УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Ткачук
Н.В.

суддів: Томенчука Б.М.
, Шайди С. М.

з участю: прокурора Левенець Я.І.

потерпілого ОСОБА_1

засуджених ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши
16 травня 2007 року у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляціями потерпілого ОСОБА_1,
засудженихОСОБА_2, ОСОБА_3,
прокурора, який брав участь у
розгляді справи в суді 1 інстанції на вирок Галицького районного суду від 6
лютого 2007 року, -

встановила:

Вказаним вироком ОСОБА_2,

10
березня 1987 р. народження, уродженець
та житель АДРЕСА_1, українець, освіта
середня, не одружений,
не працює, не військовозобов"язаний, судимий Галицьким судом останній раз
04.10.2005 р. за ст. 185 ч.2 КК України на 4 роки-позбавлення волі
та звільнений умовно-достроково на 1 р. 2 м.
23 дні, -засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 5 років позбавлення
волі, за
ст. 187 ч.2 КК України на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, за
ст. 187 ч.4 КК України на 12
років позбавлення волі з конфіскацією належного майна, за
ст. 121 ч.2 КК України-10 років
позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
часткового складання остаточно визначено ОСОБА_2 покарання-13 років позбавлення
волі з конфіскацією майна та згідно 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої
частини покарання за попереднім вироком ОСОБА_2 визначено покарання 13 р. 6
міс. позбавлення волі з конфіскацією належного
йому майна.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель АДРЕСА_2, українець,
громадянин України, освіта
середня, не одружений, не працює,
згідно ст. 89 не судимий, -

Справа
№11-194/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Мула О.Д.

Категорія ст.
187 ч.2, 4, КК України Доповідач:
Ткачук Н.В.

186 ч.2, 121 4.2

2

засуджений
за ст. 186 ч.2
КК України на 5 років позбавлення волі,
за ст. 187 ч.2 КК України на 7 років позбавлення
волі з конфіскацією майна, за ст.
187 ч.4 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією
майна, за ст.
121 ч.2 КК України на вісім років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно визначено покарання ОСОБА_3
шляхом часткового складання покарань-11 років позбавлення волі з
конфіскацією належного йому майна.

Запобіжний
захід засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено попередній тримання під
вартою, а строк покарання рахується
ОСОБА_2 з 19 квітня 2006 p., а ОСОБА_3 з 14 квітня 2006 р.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15255 грн. матеріальної та 60
тис. грн. моральної шкоди
солідарно, на користь Івано-Франківської
клінічної лікарні 945, 76 грн. за лікування ОСОБА_4

За
вироком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обвинувачуються в тому, що вони протягом лютого-березня вчинили за
попередньою змовою, повторно ряд
розбійних нападів під час яких заволоділи мобільними телефонами, грабежі, за попередньою змовою повторно
розбійний напад під час якого спричинили потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні
ушкодження та тяжке тілесне ушкодження Наритнику, від яких він помер.

В
апеляціях:

- потерпілий ОСОБА_1 вважає, що дії засуджених слід кваліфікувати за ст.
115 ч.2 п.6 КК України в частині спричинення його сину тяжких тілесних
ушкоджень, від яких наступила смерть та
обране покарання вважає надто м"яким.
Просить вирок скасувати, справу
направити на додаткове розслідування.

- засуджений ОСОБА_3 вважає,
що обране йому покарання є надто суворим.

Просить
вирок змінити, пом"якшити
покарання.

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, вважає, що судом

зайво кваліфіковано дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.
121 ч.2 КК України.

Просить
вирок змінити, виключити з
обвинувачення ст. 121 ч.2 КК України.

- засуджений ОСОБА_2 просить вирок
скасувати, справу переглянути та винести
об"єктивний

вирок. Як вбачається з апеляції ОСОБА_2 він злочинів відносно ОСОБА_5 не
вчиняв.

Під час
апеляційного розгляду справи прокурор відкликав свою апеляцію.

Заслухавши
доповідь судді, потерпілого, який підтримав свою апеляцію та просив
задоволити позов в повному об"ємі,
засуджених ОСОБА_2, який підтримав
свою апеляцію та ОСОБА_3, який просив
пом"якшити покарання, думку
прокурора про законність і обгрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи, обговоривши мотиви і доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції потерпілого та засуджених до
задоволення не підлягають.

Висновки
суду щодо доведеності виниОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні ним зазначених у вироку
злочинів підтверджені належно дослідженими як на досудовому так і судовому
слідстві доказами, які відповідають
фактичним обставинам справи.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про винуватість ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 186 ч.2,
187 Ч.Ч.2, 4, 121 ч.2 КК України грунтується на належно
зібраних і досліджений по справі достовірних доказах.

Показаннями
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що
9 квітня близько 21 години вони зустріли ОСОБА_5, з яким виник конфлікт, під час якого вони наносили удари руками і
ногами лежачому потерпілому по голові та інших частинах тіла. У потерпілих по
справі мобільні телефони не забирали,
вони самі їх відддавали.

Показаннями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
вбачається, що 09.04.2006 р. біля 21
години неподалік стадіону в м. Бурштині
бачили двох хлопців. У вищому на зріст свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_2, бачили як ці хлопці (один вищий, другий нижчого росту) били хлопця, який лежав на землі. На зауваження свідків
пригрозили в нецензурній формі.

3

Згідно
показань свідка ОСОБА_10 про те, що 09.04.2006 р. біля 21 год. ОСОБА_2
запропонував йому придбати мобільний телефон "Соні-Еріксон", який,
як виявилося нележав потерпілому Наритнику.

Даними
висновку судово-медичної експертизи №2254-Е від 16.05. 2006 р. зазначено, що смерть ОСОБА_5 настала від закритої
внутрішньочерепної травми з забоєм головного мозку важкого ступеня, крововиливами під оболонки та речовину
головного мозку, м"які покриви
голови, синцями та саднами голови, обличчя,
яка ускладнилася набряком та стисненням головного мозку, які утворилися від сукупності ударів по
голові, в тому числі по обличчю тупими
твердими предметами, якими могли бути
руки, ноги, дерев"яна палиця, та інші тупі,
тверді предмети, при цьому було
нанесено не менше 5-ти ударів такими предметами в ділянку голови та обличчя і
відносяться вони до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент
спричинення і знаходяться в прямому причинному зв"язку з настанням смерті.
Решта тілесних ушкоджень мають ознаки легких.

Від
отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 від отриманих тілесних
ушкоджень помер.

За
наведнених обставин, доводи
засудженогоОСОБА_2 в апеляції про недоведеність його вини в інкримінованих йому
злочинах, суд визнає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеними у
вироку доказами, визнати які
недостовірними немає підстав.

Колегія
суддів вважає, що не підлягає до
задоволення і апеляція потерпілого,
оскільки, як правильно встановив
суд, як досудовим так і судовим
слідством не здобуто доказів того, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили умисне вбивство потерпілого ОСОБА_5.

Достатньо
обгрунтованим є рішення суду про стягнення відшкодування матеріальних та
моральних збитків, які були заподіяні
злочином.

Призначаючи
засудженим покарання, суд дотримав
вимог, передбачених ст. 65
КК України, врахував як пом"якшуючі
так і обтяжуючі покарання обставини,
наслідки вчиненого та призначив покарання в межах санкції ст.
ст. 186 ч.2, 187 ч.2,
4, 121 ч.2 КК України.

Тому
підстав для пом"якшення призначеного засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3
покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції
засудженихОСОБА_2, ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Галицького
районного суду від 6 лютого 2007 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3-без змін.