Справа № 1-20/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2010 року

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі головуючого - судді Невойта П.С.

за участю прокурорів Моти Р.Д., Соколенко В.В.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

законних представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

за участю представника відділу

у справах дітей ОСОБА_6

при секретарях с/з ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10, ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_12, 07 жовтня 1994 р.н, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, учня 9-6 класу СШ №43, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

-у вчиненні злочинів, передбаченх ст. 185 ч.3,15,185 ч.3,185 ч.2 КК України, -

ОСОБА_13, 02 листопада 1993 р.н, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, учня 3-го курсу ЛВПУКТ та Б м.Львова (колишнє СПТУ №48), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, -

установив:

Неповнолітній ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що 30.11.2008 року близько 21.30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на вул. Хви¬льового, 11 у м. Львові, шляхом зняття шиби вікна, на другому поверсі, таємно проник у приміщення ясел-садочка №106 звідки намагався таємно викрасти майно ясел-садочка, а саме: порохотяг «Еленберг» вартістю 398 гривень 20 копійок, обігрівач масляний «Сатурн» вартістю 259 гривень, електрочайник вартістю 90 гривень, рушники в кількості 18 штук, кожен вартістю 5 гривень на загальну суму 90 гривень, гелеві ручки у кількості 20 штук кожна вартістю 1 гривня 50 копійок на загальну суму 30 гривень, ножиці вартістю 4 гривні, годинник вартістю 5 гривень, фломастери вартістю 25 гривень, методичні книги в кількості 2 штуки кожна вартістю 12 гривень 50 копійок на загальну суму 25 гривень, зошити в кількості 10 штук кожен вартістю 5 гривень на загальну суму 50 гривень. Всього ОСОБА_12 намагався викрасти майна ДНЗ №106 на загальну суму 976 гривень, однак злочину не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки вчиненню його злочинних дій перешкодив охоронець ясел-садочка №106.

Крім цього 04.12.2008 року близько 20.00 годин ОСОБА_12Ю, з неповнолітні ОСОБА_13 та малолітнім ОСОБА_14, маючи умисел на таємне викрадення чужим майна, знаходячись в будинку №15 по вул. Мазепи у м. Львові, проникли у приміщенні загального коридору квартир № 183 та 184, а саме ОСОБА_12 разом з ОСОБА_15 проникли в загальний коридор, а ОСОБА_13 спостерігав за сходовою кліткою, чи не йде хтось нею, щоб попередити ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у разі небезпеки. З загального коридору було таємно викрадено майно гр-ки ОСОБА_16, яка проживає у квартирі №184, а саме: футбольний шкіряний мяч вартістю 75 гривень, кросівки чорного кольорі шкіряні «adidas» вартістю 500 гривень, кросівки білі вартістю 150 гривень, лижі дитячі пластмасові вартістю 50 гривень, дублянка з штучного хутра чорного кольору з білиш вставками вартістю 900 гривень. Всього було викрадено майна гр-ки ОСОБА_16 на загальну суму 1675 гривень.

Крім цього 08.12.2008 року близько 12.30 годин ОСОБА_12Ю, з невідомими особами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на вух. Мазепи,15а в м. Львові, зайшов в приміщення садка-школи «Любисток», звідки з раздягалки шляхом вільного доступу таємно викрав три дитячих куртки та мобільний телефон марки «Самсунг Е-200». Вартість куртки викраденої у ОСОБА_17 становить 300 гривень, вартість викраденої куртки у ОСОБА_18 3. становить 350 гривень, вартість куртжм викраденої у ОСОБА_19 становить 400 гривень, вартість мобільного" телефону «Самсунг Е-200», який належав ОСОБА_20 становить 800 гривень. Всього з садка-школи «Люби-сток» було викрадено майна на загальну суму 1850 гривень.

Неповнолітній ОСОБА_13 04.12.2008 року близько 20.00 годин за попередньою змовою з ОСОБА_12 та з участю малолітнього ОСОБА_14,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в будинку №15 по вул. Мазепи в м. Львові, вчинили крадіжку з загального коридору квартир №183 та 184, а саме ОСОБА_12 ра¬зом з ОСОБА_14 проникли в загальний коридор, а ОСОБА_13 спостерігав за сходовою кліткою, чи не йде хтось нею, щоб попередити ОСОБА_21 та ОСОБА_14 у разі небез¬пеки. З загального коридору було таємно викрадено майно гр-ки ОСОБА_16, яка проживає в квартирі №184, а саме: футбольний шкіряний мяч вартістю 75 гривень, кро¬сівки чорного кольору шкіряні «adidas» вартістю 500 гривень, кросівки білі вартістю 150 гривень, лижі дитячі пластмасові вартістю 50 гривень, дублянка з штучного хутра чорного кольору з білими вставками вартістю 900 гривень. Всього було викрадено майна гр-ки ОСОБА_16 на загальну суму 1675 гривень.

