Справа № 11-277/2008 року
головуючий: в 1-й інстанції: Слободян
категорія: постанова
доповідач: Шершун В.В.
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» квітня 2008 року колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Шершуна
В.В.,

суддів: Лінника П.О.,
Задворного О.Л.,

з участю
прокурора: Крохмалюк Б.Г.,

захисника: ОСОБА_1.

та потерпілої: ОСОБА_2.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією прокурора, який
брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, на постанову
Хмельницького міськрайонного суду від «03» березня 2008 року.

Цією постановою кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_3за ст.ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2, 384 ч. 2 КК
України направлено прокурору Хмельницького району для організації проведення
додаткового розслідування.

Міру
запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3- залишено попередню - підписку про
невиїзд.

Повертаючи справу на додаткове
розслідування зі стадії попереднього розгляду справи, суд мотивував своє
рішення тим, що органи досудового розслідування пред'явили ОСОБА_3. неконкретне
обвинувачення, не встановили місце, час вчинення кожного із злочинів, не
визначили розмір заподіяних матеріальних збитків на час вчинення злочинів, що
призвело до порушення права обвинуваченого на захист. В зв'язку з чим, на думку
суду першої інстанції, досудовим слідством було допущено таке істотне порушення
вимог кримінально-процесуального закону, без усунення якого справа не могла
бути призначена до судового розгляду по суті.

В своїй апеляції прокурор, який
брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, вважає, що місцевий суд,
повертаючи справу на додаткове розслідування, допустив ряд істотних порушень
норм кримінально-процесуального закону, в зв'язку з чим, він просить постанову
скасувати, а справу повернути в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

На думку апелянта, досудовим
слідством було вжито всіх можливих заходів з метою встановлення істини у
справі, а ті питання, які не були досліджені в ході досудового слідства, на
думку прокурора, можливо дослідити під час судового розгляду справи шляхом
судового доручення.

Крім цього, як стверджує прокурор:

- суд не
зазначив в своїй постанові яким чином було порушено право обвинуваченого
ОСОБА_3. на захист та в чому полягало дане порушення;

- суд, не
провівши дослідження доказів по справі, дав їм оцінку, до того ж невірну;

- повертаючи
справу на додаткове розслідування з мотивів необхідності кваліфікації дій
обвинуваченого за більш тяжкий злочин, суд задоволив клопотання захисника
обвинуваченого, який згідно КПК не наділений повноваженням клопотати про
повернення справи на додаткове розслідування з таких мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
прокурора, який підтримав апеляцію та просив постанову суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд, заперечення проти задоволення апеляції
обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Ст. 132 КПК України передбачає, що
у постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути зазначено: хто склав
постанову; місце і час її складання; назву справи; прізвище, ім'я та по
батькові обвинуваченого, день, місяць та рік його народження; злочин, у
вчиненні якого обвинувачується дана особа, час, місце та інші обставини
вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому, і стаття кримінального
закону, якою передбачений цей злочин.

Коли обвинувачений притягається до відповідальності за
вчинення декількох злочинів, що підпадають під ознаки різних статей
кримінального закону, в постанові про притягнення як обвинуваченого повинно
бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в вину по кожній з цих
статей.

Такі ж вимоги законодавець
пред'являє і до обвинувального висновку, згідно ст. 223 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок
місцевого суду про невідповідність обвинувачення ОСОБА_3. названим вимогам -
законний і ґрунтується на матеріалах справи.

Так, за епізодом привласнення
земельної ділянки ОСОБА_3., органи слідства по-різному визначають час скоєння
цього злочину. Вони вказують, що дії, які кваліфікуються за цим епізодом за ст.
364 ч. 2 КК України, скоєні в кінці 2002 року, а дії, які за цим же епізодом
кваліфікуються за ст. 366 ч. 2 КК України, і за логікою мали б передувати
зловживанню службовим становищем - скоєні в кінці 2002 року - на початку 2003
року.

Тому суд першої інстанції в цій
частині прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органи слідства за даним
епізодом не встановили часу скоєння злочинів. Крім того, як встановлено
колегією суддів за даним епізодом, органи слідства не встановили і не вказали
як площа незаконно присвоєної земельної ділянки, де вона знаходиться, тобто яка
її конкретна адреса, та яка її вартість станом на момент присвоєння. Останнє
має істотне значення для справи, оскільки ОСОБА_3. інкримінується ст. 364 ч. 2
КК України за ознакою тяжких наслідків, а тому вартість привласненої ділянки та
її розмір підлягають обов'язковому доказування.

