Справа №489/2509/15-к 07.05.2015 07.05.2015 07.05.2015

Провадження № 11-сс/784/192/15 Категорія: дозвіл на затримання
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у даному кримінальному провадженні - прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2015 року, якою
- відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор ОСОБА_6 наводить суть складеної 03.04.2015 року підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та її обґрунтування; доводи клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків; неявки ОСОБА_7 на виклик слідчого судді, яким 20.04.2015 року постановлена ухвалу про привід підозрюваного ОСОБА_7 на 30.04.2015 року; причини невиконання цієї ухвали. Також наводить положення ч. З ст. 187 КПК України щодо права слідчого судді постановити ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу, якщо ухвала про привід не була виконана.
Вважає безпідставним не прийняття слідчим суддею до уваги положень ч. З ст. 187 КПК України та посилання на вимоги ст. 188 КПК України щодо розгляду клопотання про затримання ОСОБА_7 з метою приводу при розгляді клопотання про його тримання під вартою.
При цьому посилається на не взяття слідчим суддею до уваги об`єктивної сторони складу злочину середньої тяжкості, в якому ОСОБА_7 підозрюється; на п. 44 рішення Європейського Суду з прав людини «Мюллер проти Франції» від 17.03.1997 року, згідно якого посилання на минуле особи не може бути достатнім для обґрунтування відмови в звільненні; на не прийняття слідчим суддею остаточного рішення по суті (повторний примусовий привід чи відмова у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу) та не призначено дату судового розгляду.
Твердить, що слідчим суддею унеможливлено всі необхідні та достатні законні заходи з метою доставлення ОСОБА_7 для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та не вжито інших заходів з метою обрання запобіжного заходу.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Для розгляду вказаного клопотання підозрюваний не з`явився та вжитими заходами щодо приводу підозрюваного, забезпечити його явку до суду не виявилось можливим.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про затримання підозрюваного з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для розгляду та вирішення питання про затримання підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки слідчим не подавалося клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 та таке клопотання судом не розглядається. При цьому слідчий суддя послався вимоги ст. 188 КПК України, відповідно до яких питання про затримання підозрюваного з метою його приводу, може бути вирішено тільки у зв`язку з розглядом клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Згідно положень ч. З ст. 187 КПК України у разі неприбуття підозрюваного за судовим викликом і відсутності у слідчого судді на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, слідчий суддя має право постановити ухвалу про привід підозрюваного, якщо він не з`явився для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою, або ухвалу про дозвіл на його затримання з метою приводу, якщо ухвала про привід не була виконана.
А відповідно до вимог ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За такого є абсолютно вірним та вмотивованим висновок слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_7 , оскільки слідчим не подавалося клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 та таке клопотання слідчим суддею не розглядається.
А тому дійсно вищенаведене не дає підстав для розгляду та вирішення питання про затримання підозрюваного у даному випадку.
І є абсолютно неприпустимим ігнорування прокурором вимог діючого кримінального процесуального законодавства, зокрема - ст. ст. 188, 189 КПК України щодо умов та підстав для надання слідчим суддею дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Також є неприйнятними і посилання прокурора на об`єктивну сторону складу злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , оскільки зазначене жодним чином не стосується предмету розгляду у цьому провадженні (щодо дозволу на затримання).
Безпідставним є і посилання апелянта на не прийняття слідчим суддею остаточного рішення по суті клопотання, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті (коли підозрюваний оголошений у міжнародний розшук).
Що стосується посилання прокурора на певні положення рішення Європейського Суду з прав людини «Мюллер проти Франції» від 17.03.1997 року (п. 44), то воно є недоречним у даному випадку, оскільки взагалі не стосується предмету розгляду у цьому провадженні.
Твердження апелянта про унеможливлення слідчим суддею законних заходів з метою доставлення ОСОБА_7 для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та не вжиття інших заходів з метою його обрання є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі та на матеріалах провадження, оскільки слідчий суддя у даному випадку діяв як раз саме у законний спосіб.
У встановленому законом порядку слідчим суддею 20.04.2015 року за клопотанням прокурора постановлена ухвала про привід підозрюваного ОСОБА_7 на 30.04.2015 року, який не було виконано працівниками міліції (а. с. 31, 32 - 36).
Жодних інших клопотань, окрім клопотання про затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор в судовому засіданні 30.04.2015 року, згідно журналу судового засідання, не заявляв (а. с. 37 - 38). За такого і в цій частині апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і відсутні підстави для її скасування, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3 п. 1, 422, 424 ч. 4, 532 ч. 4 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у даному кримінальному провадженні - прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4