Будучи у судовому засіданні підсудний у справі ОСОБА_13 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ст.185 ч.3 КК України не визнав та по суті пред'явленого обвину¬вачення дав наступні показання. 04.12.2008 року близько 18.30 годин він гуляв разом з ОСОБА_22 і біля будинку №15 по вул. Мазепи вони зустріли ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_23, які стояли біля під'їзду будинку. Коли вони побачили біля підїзду кота, то за ним побігли до будинку ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_23, він же з ОСОБА_22 залишились внизу. Через деякий час їх покликав ОСОБА_14 і він з ОСОБА_22 піднялися до 8-го поверху і стали на площадці між 7 і 8-им поверхами та пізніше побігли донизу разом з усіма хлопцями. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_23, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 викрали з коридору дві пари кросівок, мяч, лижі та ключ, щодо викраденої шуби, то йому нічого не відомо. На наступний день 05.12.2008 року він зустрівся з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 та повернулися до будинку №15 по вул.Мазепи в м.Львові для того щоб повернути речі та забрати насос з коридору, оскільки так хотів ОСОБА_14 і там їх затримала жінка та чоловік, власники речей. Вони вимагали повернути ключ та викрадені речі, але їм сказали, що ключ знаходиться у ОСОБА_22 і його зараз немає, після розмови вони всі повтікали від дорослих.

Будучи у судовому засіданні підсудний ОСОБА_12 свою вину у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч.2,185 ч.3, 15, 185 ч.3 КК України не визнав та по суті пред'явленого обвинувачення дав наступні показання.

30.11.2008 року він ОСОБА_23, ОСОБА_22 та ОСОБА_14 гуляли у дворі ясла- садочку № 106, потім ОСОБА_14 пішов додому. Коли вони бавились, то побачили старшу сестру ОСОБА_22 і вирішили сховатись від неї, оскільки брати не хотіли іти додому та по пожежній драбині через вікно залізли у приміщення садочку.

Крім того 04.12.2008 року він, ОСОБА_24, ОСОБА_14, брати ОСОБА_22 і ОСОБА_23 гуляли на вулиці біля будинку №15 по вул.Мазепи у м. Львові. Побачивши кота, він та ОСОБА_14 і ОСОБА_23 побігли ловити кота та забігли на 9-ий поверх. В цей час побачили, що відкриті двері у зага-льний коридор до квартир, то вони зайшли та взяли дві пари кросівок, мяч та лижі і ключ від дверей. При цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_22 знаходились на площадці між 7 та 8-им поверхами. Вже дома він віддав одні кросівки ОСОБА_13 та просив їх зберігати. На наступний день 05.12.2008 року він зустрівся з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 і вирішили повернулися до будинку №15 по вул. Мазепи в м. Львові для того щоб повернути речі та ключ від две-рей, який він перед тим забрав у ОСОБА_23, але там їх затримала жінка та чоловік, влас-ники речей. Вони вимагали повернути ключ та викрадені речі, а також обіцяли викликати міліцію, то йому стало страшно і він втік. Згодом він зустрівся з ОСОБА_13 і ОСОБА_14, де останній повідомив їх, що його сфотографували.

Крім того 08.12.2008 року він, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 гуляли. ОСОБА_25 поклав свою сумку у скриньку супермаркету «Сільпо» і вони пішли гу¬ляти. ОСОБА_25 сказав, що він хоче їсти і щоб вони пішли з ним у садок-школу «Любисток». Він та Назар чекали ОСОБА_25 у дворі, а останній пішов у групу. Коли ОСОБА_25 вийшов у нього були куртки, мобільний телефон та печиво. Він та ОСОБА_26 сказали, щоб повернув курточки та мобільний телефон, але той відпо¬вів, що такі йому потрібні. ОСОБА_25 сховав курточки біля кубіка-рубіка, а вони бачили як той це робив. Після цього вони розійшлися.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, винуватість підсудних ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, 15,185 ч.3, 185 ч.2 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України доведена та стверджується наступними доказами.

