В И Р О К
іменем України
"23" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011234 від 28 серпня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Сумської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого продавцем продовольчих товарів ТОВ Сільпо, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Київ, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що 27.08.2014 року приблизно о 21 годині 00 хвилин перебуваючи в ПКіВ Перемога Дніпровського району міста Києва, ОСОБА_10 з метою скоєння грабежу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , у зв`язку з чим з метою скоєння групового нападу, спрямованого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 та неможливості у останнього побачити їх обличчя, ОСОБА_10 , одягнув собі на голову капюшон, а ОСОБА_11 та ОСОБА_9 одягнули собі на голови маски типу балаклави, й направилися по алеї ПКіВ Перемога, в бік озера за потерпілим.

В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , маючи при собі у руках металеві палиці, діючи згідно розподілених ролей, та раніше обумовленим планом, підійшли до ОСОБА_12 , обійшовши зі спини, та ставши навпроти обличчям до останнього, зупинивши його таким чином. ОСОБА_9 , демонструючи в своїй руці металеву палицю, та реальний намір її застосування, наказав ОСОБА_12 передати їм свої гроші та мобільний телефон, тож сприймаючи погрози ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 як реальні, ОСОБА_12 на вимогу останніх передав ОСОБА_9 свій мобільний телефон марки Sony Xperia SP C5302, ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 3000 гривень, навушники фірми Sony вартістю 50 гривень та грошові кошти в сумі 10 гривень, а всього майна на загальну суму 3060 гривень.

Після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зникли, розпорядившись майном ОСОБА_12 на власний розсуд.

Крім того, 04.09.2014 року приблизно о 22 годині 00 хвилин перебуваючи в ПКіВ Перемога Дніпровського району міста Києва, ОСОБА_13 , з метою скоєння нападу, спрямованого на заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, у зв`язку з чим з метою скоєння групового нападу, спрямованого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 та неможливості останнього побачити їх обличчя, ОСОБА_11 та невстановлена досудовим розслідуванням особа одягнули собі на обличчя лфутболки, а ОСОБА_9 одягнув на своє обличчя маску типу балаклава, направилися по алеї ПКіВ Перемога, в бік озера за потерпілим.

В подальшому ОСОБА_11 тримаючи у себе в руці металеву палицю, спільно з ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи згідно розподілених ролей, та раніше обумовленим планом, підійшли до ОСОБА_14 , а ОСОБА_11 обійшовши його зі спини, та ставши навпроти, обличчям до останнього, зупинив його таким чином, в той час як ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходилися за спиною потерпілого. ОСОБА_11 , демонструючи в своїй руці металеву палицю, та реальний намір її застосування наказав ОСОБА_14 передати їм свої гроші та мобільний телефон, однак з метою збереження належного йому майна, та не бажаючи виконувати накази останніх, потерпілий своєю лівою рукою наніс удар в підборіддя ОСОБА_11 та намагався втекти.

Проте, одразу після нанесення удару потерпілим ОСОБА_14 . ОСОБА_11 з метою захисту, ОСОБА_15 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, почали наносити потерпілому чисельні удари металевими палицями в область голови, тулубу, від яких він впав на землю, та отримав легкі тілесні ушкодження, а обвинувачені таким чином подолали здатність потерпілого до опору.

Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа продовжуючи свої злочинні дії, знову наказали ОСОБА_14 передати їм свої гроші та мобільний телефон, який в свою чергу, сприймаючи в цей раз дії ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, як реальні, та такі що несуть загрозу його здоров`ю та життю, на вимогу останніх передав ОСОБА_11 свій мобільний телефон марки Iphone 5s ІМЕІ НОМЕР_2 вартістю 8000 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар, № НОМЕР_3 , вартістю 15 гривень, з грошима на її рахунку в сумі 7 гривень, який був у металевому чохлі вартістю 100 гривень.

Також ОСОБА_9 зняв з лівої руки потерпілого наручний годинник фірми Hublot, вартістю 400 гривень, та на вимогу нападників ОСОБА_14 серед іншого передав останнім грошові кошти в сумі 100 гривень та банківську картку Приватбанк, а всього майна на загальну суму 8522 гривень.

