АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2015 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002007 щодо,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, а саме:
· 08 серпня 2012 року, Шевченківськім районним судом Чернівецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч.3 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 02 вересня 2013 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року підсудний ОСОБА_7 , визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено обрану тримання під вартою, строк відбуття покарання обраховується з 26 листопада 2014 року.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду 16 серпня 2014 року близько 6 години 30 хвилин з метоювідкритого викрадення чужого майна, перебуваючи біля входу в під`їзд будинку АДРЕСА_2 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, наніс ОСОБА_8 один удар рукою в обличчя та відкрито заволодів її жіночою сумкою вартістю 200 грн., в якій знаходився

Провадження №11-кп/794/121/15 р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.2, ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_1
телефон марки «Нокія С2-01» з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 1500 грн., грошові кошти в сумі 100 грн., два флакони жіночих парфумів, загальною вартістю 600 грн., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , ключі від квартири, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять. Заволодівши сумкою ОСОБА_7 , викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на суму 2 400 грн.

На вказаний вирок засуджений ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій просить вирок районного суду скасувати, та зменшити міру покарання. Щиро розкаюється у вчиненому злочині, та просить врахувати що він сприяв слідству у розкритті злочину та являється круглою сиротою.
Також адвокатом ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в якій вказує, що вирок першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, таким, що не відповідає обставинам справи та є надто суворим, у зв`язку з чим підлягає зміні чи скасуванню. Також зазначає в апеляції, що в судовому засіданні першої інстанції він наводив обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 а саме дійове каяття, за якого обвинувачений добровільно своєю активною поведінкою сприяв розкриттю злочину. Як зазначив апелянт обвинуваченим було відшкодовано завдані збитки, просив врахувати позитивну характеристику обвинуваченого, але судом першої інстанції дані обставини не були враховані.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 які підтримали свої апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, міркування прокурора, яка вважає апеляцію необґрунтованою, та просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, наведених у вироку, повністю доведена сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким дана правильна юридична оцінка.

Оскільки в поданій апеляції апелянт не оспорює обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 , колегія суддів керуючись ст.404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляції.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, районний суд у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, те, що він раніше судимий, також суд врахував, що потерпіла немає до ОСОБА_7 претензій ні матеріального ні морального характеру, до обставин, до пом`якшуючих обставин суд відніс щире каяття у вчиненому злочині, сприяння слідству у розкриттю злочину.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Призначення судом мінімального розміру покарання передбаченого санкцією ст.186 ч. 2 КК України свідчить про врахування всіх можливих обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі зазначених у апеляції.
Правові підстави застосування ст.ст. 69, 74, 75 КК України відсутні, ОСОБА_7 не є особою стосовно якої доцільно застосовувати ці статті, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що виправлення засудженого не можливе без ізоляції від суспільства.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що призначене районним судом ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок районного суду є законним та обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015року, щодо нього без змін.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія вірна: Суддя