Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/270/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 297 (212) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000750 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Знам`янка Кіровоградської області, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

05.01.2005 року вироком Знам`янського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

26.10.2011 року вироком Знам`янського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 02.10.2013 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання - 11 місяців 13 днів,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст. 297 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2014 року та Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.10.2011 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 місяців 13 днів та штрафу в розмірі 850 грн., із самостійним виконанням покарань.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він вчинив наругу над могилою, за наступних обставин.

21.05.2014 року приблизно о 13 год., ОСОБА_7 знаходився на кладовищі, розташованому в с. Гостинне Знам`янського району Кіровоградської області. Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_9 раптово виник умисел на наругу над могилою - незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, а саме на викрадення металевих предметів, що знаходяться на могилах вищевказаного кладовища. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягаючи на громадську моральність, а також честь і гідність померлих, нехтуючи людськими цінностями, ОСОБА_7 підійшов до могили покійного ОСОБА_10 та шляхом вільного доступу руками витягнув із указаної могили металеву трубу, тим самим незаконно заволодівши предметами, що знаходяться на могилі. Після цього ОСОБА_7 , усвідомивши, що його злочинні дії помічені сторонніми особами, залишивши викрадену ним трубу, з місця скоєння злочину зник.

Таким чином, вчинивши наругу над могилою покійного ОСОБА_10 за вищевказаних обставин, порушивши її цілісність та первісний вигляд, ОСОБА_7 завдав КП СМКП «Ритуал» матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок районного суду змінити в частині призначення покарання, а саме виключити з вироку районного суду посилання на ст. 71 КК України, часткове складання покарань, тим самим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 297 КК України у вигляді штрафу 850 грн.

В обґрунтування вимог посилається на те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, на думку захисту, суд першої інстанції при ухваленні вироку помилково застосував правила ст. 71 КК України. Призначивши остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2014 року та від 26.10.2011 року, судом фактично складені різні за видами покарання, а саме невідбута частина покарання у виді 11 місяців 13 днів позбавлення волі та штраф у розмірі 850 гривень, що суперечить положенням ч. 3 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції захисника, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, крім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, і в апеляційній скарзі не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 297 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється. При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч. 1 ст. 297 КК України за якою його засуджено та з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно (т. 1 аркуш к.п. 1), раніше неодноразово судимий (т. 1 аркуші к.п. 4-6).

Обставинами, що пом`якшують покарання визнано щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Врахувавши наведені вище обставини, районний суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначив найменш суворе покарання в межах санкції ч. 1 ст. 297 КК України у виді штрафу.

При цьому, врахувавши те, що ОСОБА_7 вчинив даний злочин у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.10.2011 року, невідбута частина якого складала 11 місяців 13 днів позбавлення волі, суд обґрунтовано призначив остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України, у виді 11 місяців 13 днів позбавлення волі та штрафу з їх самостійним виконанням, що є правильним та відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи захисника, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 помилково застосував положення ст. 71 КК України та фактично склав покарання, які не підлягають складанню, суперечать чинному законодавству.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 26 постанови від 24.10.2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа засуджена до арешту або позбавлення волі була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Крім того, за змістом ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу, призначене за сукупністю вироків, застосовується одночасно без складання і виконується самостійно.

Тобто, суд першої інстанції зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність дотримався в повному обсязі, а тому доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог КПК України, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, тому вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

На підставі викладеного та керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4