Після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення кримінального злочину зникли, розпорядившись майном ОСОБА_14 на власний розсуд.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того зазначив, що розбійний напад з ним та ОСОБА_11 також вчиняв ОСОБА_10 , однак в обвинувальному акті він вказаний, як невстановлена досудовим розслідуванням особа.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того зазначив, що розбійний напад з ним та ОСОБА_9 також вчиняв ОСОБА_10 , однак в обвинувальному акті він вказаний, як невстановлена досудовим розслідуванням особа.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому. При цьому зазначив, що будь-якого відношення до розбійного нападу вчиненого ОСОБА_11 та ОСОБА_9 по відношення до ОСОБА_14 не має.

Також обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен окремо, з власного боку негативно оцінили свої протиправні дії, пообіцяли у подальшому не порушувати закон за жодних умов.

Зокрема, будучи допитаними з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , кожен окремо, підтвердили суду обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, які стосуються кожного з них в частині обставин самої події злочину, а саме: часу, місця, способу та інших обставин вчинення, виду і розміру завданої шкоди. Також зазначили, що будь-яких претензій по відшкодування моральної шкоди не мають, а потерпілий ОСОБА_14 також не має і матеріальних претензій до обвинувачених, у зв`язку з повним відшкодуванням йому завданої шкоди. В частині призначення покарання обвинуваченим, враховуючий їх вік та обставини вчинення злочинів, на позбавленні волі в умовах ізоляції не наполягали.

Допитані, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожна окрема, зазначила суду, що 06.09.2014 року в період часу з 05 год. 30 хв. по 05 год. 40 хв. приймала участь у якості понятих при проведенні огляду за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого, у їх присутності у вказаній квартири було вилучено низку предметів, а саме предмети схожі на дерев`яні палки, ножі, предмет схожий на шампур, дві металеві палиці, предмет схожий на мачете, предмет схожий на ніж, нунчаку, два предмети схожі на нунчаки. ОСОБА_15 пояснював, що усі ці предмети, які наявні у нього в квартирі належали йому.

Вказані показання обвинувачених, потерпілих та свідків суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Обставин регламентованих ст. 87 КПК України вході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх в ході судового розгляду встановлено не було.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Протоколом огляду місця події здійсненого з 17 год. 00 хв. по 17 год. 20 хв. 27.08.2014 року, який був проведений слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, його місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (а.п. 181-183, том № 1).

Протоколом огляду місця події здійсненого з 06 год. 45 хв. по 07 год. 05 хв. 05.09.2014 року, який був проведений слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 в присутності понятих підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, його місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (а.п. 188-192, том № 1).

Протоколом огляду місця події здійсненого з 02 год. 36 хв. по 02 год. 45 хв. 06.09.2014 року, який був проведений слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_20 в присутності понятих та підозрюваного ОСОБА_9 підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, його місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (а.п. 193-197, том № 1).

Протоколом огляду місця події здійсненого з 05 год. 30 хв. по 05 год. 40 хв. 06.09.2014 року, який був проведений слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_21 в присутності понятих та підозрюваного ОСОБА_9 підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, його спосіб вчинення, предмети, які були в обвинувачених, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (а.п. 203-208, том № 1).

При цьому судом у ході судового розгляду порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 237, 233 КПК України не виявлено та стороною захисту не доведено.

Відомості, що містяться у протоколах слідчих експериментів проведених 06.09.2014 року у присутності понятих, підозрюваних, захисників та інших учасників (а.п. 33-35, том № 2, а.п. 49-51 том № 2) та досліджені судом показання свідків, обвинувачених та потерпілих цілком і повність узгоджуються між собою, будь-яких суперечностей не містять.

При цьому судом у ході судового розгляду порушень вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України не виявлено та стороною захисту не доведено.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому, з досліджених судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.

З висновку трасологічної експертизи № 1398 від 21.09.2013 (2014) року слідує, що предмет схожий на дерев`яну палку, вилучений 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений саморобним способом. Відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії, палиця (а.п. 214-217, том № 1).

З висновку трасологічної експертизи № 1397 від 21.09.2013 (2014) року слідує, що предмет схожий на дерев`яну палку, вилучений 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений саморобним способом. За своїми конструктивними ознаками не відноситься до зброї ударно-дробильної дії (а.п. 222-225, том № 1).

З висновку трасологічної експертизи № 1390 від 21.09.2014 року слідує, що предмет схожий на шампур, вилучений 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , є шампуром, господарчо-побутовим інструментом для виготовлення шашлику та холодною зброєю не являється (а.п. 231-233, том № 1).

З висновку трасологічної експертизи № 1396 від 21.09.2014 року слідує, що дві металеві палиці, вилучені 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за своїми структурними характеристика, не відносяться до холодної зброї ударно-дробильної дії (а.п. 237-239, том № 1).

З висновку трасологічної експертизи № 1394 від 21.09.2014 року слідує, що предмет схожий на мачете, вилучений 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений заводським способом фірмою Tramontina S.A. Бразилія, є різновидом господарсько-побутових мачете, і до холодної зброї не відноситься (а.п. 244-247, том № 1).

З висновку трасологічної експертизи № 1392 від 21.09.2014 року слідує, що предмет схожий на ніж, вилучений 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , не є холодною клинковою зброєю, виготовлений кустарним способом за типом туристичних ножів господарсько-побутового призначення (а.п. 2-6, том № 2).

З висновку трасологічної експертизи № 1391 від 21.09.2014 року слідує, що ніж, вилучений 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії ножем виготовленим заводським способом фірми Nieto Spain по типу мисливського ножа загального призначення (а.п. 12-15, том № 2).

З висновку трасологічної експертизи № 1395 від 21.09.2014 року слідує, що предмет, вилучений 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , являється холодною зброєю ударно-дробильної дії нунчаку, які виготовлені саморобним способом (а.п. 20-22, том № 2).

З висновку трасологічної експертизи № 1393 від 21.09.2014 року слідує, два предмети, схожі на нунчаку, вилучені 06.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлені саморобним по типу нунчаку. Не відноситься до холодної ударно-дробильної зброї за конструктивними особливостями (а.п. 26-30, том № 2).

З висновку судово-медичної експертизи № 2520 від 10.09.2014 13.10.2014 року, слідує, що потерпілий ОСОБА_14 , 1996 року народження, отримав тілесні ушкодження, які відносяться за ступенем тяжкості (критерієм небезпеки для життя) до легкого тілесного ушкодження (а.п. 45-48, том № 2).

Зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_4 , який у розумінні ст.ст. 36-37 КПК України, наділений повноваженнями прокурора, було заявлено клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_22 , яке ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту (обвинуваченого, захисника), з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України задоволено.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 : за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив напад (розбій), з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_11 : за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив напад (розбій), з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, суд аналізуючи покази обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про те, що розбійний напад разом з ними також вчиняв ОСОБА_10 , однак в обвинувальному акті він вказаний, як невстановлена досудовим розслідуванням особа, вважає за необхідне вказати на те, що позбавлений змоги врахувати вказані показання, оскільки ОСОБА_10 таке обвинувачення в ході судового розгляду не висувалося взагалі, а відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, однак, у цьому випадку, у разі виходу за межі висунутого обвинувачення становище обвинуваченого ОСОБА_10 однозначно не було б покращено, а під час судового розгляду сторона обвинувачення правом змінити обвинувачення, висунення додаткового обвинувачення, не скористалася.

Таким чином, підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено,

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 є щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_14 завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем проживання та стажування в період випробування при працевлаштуванні, дані, щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, не навчається, раніше не судимий), молодий вік, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; відсутність будь-яких претензій (майнових/моральних) у потерпілого ОСОБА_14 , загалом позицію потерпілих у справі щодо міри покарання; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотиви і мету, способи, стадії вчинень, характери і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає, за необхідне призначити покарання за ст. 186 КК України у виді позбавлення волі та при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного призначити покарання за 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, остаточно визначивши покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 є щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_14 завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_11 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем навчання, дані, щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (працює, активно займається спортом, раніше не судимий), молодий вік, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає міцні соціальні зв`язки; відсутність будь-яких претензій (майнових/моральних) у потерпілого ОСОБА_14 , загалом позицію потерпілих у справі щодо міри покарання; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотиви і мету, способи, стадії вчинень, характери і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає, за необхідне призначити покарання за ст. 186 КК України у виді позбавлення волі та при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного призначити покарання за 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, остаточно визначивши покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 є щире каяття, добровільне відшкодування завданої особисто ним шкоди потерпілому ОСОБА_12 у сумі 1020 гривень 00 копійок.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, а згідно консультативного висновку психіатра від 27.01.2015 року має діагноз: дісаціональний розлад особистості, має постійне місце реєстрації, дані, щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, не навчається, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України), молодий вік, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію у справі потерпілого ОСОБА_12 щодо міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме активне сприяння встановленню істини з метою покарання винних у межах їх вини, та вважає, за можливе призначити покарання за наявності обставин, що пом`якшують його, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують, у межах санкції статті 186 КК України у виді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 69-1 КК України, не буде перевищувати двох третин максимального строку розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини.

При цьому, суд не убачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною у діях обвинувачених вчинення злочину відносно неповнолітньої особи, як проте вказано в обвинувальному акті, оскільки системний аналіз КК України свідчить, що дана обставина до переліку обтяжуючих вину та визначених ч. 1 ст. 67 КК України обставин не віднесена, а відповідно до частини 3 цієї ж статті КК при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_10 , чи норм ст. 69-1 КК України до ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми можуть бути застосовані, фактичного обґрунтовування стороною захисту застосування цих статтею одними і тими ж обставинами, що відповідно до норм КК України є не припустимим, не відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 , спосіб та характер вчинення злочинів, та однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_23 в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 про стягнення 3060 гривень 00 копійок матеріальної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), саме з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.

Цивільний позивач та його законний представник, у судовому засіданні, кожен окремо, пояснили суду, що матеріальна шкода у сумі 3060 грн. 00 коп. складається із вартості мобільного телефон марки Sony Xperia SP C5302, ІМЕІ: НОМЕР_1 - 3000 гривень, навушників фірми Sony - 50 гривень та грошових коштів в сумі 10 гривень.

Цивільним відповідачем ОСОБА_10 цивільному позивачу було добровільно під час судового розгляду провадження відшкодовано 1020 гривень 00 копійок.

У судовому засіданні цивільні відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_9 зазначили суду, що готові відшкодувати шкоду завдану їх діями цивільному позивачеві у повному обсязі, а саме по 1020 гривень 00 копійок.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

У даному випадку, судом визнано доведеним, що всього своїми злочинними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заподіяли матеріального збитку цивільному позивачу на суму 3060 гривень 00 копійки шляхом відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групи осіб, а відповідно до ст. 26 КК України, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Таким чином судом встановлено, що завдана шкода потерпілому була здійснена особами, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними сукупними діями, та діями з єдністю наміру, у зв`язку з чим обвинувачені повинні нести солідарну відповідальність перед потерпілим.

У даному випадку цивільний позивач пред`явивши позов до усіх обвинувачених просить суд стягнути кошти тільки з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що виходячи з норм ЦК України та ЦПК України, є його беззаперечним правом враховуючи, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, та в подальшому наділені правом зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_9 у розмірі виплаченого ними відшкодування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, частиною 1 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд вважає доведеним, що матеріальні збитки цивільного позивача від завданих солідарних дій відповідачів становлять 3060 гривень 00 копійок, та підлягають стягнення з останніх.

При цьому, суд враховує, що цивільним відповідачем ОСОБА_10 було добровільно сплачено на користь цивільного позивача в ході судового розгляду провадження шкоду у сумі 1020 гривень 00 копійок, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з обвинувачених/цивільних відповідачів солідарно на користь цивільного позивача невідшкодовану частину шкоди у розмірі 2040 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України, слід змінити з домашнього арешту на взяття під варту до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в строк відбування покарання слід зарахувати термін попереднього ув`язнення з 06.09.2014 року по 22.02.2015 року включно.

Питання процесуальних витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання:

? за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

? за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з 23.02.2015 року зарахувавши в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 06.09.2014 року по 22.02.2015 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді утримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання:

? за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

? за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 відраховувати з 23.02.2015 року зарахувавши в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 06.09.2014 року по 22.02.2015 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді утримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді домашнього арешту змінити на утримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з 23.02.2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_23 в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином (кримінальним правопорушенням) задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_23 в інтересах ОСОБА_12 2040 (дві тисячі сорок) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення трасологічних експертиз у розмірі 3538 (три тисячі п`ятсот тридцять вісім) гривень 08 копійок (висновки експертів № 1398, № 1397, № 1390, № 1396, № 1394, № 1392, № 1391, № 1395, № 1393).

Речові докази: маску типу балаклава, дві футболки, дві дерев`яні палки, предмет схожий на шампур, два предмети схожі на металеві палки, мачете, два ножі, три предмети схожі на нунчаки, передані до камери схову речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, - знищити; наручний годинник фірми Hublot, мобільний телефон марки Iphone 5s ІМЕІ НОМЕР_2 , залишити у власності ОСОБА_14 ; два компакт диски фірми VIDEX, типу CD-R, - залишити в матеріалах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011234 від 28 серпня 2014 року.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1