ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

03 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

За вказаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2015 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. П'ядики, Коломийського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, в силу вимог ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

Вирішено питання про стягнення судових витрат та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він восени 2014 року в лісі неподалік с. Велика Кам'янка Коломийського району знайшов та переніс (тобто незаконно придбав) до свого господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шість наступальних осколкових ручних гранат РГД-5 та шість конструктивно зібраних уніфікованих запалів дистанційної дії УЗРГМ, що є бойовими припасами придатними для використання, які незаконно зберігав у підсобному приміщенні за вказаною адресою до 04 лютого 2015 року, коли вони були вилучені працівниками правоохоронних органів приблизно о 13:30 год. під час огляду місця події.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_1 через невідповідність покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. На обґрунтування своєї позиції, зазначає, що при призначенні ОСОБА_1 покарання місцевим судом повною мірою не було враховано тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого, який, як зазначає прокурор, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин. Вважає, що висновок суду про застосування ст. 75 КК України є безпідставним, а суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ст. 419 КПК України.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 В за ч. 1 ст. 263 КК України прокурором у касаційній скарзі не оспорюються. Прокурор у скарзі також не зазначає доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовними підставами для скасування або зміни ухвалених судових рішень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_1 судом враховано ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу засудженого: позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на спеціальних обліках, відсутність судимостей в силу вимог ст. 89 КК України. Пом'якшуючими покарання обставинами судом визнано зізнання та щире каяття ОСОБА_1 у вчиненому злочині та активне сприяння його розкриттю.

Також суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, які за змістом аналогічні доводам касаційної скарги прокурора, дійшов висновку про їх безпідставність, детально мотивувавши свої висновки.

Зокрема, як убачається з ухвали, суд апеляційної інстанції правильно зазначив про те, що ОСОБА_1 вважається особою, що в силу вимог ст. 89 КК України не має судимості, з огляду на що факт його попереднього притягнення до кримінальної відповідальності не може бути врахований при розгляді даного кримінального провадження.

На думку колегії суддів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, наявність пом'якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_1, висновок суду про його звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим.

Доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи своє рішення, не дотримався вимог ст. 370 КПК України, є непереконливими.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином мотивована, а доводи прокурора ретельно перевірені й спростовані.

Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_1 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4