Справа № 1-718/2008 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2008 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої - судді Федорової Т.П.

при
секретарі - Єрмійчук А.В.

за
участю прокурора - Мельника Г.І.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Селезенівка Сквирського району Київської області,
українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, одруженої,
приватного підприємця, проживаючої АДРЕСА_1, раніше не судимої,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 172
ч.1 КК України,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1
обвинувачується у вчиненні грубого порушення законодавства про працю, що
виразилось у незаконному використанні найманої праці без оформлення трудових
відносин.

Так,
ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що
здійснюючи свою господарську діяльність на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, зареєстрованого
Білоцерківським міськвиконкомом 05 вересня 1997 року, за період часу з лютого
2007 року по 22 травня 2008 року ОСОБА_1 умисно використовувала найману працю
чотирьох працівників в магазині „Тетяна”, що по вул.. Водопійній 25 в м. Біла
Церква без укладання з ними трудових договорів, а саме: ОСОБА_2 з лютого 2007
року по 13 травня 2008 року, ОСОБА_3 з 09 вересня 2007 року по 13 травня 2008
року, ОСОБА_4 з 14 квітня 2008 року по 22 травня 2008 року, ОСОБА_5 з 14 квітня
2008 року по 22 травня 2008 року.

Своїми
діями ОСОБА_1 грубо порушила вимоги ст. 2 ч. 2 КЗпП України, яка передбачає, що
працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про
роботу на підприємстві, установі, організації або з фізичною особою, та ст.. 21
КЗпП України, яка передбачає, що трудовий договір є угодою між працівником та
власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену
цією угодою, а власник зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату
і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Перевіркою
в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості встановлено, що трудові
договори між ОСОБА_1 та найманими
працівниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зареєстровані.

Відповідно
до вимог ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівника не
може перевищувати 40 годин на тиждень. Проте, вказані наймані працівники
працювали по два тижні без вихідних з 07
до 22 години, що становить 15 годин на добу та 210 годин за два тижні.

Крім
того, в порушення вимог ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та п.2 постанови
Кабінету Міністрів України за № 836 від 26 липня 1996 року, якими визначено, що
громадянам, які працюють в зонах радіоактивного забруднення, оплата праці
додатково підвищується на 5,2 гривні, ОСОБА_1 вказані гроші не виплачувала.

Працюючи
без оформлення трудових договорів, працівники отримували від ОСОБА_1 заробітну
плату в розмірі 1000 гривень за два тижні роботи, при цьому жодних внесків на
соціальне страхування найманих працівників та сплату відповідних податків
ОСОБА_1 не здійснювала, грубо порушуючи тим самим вимоги ст. 254 КЗпП України.

Таким
чином, ОСОБА_1 грубо порушила гарантовані ст.ст. 46, 67 Конституції України та законами України права
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на соціальний захист та забезпечення їх у
разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, з незалежних від
них обставин.

Підсудна
ОСОБА_1, не оспорюючи свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, до початку
судового слідства заявила клопотання про звільнення її від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Заслухавши
думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання підсудної,
суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

ОСОБА_1
обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, до кримінальної
відповідальності притягується вперше,
щире покаялась у вчиненні злочину та активно сприяла його розкриттю.
Цивільного позову по справі не заявлено.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст. 7-2 КПК України, суд

П о с
т а н о в и в :

ОСОБА_1
звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого
ст. 172 ч.1 КК України, у зв'язку з дійовим каяттям.

Провадження
по кримінальній справі закрити, міру запобіжного заходу, обрану відносно
ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.

Постанова
суду може бути оскарженою до Апеляційного суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом 7 діб з моменту її винесення.

Суддя
- Т.П.
Федорова