Ухвала

іменем україни

24 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року ОСОБА_1 засуджено за пунктами 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 березня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні клопотання про заміну призначеного засудженому ОСОБА_1 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк 15 років.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування оскаржуваного судового рішення.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та надану до неї копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, воно стосується питань пов'язаних з виконанням вироку і постановлено відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК.

У ст. 539 КПК встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як убачається з доданої копії ухвали апеляційного суду, ОСОБА_2 (згідно вироку Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року) не брала участі у розгляді кримінальної справи щодо її сина - ОСОБА_1 - в якості будь-якого учасника судового процесу, вона не є його захисником чи законним представником, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК не входить до кола осіб, які мають право подавати клопотання щодо вирішення питань пов'язаних з виконанням вироку. Також, апеляційний суд роз'яснив засудженому, що він не позбавлений права звернутися самостійно або через свого захисника з аналогічним клопотанням.

Тим більше, враховуючи вищевикладене та системний аналіз розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК, судові рішення, винесені в порядку виконання вироку, не перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, а тому не є предметом касаційного розгляду.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись п.1 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

підпис) (підпис) підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_3