Ухвалаіменем україни

15 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7.,

суддів ОСОБА_8., ОСОБА_9.,

за участю прокурора ОСОБА_10.,

секретаря ОСОБА_11,

захисника ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106, за касаційною скаргою засудженого на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 27 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за ч. 4 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців із позбавленням права обіймати посади в митних органах Міністерства доходів і зборів України строком на 2 роки, з конфіскацією майна, крім житла.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 жовтня 2014 року вирок районного суду змінено.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_2 з ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) на ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року).

Призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців із позбавленням права обіймати посади пов'язані зі здійсненням владних повноважень у правоохоронних органах строком на 2 роки.

В іншій частині вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 ставить питання про скасування вироку та ухвали суду, призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Стверджує, вирок суду обґрунтовано недопустимими доказами, котрі зібрані з порушенням вимог кримінального процесуального закону та одержані внаслідок підбурювання його до вчинення злочину. Кваліфікація злочину за ст. 368 КК України є невірною. Вважає, що його дії належить кваліфікувати за ст. 368-2 КК України. Призначене покарання у виді позбавлення волі є несправедливим внаслідок його суворості, просить його пом'якшити, застосувати ст. 75 КК України або замінити штрафом.

За вироком суду ОСОБА_2, як головний інспектор митного посту Сумської митниці 15 липня 2013 року запропонував ОСОБА_3 за неправомірну вигоду посприяти у митному оформленні автомобілів. При цьому не проводити огляд транспортних засобів, врахувавши ціну автомобілів, зазначену в договорах купівлі-продажу.

Прийнявши незаконну пропозицію, ОСОБА_4 28, 29 серпня 2013 року ввезені на митну територію України автомобілі «Опель Віваро», «Фольцваген Кадді» та документи надав ОСОБА_2, а після розмитнення, 29 серпня 2013 року, передав засудженому неправомірну вигоду по 2500 грн. за кожен автомобіль.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав скаргу, прокурора, котрий заперечив проти задоволення касаційної скарги, та вважав, що скарга задоволенню, а вирок та ухвала суду скасуванню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у злочині, вчиненому за викладених у вироку обставин, підтверджуються зібраними та дослідженими судом доказами, відповідно до вимог КПК України.

Зокрема, судом враховано показання засудженого про обставини злочину.

В судовому засіданні засуджений визнав, що надавав необхідну консультацію ОСОБА_3 з приводу розмитнення автомобілів.

Із показань ОСОБА_3 убачається, що він 15 липня 2013 року звернувся до ОСОБА_2, як інспектора Сумської митниці, з метою отримання консультації щодо митного оформлення ввезених на митну територію України автомобілів. У ході розмови ОСОБА_2 створював умови для передачі йому винагороди, при здійсненні митного оформлення автомобілів, у зв'язку із чим, він звернувся з заявою до УСБУ в Сумській області.

Наведені обставини було підтверджено в ході здійснення контролю за вчиненням злочину.

Із протоколів зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, встановлено, що засуджений під час особистих зустрічей повідомляв ОСОБА_3 про механізм заниження вартості митного оформлення та розраховував можливий розмір вартості митних платежів саме тих автомобілів, котрі були ввезені останнім, домовлявся про розмір неправомірної вигоди, створював умови для її надання.

За протоколом огляду місця події в ОСОБА_2 було вилучено помічені кошти, при огляді на долонях виявлено сліди спеціальної хімічної речовини.

Сліди хімічної речовини виявлено на одязі засудженого, грошових коштах, вилучених із його гаманця, торцевої частини журналу до якого поміщалася неправомірна вигода.

Аналогічні обставини підтверджено показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 котрі були очевидцями події.

Наведене дає підставу стверджувати, що ОСОБА_2, умисно створив обстановку, за якої ОСОБА_3 був спонуканий дати йому неправомірну вигоду в сумі 5000 грн., за сприяння у митному оформленні автомобілів.

Доводи засудженого про те, що вирок суду постановлено на недопустимих доказах, не підтверджено матеріалами справи, оскільки процесуальні дії проводилися в порядку заведеної оперативно-розшукової справи.

Наведені докази, яким судом дана всебічна оцінка, спростовують доводи касаційної скарги засудженого про неправильну кваліфікацію його дій та необхідність перекваліфікації злочину за ст. 368-2 КК України незаконне збагачення.

Зокрема, одержання неправомірної вигоди завжди обумовлено вчиненням (не вчиненням) в інтересах особи, котра надає неправомірну вигоду, чи третіх осіб, певного діяння з використанням наданої влади чи службових повноважень. У той час, як при незаконному збагаченні така обумовленість відсутня.

Оскільки в результаті незаконної домовленості кошти передавалися засудженому за сприяння у митному оформленні автомобілів ввезених ОСОБА_3, то кваліфікація його дій, як одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто дає неправомірну вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища є вірною.

Оцінивши докази відповідно до вимог КПК України, апеляційний суд правильно перекваліфікував злочинні дії винного з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 368 КК України, виключивши при цьому кваліфікуючу ознаку повторності.

Покарання ОСОБА_2 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, є справедливим та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Доводи касаційної скарги засудженого щодо недотримання вимог кримінально-процесуального закону, провокації злочину, які є аналогічними доводам, викладеним у апеляції, перевірялись апеляційним судом, який в своєму рішенні проаналізував наведені засудженим підстави для скасування вироку районного суду, і визнав їх необґрунтованими.

Ухвала апеляційного суду є належно мотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 433-438 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 27 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_7