Справа № 130/145/15-к
Провадження №11-кп/772/378/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі ОСОБА_5
За участю: прокурора ОСОБА_6
Обвинуваченого ОСОБА_7
Потерпілої ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці 30.04.2015 р.
кримінальне провадження № 0000312 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 , який затвердив обвинувальний акт,
на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області
від 11.02.2015 р., яким засуджено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, вдівця, на утримані малолітня дитина, працюючого економістом ТОВ «Агро кряж 1», раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки.
Вирішене питання з речовими доказами. Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в розмірі 786 грн. 24 коп. за проведення експертного дослідження на користь НДКЦ при УМВС України у Вінницькій області.
Вироком встановлено, що 15 листопада 2014 року, біля 17 год., обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_1 , в умовах недостатньої видимості в районі 36 км автодороги «Шаргород-Станіславчик-Жмеринка» в сторону с. Станіславчик Жмеринського району, порушивши п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не обрав безпечної швидкості для руху, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу в момент об`єктивної появи в його полі зору габаритних вогнів попутного транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення із задньою лівою частиною причепа «ГКБ-8350», державний номерний знак НОМЕР_2 , який буксирувався автомобілем «КАМАЗ-5320», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який належить ФОП ОСОБА_11 .
Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «Рено Кенго» ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння у вигляді розтрощення голови, забійної рани, скалкового перелому правої лобно-тім`яно-скроневої кісток з розчавленням головного мозку, перелому рукоятки грудини, відкритого перелому грудинного кінця правої ключиці. Смерть ОСОБА_12 настала від розтрощення голови з розчавленням головного мозку, між ними та смертю прямий причинний зв`язок.
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку в частині призначеного покарання, із постановлення нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 4 роки позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням на засудженого обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд не в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який стався внаслідок грубого порушення вимог Правил дорожнього руху, та безпідставно не призначив додаткове покарання, не поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Крім того, прокурор просить стягнути процесуальні витрати на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КК України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора та просить постановити новий вирок з наведених у скарзі мотивів, виступи обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , які проти апеляції заперечують, просять вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, за які його засуджено, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку у сукупності, та прокурором не оспорюється.
Разом з тим, при призначені покарання судом не в повній мірі враховані вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких при призначені покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. В даному випадку суд не взяв до уваги те, що діями ОСОБА_7 грубо порушено вимоги Правил дорожнього руху України та вчинено необережний тяжкий злочин, наслідками якого є загибель потерпілої.

За таких обставин, не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є явно несправедливим внаслідок м`якості, про що мотивовано наведено в апеляції прокурора. Крім того, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, суд безпідставно не поклав на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, та не обґрунтував в цій частині своє рішення.
Таким чином, вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню, із постановленням нового вироку. Крім того, обґрунтованими є доводи прокурора про необхідність стягнення процесуальних витрат на користь держави.
При призначені покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені у вироку дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, за відсутністю обставин, що його обтяжують, приходить до висновку про призначення основного покарання в розмірі визначеному судом першої інстанції, з позбавленням права керування транспортними засобами, із звільненням засудженого від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. Передбачений п. 4 даної норми обов`язок колегія суддів вважає необхідним не застосовувати із врахуванням даних про особу винного, який вчинив необережний злочин, має на утримані неповнолітню дитину.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд, -
З А С У Д И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.02.2015 р. щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та стягнення судових витрат скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати в розмірі 786 грн. 24 коп. за проведення експертного дослідження на користь держави.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: (підписи)
Вірно: