БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №1/2503/45/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2011 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Луговця О.А.

при секретарі Чорнуха Н.О.

з участю прокурора Колесника В.В.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. 50-річчя Жовтня, 13-А, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має 3-х неповнолітніх дітей, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, будучи згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 07 лютого 2008 року фізичною особою-підприємцем, в своїй підприємницькій діяльності умисно, грубо порушуючи трудове законодавство, всупереч вимогам ст.ст.24, 24-1 КЗпП України без укладення в письмовій формі трудових договорів та їх реєстрації в Борзнянському районному центрі зайнятості використовував працю найманих працівників, а саме: ОСОБА_2 - з листопада 2009 року, ОСОБА_1 з листопада 2009 року, ОСОБА_3 з січня 2011 року; крім того, в порушення вимог ст.74 КЗпП України ОСОБА_4 не надавав вищевказаним працівникам відпустки, здійснюючи оплату їх праці без фіксації факту та розміру її отримання, із заробітних плат своїх працівників відрахувань до Пенсійного фонду України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування із тимчасової втрати працездатності та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не здійснював, чим порушив конституційні права ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на працю, на відпочинок, на державне соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе в пред'явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що в лютому 2008 року він зареєструвався як суб'єкт підприємницької діяльності й займається розпилюванням та продажем пиломатеріалів, наданням послуг з перевезення вантажів. Йому був відомий порядок укладення трудових договорів із фізичними особами, але в зв'язку із зайнятістю він без укладення в письмовій формі трудових договорів та їх реєстрації в Борзнянському районному центрі зайнятості, а також без укладення інших цивільно-правових договорів, використовував працю найманих працівників: тракториста ОСОБА_1 з листопада 2009 року, різноробочого ОСОБА_2 - з листопада 2009 року, різноробочого ОСОБА_3 з січня 2011 року. Заробітну плату цим особам він виплачував особисто в грошовій та відробітковій формах, без ніякої документальної фіксації, відпусток працівникам не надавав, але ніхто з них не скаржився. Розкаюється в скоєному.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що в період з листопада 2009 року працює трактористом в ОСОБА_4 без укладення письмових трудового чи цивільно-правового договору, останній йому виплачував заробітну плату за домовленістю готівкою або у відробітковій формі, без оформлення ніяких документів; відпустка йому не надавалась. Жодних претензій до ОСОБА_4 він не має.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в період з листопада 2009 року він працював різноробочим в ОСОБА_4 без укладення письмових трудового чи цивільно-правового договору, останній йому виплачував заробітну плату за домовленістю готівкою або у відробітковій формі, без оформлення ніяких документів; відпустка йому не надавалась. Жодних претензій до ОСОБА_4 він не має.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що з січня 2011 року він працював різноробочим в ОСОБА_4 без укладення письмового трудового чи цивільно-правового договору, останній йому виплачував заробітну плату за домовленістю у відробітковій формі, без оформлення ніяких документів. Жодних претензій до ОСОБА_4 він не має.

Показання підсудного повністю узгоджуються з показаннями потерпілих, а тому, з'ясувавши думку учасників судового розгляду про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, всі учасники процесу не піддають сумніву та не оспорюють фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а тому відповідно до ч.3 ст.299 КПК України суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями підсудного, потерпілих, та матеріалами справи, які характеризують особу підсудного.

Заслухавши підсудного, допитавши потерпілих, перевіривши матеріали справи, суд находить, що винність ОСОБА_4 в пред'явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достатніми, достовірними.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в грубому порушенні законодавства про працю, скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.172 КК України, і його дії органом досудового слідства кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання підсудному, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який законом віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, пом'якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілих.

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується добре, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей.

Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного, є його щире каяття.

Обставини, які б обтяжували покарання підсудного, по справі відсутні.

Таким чином, враховуючи тяжкість скоєного підсудним злочину, наявність пом'якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, особу винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, позицію потерпілих, які не мають до підсудного ніяких претензій, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 найбільш м'який вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.172 КК України, яким є штраф.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 510 (п'ятсот десять) грн.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишити попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець