У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретарі за участю прокурора засудженого ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002171, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2011 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 09.04.2013 року, згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01.04.2013 року, умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 17 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 16.05.2011 року - 6 (шість) місяців позбавлення волі, остаточно призначено до відбування ОСОБА_6 - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого в дохід держави 294 грн. 84 коп. судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 21.08.2014 року приблизно о 23.30 год., повторно, знаходячись поблизу магазину нічної торгівлі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_2, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілої ОСОБА_7, та виразилось у нанесенні удару кулаком правої руки в праве передпліччя, після чого, шляхом ривка, відкрито викрав з руки мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 380 грн., з карткою пам'яті на 8 ГБ вартістю 145 грн. та сім-картою оператора мобільного зв'язку «МТС» вартістю 10 грн. та залишком коштів на рахунку в сумі 9 грн., чим спричинив потерпілій фізичного болю та матеріальних збитків на загальну суму 544 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині призначеного покарання, вважаючи його занадто суворим та посилається, при цьому, на те, що він активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій, яка не наполягала на призначенні йому суворого покарання, тому вважає, що у суду є достатньо підстав для зменшення йому міри призначеного покарання, із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6, який підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5., який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з касаційної скарги, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій у скарзі засудженим не оскаржується.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону. Зокрема, судом враховано характеризуючи дані ОСОБА_6, а саме те, що по місцю проживання скарг на його поведінку не надходило, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, є особою молодого віку, громадянська дружина перебуває у стані вагітності, повне відшкодування збитків, те, що потерпіла претензій до засудженого не має. Крім того, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, те, що він раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення у період умовно-дострокового звільнення.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи касаційної скарги ОСОБА_6, щодо суворості призначеного йому покарання - безпідставні.

Наведені у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_6 доводи не спростовують висновку суду щодо необхідності призначення засудженому покарання, яке він має відбувати реально.

Колегія суддів вважає, що наведені у доводах касаційної скарги обставини, що на думку ОСОБА_6 пом'якшують призначене йому покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали б підстави для пом'якшення призначеного покарання і крім того, були вже враховані судом.

Призначене судом ОСОБА_6 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого засудженим злочину, даним про його особу та є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстав для застосування до засудженого вимог ст.ст. 69, 75 КК України не вбачається.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області, погодилася з висновками суду першої інстанції, і залишила вирок щодо ОСОБА_6 без зміни, про що в ухвалі наведено мотиви прийнятого рішення.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_6, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3