У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних
справах у складі:

Головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Філатова В.М., Паневіна В.О.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 19 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Біляївського районного суду від
12.12.2005 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18.04.2006 р..

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянин України,
раніше несудимий

засуджений
за ст. 366 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки
позбавлення волі без позбавлення права займати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчою діяльністю;

за ст. 364
ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік обмеження волі без
позбавлення права займати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчою
діяльністю;

за ст.
211 ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення
волі без позбавлення права займати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчою діяльністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено
остаточне покарання 3 роки позбавлення волі без позбавлення права займати
посади, пов'язані з організаційно-розпорядчою діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з
випробуванням і іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися для реєстрації у ці
органи та повідомляти ці органи про
зміну місця проживання та роботи.

За вироком суду постановлено стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на користь ВАТ “Фармация” 13671, 33 грн. у рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.04.2006 р. вирок суду
залишено без змін.

По даній справі засуджена ОСОБА_2, судові рішення щодо якої не оскаржено і
на них не внесено касаційне подання прокурора.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 12.03.1999
р.. будучи державним службовцем, який наділений повноваженнями службової особи,
достовірно знаючи, що в АДРЕСА_1 розташована Вигоднянська аптека НОМЕР_1
Біляївської ЦРА № 57 ВАТ “Фармация”, споруда якої не перебуває на балансі Вигоднянської
сільської Ради і у комунальну власність не передавалося, зловживаючи своїм
службовим становищем, діючи у інтересах ОСОБА_2 від імені керівника по
обслуговуванню житла, знаючи, він таковим не є, особисто підписав та завірив
відтиском гербової печатки Вигоднянської сільської Ради надану ОСОБА_2 заяву
про приватизацію житла № НОМЕР_2, у яке внесені недостовірні дані про її право
на приватизацію вказаного приміщення площею 46,2 кв. м вартістю 13671, 33 грн..

01.10.2002 р. ОСОБА_1, будучи головою Вигоднянської сільської Ради
Біляївського району Одеської області, будучи державним службовцем, який
наділений повноваженнями службової особи, яка несе повну відповідальність за
здійснення наданих йому повноважень, заздалегідь знаючи, що питання внесення
змін в бюджетні призначення по бюджету Вигоднянської сільської Ради не
вносилося і сесією не розглядалося, маючи умисел на видачу нормативно-правового
акту, який всупереч встановленому законом порядку змінює доходну частину
бюджету і в порушення п. 23 ст. 26, ч.3 ст. 42 Закону України “ Про місцеве
самоврядування в Україні” та п.7 ст. 78 Бюджетного Кодексу України особисто
підписав та видав розпорядження № 25 від “Про внесення змін в бюджетні
призначення по бюджету Вигоднянської сільської Ради на 2002 р.”, яким в
подальшому були проведені розрахунки по закладам Вигоднянської сільської Ради
понад кошторисних призначень. на загальну суму 29254 грн..

У касаційній скарзі засуджений, не
погоджуючись з постановленими щодо нього судовими рішеннями, порушує питання
про їх скасування та закриття провадження по справі на підставі ст.6 п.2 КПК
України за відсутністю в його діях складу злочину. Не погоджується також із
вирішеним судом цивільним позовом у частині стягнення з нього та ОСОБА_2 у солідарному порядку
13671, 33 грн..

Заслухавши доповідача, прокурора яка вважала, що скарга підлягає до
задоволення частково, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав касаційну
скаргу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 398 КПК
України підставами для скасування або зміни вироку чи постанови є, зокрема
істотне порушення норм кримінально-процесуального закону.

Як видно із вироку, висновки про
доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, суд зробив на
підставі показань самого засудженого інших доказах, яким дана оцінка.

Зокрема засуджена по даній справі
ОСОБА_2 визнала, що підробила заяву на приватизацію яку підписав ОСОБА_1
знаючи, що приміщення знаходиться на балансі аптекоуправління.

Сам засуджений визнавав, що підписував
документи на приватизацію знаючи, що приміщення аптеки не знаходиться на
балансі Сільської ради.

Твердження ОСОБА_1про те, що він не
вчиняв злочинів за які засуджений позбавлені підстав.

Суд дав оцінку всім дослідженим доказам
і прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1в інкримінованих
злочинах.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання засудженому
ОСОБА_1 суд в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпечності вчинених
ним злочинів, дані про його особу, що відповідає вимогам закону.

Разом з тим задовольняючи позов ВАТ «Фармація»
та стягуючи з засудженого збитки в солідарному порядку із засудженою ОСОБА_2
суд не врахував, що таке відшкодування можливе лише тоді, коли збитки завдані
спільними діями засуджених.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_1
не засуджувався за ч. 5 ст. 190 КК України, тобто не вчиняв спільно
із ОСОБА_2 шахрайських дій щодо ВАТ «Фармація».

За таких обставин судові рішення в
частині задоволення цивільного позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів

У х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду від
12 грудня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 квітня
2006 року щодо ОСОБА_1в частині стягнення з нього та ОСОБА_2 в солідарному порядку на
користь ВАТ «Фармація» 13671,
33 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди скасувати, та направити ці
вимоги на новий судовий розгляд в цивільно-правовому порядку.

В решті судові рішення щодо ОСОБА_1
залишити без змін.

С У Д Д І:

Присяжнюк Т.І. Філатов В.М. Паневін
В.О.