УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/9062/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст.185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
встановила:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,
з середньою освітою, не одруженого не працюючого, раніше
судимого 04.12.2013 року Коростенським міськрайонним судом за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.2, 187 ч.4 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3 КК України і обрано покарання:
за ст.15 ч.2, 185 ч.3 КК України - 3 роки позбавлення волі
за ст.185 ч.3 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання обчислено з дня затримання - 26.10.2013 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Житомирське Коростенського району Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:
· 31.01.2013 року Коростенським міськрайонним судом за ст.ст. 187 ч.2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
· 11.10.2013 року Коростенським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі;
· 04.12.2013 року Коростенським міськрайонним судом за ст.ст.187 ч.2, 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання обчислено з дня затримання - 03.11.2013 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Речові докази, які повернуті потерпілим, вирішено залишити у їх володінні; пара взуття, яка здана по квитанції №001224 в камеру схову речових доказів повернуто ОСОБА_7 ; рюкзак, сумку, ключі від штабних замків, 2 магніти, пошкоджений навісний замок, 2 запальнички, що здані по квитанції №001223 в камеру схову речових доказів вирішено знищити.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави по 586,80грн. з кожного судових витрат за проведення судових експертиз.
Відповідно до вироку суду першої інстанції 23.10.2013 року близько 1 години ОСОБА_7 з неповнолітнім ОСОБА_6 , з метою здійснення крадіжки, зірвали навісний замок та проникли до гаража, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали належні ОСОБА_10 засіб мобільного зв`язку Apple iPone 5» вартістю 300грн., програвач марки «ВВК» вартістю 250грн., акустичну систему марки «Patriot» вартістю 800грн., плеєр марки «Dino» вартістю 200грн., а всього викрали майна на загальну суму 1550грн., чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
26.10.2013 року близько 3 години 30 хвилин ОСОБА_7 , з метою здійснення крадіжки, шляхом підбору ключів та зриву навісних замків, проник до підсобного приміщення, що в будинку АДРЕСА_4 , та намагався викрасти належний ОСОБА_11 велосипед марки «Велопласт» вартістю 400грн., але свій злочинний намір до кінця не довів по незалежним від нього причинам, оскільки був затриманий працівниками міліції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та провести нове судове засідання відповідно до закону України, допитати всіх свідків та потерпілих у його присутності, а також просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити відносно нього новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати за ст.185 ч.3 КК України.
В обґрунтування апеляції обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що судовий розгляд відбувся без участі потерпілих та свідків, хоча він наполягав на їх допиті. Його пояснень, як обвинуваченого, ніхто не хотів слухати, а коли почав розповідати про події та відстоювати свою точку зору, видалили з зали судових засідань без поважних на те причин.
Додатково обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_7 ні в чому не винний, але суд не взяв цього до уваги, а керувався припущеннями, що суперечить вимогам п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 старший прокурор Коростенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_12 стверджує, що вирок суду є законним, а апеляція обвинуваченого безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Зазначає, що у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , потерпілі по справі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 за порушення порядку у залі судового засідання був видалений з зали судового засідання на підставі ст.330 ч.1 КПК України на весь час розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку.
Так, потерпілий ОСОБА_10 23.10.2013 року звернувся до міліції із заявою про викрадення із його гаража майна, зазначивши його перелік (а.с.184 т.1).
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що працівниками міліції, за місцем його проживання, була вилучена господарська сумка з апаратурою. У телефонній розмові з ОСОБА_6 , останній повідомив його, що цю сумку з речами він привіз та обіцяв приїхати і забрати її.
Згідно протоколу огляду місця події від 27.10.2013 року за місцем проживання ОСОБА_13 була вилучена господарська сумка, в якій знаходилися речі, викрадені у потерпілого ОСОБА_15 (а.с.211 т.1).
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю як під час судових дебатів у суді першої інстанції, так і під час судового засідання у суді апеляційної інстанції.
Однак, твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції провів судове засідання без допиту свідків та потерпілих, на що він наполягав, а також твердження апелянта про те, що він був без поважних причин видалений з зали судового засідання, не відповідає дійсності.
Згідно журналу судового засідання та запису на технічному носії інформації, обвинувачений ОСОБА_6 клопотання про допит свідків та потерпілих не заявляв, а при встановленні головуючим особи обвинуваченого почав порушувати порядок у залі судового засідання, вести себе непристойно, використовував нецензурну лексику, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.1 ст. 330 КПК України був видалений з зали судового засідання.
Про непристойну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового засідання свідчить і заява його законного представника ОСОБА_16 (а.с.163 т.1).
Доводи апелянта про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України не заслуговують на увагу.
По-перше, обвинувачений ОСОБА_7 апеляційної скарги на даний вирок не подав, по-друге, про його причетність до скоєння крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 свідчить висновок судової трасологічної експертизи, згідно якого сліди взуття, вилучені під час огляду гаража потерпілого ОСОБА_15 , залишено взуттям, яке має таку ж форму, розміри, рельєфний малюнок, як і кросівки, вилучені у ОСОБА_7 (а.с. 9а т.2).
Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням особи, яка на момент скоєння злочину була неповнолітньою та за правилами ч.4 ст. 70 КК України.
З огляду на викладене підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: