричинення тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 з метою захисту, схопила з пральної машини, яка стоїть в кухні, розвідний ключ та демонструючи його вимагала ОСОБА_4 заспокоїтися, але останній на зауваження не реагував. Тоді ОСОБА_6 з метою самозахисту нанесла ОСОБА_4 три удари розвідним ключем по голові, заподіявши йому дві забиті рани голови в тім`яній області, які є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого ОСОБА_4 вихватив у ОСОБА_6 з рук розвідний ключ.

ОСОБА_5 , яка була присутня при конфлікті та бачила, як ОСОБА_4 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_6 , намагалась захистити подругу і також неодноразово вимагала, щоб ОСОБА_4 припинив свої дії та намагалася закрити подругу.

ОСОБА_4 на зауваження ОСОБА_5 не реагував і неодноразово штовхав її, та падала на підлогу і вдарялася руками, ногами, попереком в результаті чого у ОСОБА_5 мали місце: садни в області правого ліктьового суглоба по розгинальній поверхні, синці на правій і лівій нижній кінцівки, синець в області попереку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Коли ОСОБА_5 побачила, що ОСОБА_4 вихватив у ОСОБА_6 розвідний ключ та утримує його в руці з метою подальшого спричинення тілесних ушкоджень, пішла до кухні, взяла зі столу кухонний ніж, повернулась до кімнати та демонструючи ніж з метою самозахисту стала вимагати, щоб ОСОБА_4 кинув розвідний ключ та припинив бити її та ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 на зауваження не відреагував та став наближатись до ОСОБА_5 з метою спричинення тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 з метою самозахисту, не маючи можливості покинути кімнату та квартиру, щоб зупинити дії ОСОБА_4 , неправильно усвідомлюючи ступінь небезпеки для свого життя та здоров`я, перевищуючи межі необхідної оборони, умисно нанесла останньому три удари ножем в область грудної клітки зліва, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 , проникаючу колото різану рану грудної клітки зліва по передній поверхні у верхньому її відділі, яка є тяжким тілесним ушкодженням, по критерію небезпеки для життя, непроникаючу колото-різану рану грудної клітки зліва по передньо - бічної поверхні в верхньо - середньому відділі та колото- різану рану в верхньої третині лівого плеча по передній поверхні, які є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
24 квітня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 124 КК України, ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, із застосуванням с. 75 КК України.

Згода обвинуваченої на призначення даного покарання отримана. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, і у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор та потерпілий в судовому засіданні вважають, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні також просить вказану угоду про примирення з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 також повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченою угоди про примирення, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.. 471 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинила умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України за яким належить призначити їй, узгоджену сторонами угоди про примирення, міру покарання.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 342, 350, 373, 374, 471, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 24 квітня 2015 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 40000725 від 27 березня 2015 року.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо вона протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1)
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни домашній арешт.

Речові докази: кухонний ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, розвідний ключ, жіночий халат зі слідами речовини бурого кольору, рушник з слідами речовини бурого кольору, спортивний костюм зі слідами речовини бурого кольору знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1