АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0007299 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

який зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Московського районного суду м. Києва від 18.04.1977 за ст. ст. 81, ч.2, 140 ч.2, 42 КК України 1960 р. на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Московського районного суду м. Києва від 14.03.1978 р. за ст. 81 ч.2 КК України 1960 р. на 2 роки позбавлення волі;

- вироком Московського районного суду м. Києва від 23.05.1980 за ст. 215-3 ч.1 КК України 1960 р. на 1 рік позбавлення волі;

- вироком Московського районного суду м. Києва від 01.10.1981 за ст. ст. 140 ч.2, 17, 215-3 ч.2, 42 КК України 1960 р. на 5 років позбавлення волі;

- вироком Баришівського районного суду Київської області від 08.02.1984 за ст. ст. 94, 43 КК України 1960 р. на 12 років позбавлення волі;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.1996 за ст. ст. 229-6 ч.1 КК України 1960 р. на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Московського районного суду м. Києва від 26.12.2000 р. за ст. 196-1 ч.2 КК України 1960 р. на 2 роки 8 місяців позбавлення волі;

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2001 р. за ст. 229-6 ч.2 КК України 1960 р. на 3 роки позбавлення волі;

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2006 р. за ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2, 357 ч.3, 358 ч.1, 358 ч.3, 309 ч.2, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2009 р. за ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2011 р. за ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

- вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.09.2013 р. за ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі закону України «Про амністію у 2014 році»;

______________________

Справа № 11-кп/796/712/2015 Категорія: ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185
Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1

по обвинуваченню за ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України,

за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України та йому призначено покарання у виді 5 місяців арешту.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 22 серпня 2014 року приблизно о 10 год. 50 хв., знаходячись в торговому залі супермаркету «Новус», розташованого по вул. Великій окружній, 12-В в м. Києві, намагався повторно таємно викрасти майно ТОВ «Новус Україна», а саме піну для волосся в кількості 19 шт., на загальну суму 607 грн. 81 коп., однак не довів свій злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками охорони супермаркету.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вважає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_5 не надано належної і достатньої правової оцінки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам справи, даним про підвищену суспільну небезпеку. Зокрема те, що ОСОБА_5 не працює, характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання у виді реального позбавлення волі, вчинив повторно кримінальне правопорушення за наявності такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочинів, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належні висновки для себе не зробив та не бажає переховуватись.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, сторін кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_10 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджені у суді в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

За встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України є правильною, що також не оспорюється.

Покарання ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України.

Зокрема, при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, не працює, має місце реєстрації, характеризується посередньо, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину, і призначив покарання у виді 5 місяців арешту, а отже доводи апеляційної скарги прокурора про те, що наведені обставини не враховані судом, є безпідставними, з урахуванням чого колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання.

Крім того, покарання визначене ОСОБА_5 за даним вироком, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, як менш суворе, поглинуто більш суворим покаранням за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, тобто враховане, що також не дає підстав для його зміни.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання, дотримався вимог кримінального закону, врахував всі передбачені ним обставини у їх сукупності і підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання з підстав, наведених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається, у зв`язку з чим вона має бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3