Справа № 158/1875/14-к
Провадження № 1-кп/0158/3/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2015 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 17 квітня 2014 року близько 20 години, перебуваючи будинку АДРЕСА_2 , під час раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , обхопив руками останнього за тулуб ззаду, при цьому відірвав від землі та доклавши фізичних зусиль, кинув із прискоренням на ліжко. В результаті чого, при падінні ОСОБА_6 , впершись задньою правою потиличною частиною голови в дерев`яну частину ліжка (бильце), і внаслідок подальшого руху по інерції тіла отримав при цьому тілесні ушкодження у вигляді вентрального вивиху тіла 5-го шийного хребця, із заходженням суглобного відростка за нижній лежачий відросток, посттравматична кила диску між 5-м та 6-м шийними хребцями справа, деформація спинно-мозкового каналу на всьому рівні, нижня параплегія, верхній парапарез, порушення функцій тазових органів, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав повністю, давши суду показання про те, що 17 квітня 2014 року він домовився з потерпілим поїхати на дискотеку, коли він прийшов до потерпілого додому, то останній лежав на ліжку. Через деякий час, коли ОСОБА_6 встав, біля дверей останній почав падати, тому він підхопив його і поклав на ліжко, тоді потерпілий сказав, що в нього піднімає ноги. Він разом із матір`ю допомагав зручніше покласти ноги потерпілому, почав викликати швидку допомогу, однак мама потерпілого заперечувала, сказала, що вони самі доставлять потерпілого в лікарню.
З показів потерпілого ОСОБА_6 , даних ним в судовому засіданні вбачається, що 17 квітня 2014 року у нього вдома за його запрошенням була ОСОБА_9 , яка разом із його братом ОСОБА_10 сиділи біля комп`ютера, а він спав. Коли прийшов ОСОБА_4 , то спробував його розбудити. Пізніше він мав намір вийти в іншу кімнату до мами, що попросити грошей, однак ОСОБА_4 його зупинив, а саме обхватив за тулуб і кинув на ліжко так, що він вниз головою вперся об бильце ліжка, його голова завернулась, після удару він перестав відчувати ноги, а так як вони звисали з ліжка в такому положенні йому було дуже боляче, тому він попросив закинути ноги на ліжко. Швидку допомогу викликав сам, оскільки дуже боліло в ділянці шиї та не відчував ніг.
З показів законного представника потерпілого ОСОБА_11 даних нею у судовому засіданні, вбачається, що вона в повному обсязі підтверджує покази потерпілого ОСОБА_6 , самого удару вона не бачила, однак перед тим до неї підходив обвинувачений, говорив про ОСОБА_9 . Раніше був у них вдома лише один раз. Матір обвинуваченого давала гроші на лікування її сина у загальному розмірі 9 000 гривень. Раніше ОСОБА_12 визнавав, що внаслідок його дій було спричинено перелом хребців у її сина, але казав, що він не хотів таких наслідків.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що про обставини події їй відомо лише зі слів. Давала гроші матері потерпілого, оскільки вона знала, що операція потребує значних витрат, це не було зумовлено тим, що її син винен у вчиненому, але їй стало шкода потерпілого, хотіла допомогти.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що 17 квітня 2014 року він перебував у себе вдома, коли прийшов ОСОБА_4 , запитав, що робить його брат ОСОБА_6 , на він відповів, що брат спить. Тоді обвинувачений сказав йти його розбудити, оскільки він йому винен грошей. Пізніше ОСОБА_4 пішов говорити з їхньою мамою, а коли зайшов до кімнати, то кинув ОСОБА_6 на ліжко двічі, розказав та показав як саме, чому між ними виник конфлікт йому невідомо. У кімнаті крім них перебувала також ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона перебувала вдома у ОСОБА_6 , останній прийшов пізніше трохи і ліг спати, так як перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час прийшов ОСОБА_4 вони поговорили і останній пішов, пізніше повернувся. Коли ОСОБА_4 заходив у кімнату, то ОСОБА_6 хотів вийти із кімнати, тоді обвинувачений взяв потерпілого ззаду за тулуб і поклав на ліжко, не кидав. Тоді ОСОБА_6 сказав, що він не відчуває ніг. Не змогла пояснити зміну показів, які вона давала на досудовому слідстві.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що у школі, де вона навчається учнями старших класів проводився збір коштів на лікування потерпілого, зі слів брата потерпілого між потерпілим та обвинуваченим відбулася бійка.
Спеціаліст ОСОБА_15 в судовому засіданні суду показав, що експертом у висновку судово-медичної експертизи було допущено тактичні помилки, зокрема невірно зазначено механізм утворення такого ушкодження, оскільки настання таких тяжких наслідків, як у потерпілого, зазвичай не у такий спосіб, як зазначено у висновку експертизи, проте може виникнути внаслідок надання неправильної першої медичної допомоги, неправильного транспортування тощо.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні суду показав, що він лікарем швидкої медичної допомоги, надавав першу медичну допомогу потерпілому. Оскільки була підозра на перелом хребта, тому потерпілому був зафіксований шийний відділ, транспортувався на твердій дошці. Його було доправлено у лікарню м. Луцька за вимогою його батьків, оскільки під час транспортування стан хворого погіршувався, тому вони здійснювали вимушену зупинку та надавав допомогу.
Експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні суду показав, що підтримує висновок судово-медичної експертизи та уточнив, що потерпілий міг і не вдарятися задньою потиличною частиною голови об дерев`яне бильце, а впертися ним в наслідок подальшого руху тіла по інерції від завданої обвинуваченим ОСОБА_4 прискоренням утворились такі тілесні ушкодження.
Не дивлячись на не визнання вини підсудним ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджуються також зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2014 року з фототаблицею до нього за участю ОСОБА_18 , в ході якого останній розказав та показав як саме обвинувачений ОСОБА_4 кинув ОСОБА_6 на ліжко та як саме останній вдарився об бильце ліжка (а.с. 58-63);
- висновком експерта № 50 від 08.05.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлена важка закрита спірально-хребетна травма: вентральний вивих тіла 5-го шийного хребця, із заходженням суглобного відростка за нижній лежачий відросток, посттравматична кила диску між 5-м та 6-м шийними хребцями справа, деформація спинно-мозкового каналу на всьому рівні, нижня параплегія, верхній пара парез, порушення функцій тазових органів, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Судом не приймаються до уваги покази підсудного ОСОБА_4 про те, що він лише підхопив потерпілого, коли він падав та поклав на ліжко, оскільки це твердження спростоване показами потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та будь-якими доказами не підтверджено.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_4 у спричиненні необережних тяжких тілесних ушкоджень, і кваліфікує його дії за ст. 128 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає часткове відшкодування спричиненої шкоди.
З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної.
З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, вини у вчиненому не визнав, не розкаявся, частково відшкодував спричинену шкоду, хворіє, що стверджується довідкою № 1 від 05.01.2015 року, конкретних обставин справи, суд призначає ОСОБА_4 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити попередню особисте зобов`язання.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов по справі заявлено не було.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити попередню особисте зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1