Не вказана ціна землі станом на
момент скоєння злочину і за епізодом незаконно наданої земельної ділянки
ОСОБА_4., як і не визначено конкретного часу скоєння злочинів за цим епізодом,
який можна встановити по журналах реєстрації надходження документів до
землевпорядних організацій, тощо.

Як видно з обвинувачення по
епізоду вилучення земельної ділянки у ОСОБА_5., у нього вилучено 0,04 га землі,
яка передана ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8. по 0,10 га кожному.

Оскільки такий розподіл неможливий
фізично, органи слідства мали б встановити і вказати, яка частина земельної
ділянки ОСОБА_5. була передана кожній з названих осіб, і за рахунок яких
земельних ділянок, розміри зазначених ділянок цих осіб були визначені у 0,10
га.

За епізодом незаконного надання
земельної ділянки ОСОБА_9., органи
слідства вказали, що ОСОБА_3. вніс завідомо неправдиві дані до державного акту
на право приватної власності на землю, однак яким чином він це зробив, чи
входять ці дії в коло його службових повноважень, де він взяв бланк даного
акту, - не вказано.

Викладаючи обвинувачення ОСОБА_3.
за ст. 384 КК України, органи слідства вказали, що він дав завідомо неправдиві
покази, поєднані зі штучним створенням доказів захисту ОСОБА_10., однак, в чому
полягають ці неправдиві докази і які докази створені штучно - не вказали, тобто не виклали об'єктивну
сторону злочину в повному обсязі.

Правомірною, на думку колегії
суддів, і є вимога місцевого суду про необхідність оцінки земельних ділянок,
які фігурують в обвинуваченні станом на момент скоєння інкримінованих
підсудному дій.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої інстанції про неконкретність пред'явленого
ОСОБА_3. обвинувачення є обґрунтованим.

В зв'язку з цим, правомірним є
висновок суду першої інстанції про істотне порушення органами досудового
слідства вимог кримінально-процесуального закону, оскільки названі порушення
перешкоджають суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний і
обґрунтований вирок, а підсудному - здійснювати належний захист від
пред'явленого обвинувачення.

Правомірним є і висновок суду
першої інстанції про порушення права на захист ОСОБА_3. внаслідок пред'явлення
йому неконкретного обвинувачення, оскільки він ґрунтується на вимогах п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року «Про
застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному
судочинстві».

Так, ч. 2 і ч.3 названого пункту передбачає,
що суди повинні
вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як
обвинуваченого була конкретною за змістом. Зокрема, в описовій її частині
зазначаються: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та
інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття (частина,
пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин. Недодержання
органами досудового слідства вимог статей 132 і 142 КПК може бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування.

Ст. 246 КПК України встановлює, що
при
попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням
прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого,
позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на
додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження
дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього
Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

За клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника
чи законного представника суддя вправі повернути справу на додаткове
розслідування для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, якщо
окремий розгляд справи щодо них неможливий. За клопотанням прокурора,
потерпілого чи його представника суддя може повернути справу на додаткове
розслідування і у випадках наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого
за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш
тяжкий злочин, чи для пред'явлення йому обвинувачення, яке до цього не було
пред'явлено.

В зв'язку з цим, колегія суддів
вважає правомірним рішення суду першої інстанції про направлення справи на
додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду.

Разом з тим, на думку колегії
суддів, заслуговують на увагу твердження апелянта про безпідставність посилання
в постанові на необхідність юридичної оцінки діям ОСОБА_3. щодо присвоєння ним
земельної ділянки ОСОБА_2.

Апелянт, посилаючись на ст. 246 КПК
України правильно вказує, що такий обов'язок суд може покласти на досудове
слідство лише за клопотанням прокурора, або потерпілого.

Оскільки такі клопотання в судовому
засіданні не заявлялись, дане посилання підлягає виключенню з мотивувальної
частини постанови.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів судової палати з кримінальних справ

у х в а
л и л а :

Апеляцію прокурора задовольнити
частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2008 року про
направлення кримінальної спарви по обвинуваченню ОСОБА_3за ст.ст. 364 ч. 2, 366
ч. 2, 384 ч. 2 КК України прокурору Хмельницького р-ну для організації
проведення додаткового розслідування - залишити без змін.

Виключити з даної постанови
посилання про необхідність дати юридичну оцінку діям ОСОБА_3. з метою
привласнення земельної ділянки.

Головуючий: /підпис/

судді: /підпис/

Копія вірна, згідно оригіналу

cуддя апеляційного суду
Шершун В.В.