Показаннями у судовому засіданні малолітнього ОСОБА_14 про те, що 04.12.2008 року він разом з ОСОБА_13, ОСОБА_12 та братами ОСОБА_22 та ОСОБА_23 гуляли біля кубіка-рубіка, який знаходиться біля будинку 15 на вул.ОСОБА_3 м.Львові. Бавлячись, побачили кота та хотіли його зловити, тоді він, разом з ОСОБА_13, ОСОБА_12 побігли за ним у підїзд зазначеного будинку. До третього поверху вони бачили кота, а в подальшому його втратили. Коли вони дійшли до 6-7 поверху, то на ньому залишився ОСОБА_13, а він з ОСОБА_12 піднялися на девятий поверх відк-рили загальні двері до кв. №183 та 184, щоб знайти кота. Зайшовши у загали коридор побачили речі та вирішили їх взяти щоб побавитися. Попередньої змови крадіжки майна у них не було. Він не затуляв руками віконце у дверях квартир, використовуються для огляду. Він не памятає, чи були у них маски у той день, такой памятає чи був ключ у дверях. Брати ОСОБА_23 зайшли у підїзд тільки тоді, коли покликали. Коли поверталися з коридору, то він ніс лижі, ОСОБА_12 - кросівки ОСОБА_13 - мяч. Вибігши з будинку вони почали бавитися тими речами, які взяли у коридорчику. На наступний день він, разом з ОСОБА_13, ОСОБА_12 знову зустрілися біля «Сільпо» та вирішили повернути речі та піднялися на 8-9 поверхи. Коли вони піднімалися по сходовій клітці були між восьмим і девятим поверхами, її девятого поверху до них вийшов невідомий їм мужчина, який спитався, що вони тут роблять. Вони відповіли, що бавляться в козаки-розбійники. Однак він не повірив підійшов до них і спитався, хто обікрав загальний коридор і де ключ від коридору. В цей момент з загального коридору, який вони обікрали вийшла невідома їм жінка, яка тал підійшла до них. Згодом вони повтікали він цих людей. В той час він був у масці тигра, речей, які хотіли повернути, вони при собі не мали. Тепер він розуміє різницю між своїми та чужими речами, та розуміє, що тоді вони викрали чужі речі.

Показаннями у судовому засіданні законного представника ОСОБА_27 про те, йому зателефонували зі школи, коли забрали його малолітнього брата ОСОБА_13. ОСОБА_14 працівники міліції привезли додому і він їм розповідав, що сталося. У його присутності нічого не вилучали.

Показаннями свідка ОСОБА_28, даними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні, про те, що її син ОСОБА_14 дружить з ОСОБА_12, який є їх сусідом та погано впливає на її сина. Сина виховує сама. Про те, що ОСОБА_14 скоїв крадіжку з загального коридору, вона дізналася від працівників міліції 08.12.200 року. За декілька днів до цього ОСОБА_24 приніс додому дитячі лижі. 08.12.20И року працівників міліції у неї у квартирі вилучили дитячі лижі та маску (а.с.51-53).

Показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_16 про те, що 04.12.2008 року вона виявила пропажу ключа від дверей загального коридору та речей, а саме дубльонки, мяча, лижі дитячі та кросівки. На наступний день вона повер¬нулася з поліклініки та побачила трьох незнайомих їй дітей: двоє з яких мали маски з ви¬різами для очей, а третій у масці лева. Тоді вона покликала сусіда ОСОБА_29 і вони їх затри¬мали. ОСОБА_14 назвав себе на прізвище ОСОБА_30. ОСОБА_13 вони відпустили для топ» щоби приніс ключа від загального коридору. Діти пояснювали, що вони гралися у козаків- розбійників. Однак, не дочекавшись ОСОБА_13, ОСОБА_12 Н та ОСОБА_14 повтікали. В подальшому вона звернулася до міліції та подала заяву про викрадення. Працівники міліції повернули їй викрадене, окрім дублянки. Однак, майнових претензій до дітей немає, та просить їх не карати.

Показаннями свідка ОСОБА_29, даними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні, про те, що 04.12.2008 року у вечірній час до нього додому зайшла сусідка ОСОБА_16 та спитала чи він не брав ключа від дверей загаль¬ного коридору, який висів у коридорі. Він повідомив, що не брав. Тоді ОСОБА_16 оглянула коридор і виявила, що крім ключа пропали ще її речі, а саме: дві пари кросівок, футбольний мяч, лижі, чорно-біла дублянка. Працівників міліції ОСОБА_16 в цей день не викликала. На наступний день, близько 10.00 годин до нього додому зайшла ОСОБА_16 і повідомила, що троє неповнолітніх хлопців від самого ранку, приблизно з 08.45 годин крутяться біля дверей в загальний коридор та біля підїзду, а в даний момент знахо¬дяться біля дверей загального коридору. Він зразу ж разом з ОСОБА_16 вибіг на сходову клітку, і побачив, що на сходах між 8 і 9 поверхами стоять троє неповнолітніх. На головах і обличчях двох були надіті чорні вязані маски в прорізами для очей. Він одразу ж затримав даних хлопців, і запитався в них, де ключ від дверей загального коридору і де викрадені речі. Вони спочатку повідомили, що вони бавляться в «козаки-розбійники» і їм нічого невідомо про ключ і про викрадені речі. Однак в подальшому один з хлопців, що був в масці і в якого з під куртки висіли наушники повідомив, що дійсно речі з загального коридору викрали вони, однак ключа в них немає І він знаходиться в їх друга ОСОБА_16. Він сказав, щоб він пішов і приніс даний ключ, а його друзі почекають з нами. Він погодився і побіг вниз по сходовій клітці. Він зняв в одного з хлопців маску з голови і оглянув її. Це була вязана чорна шапка, в якій були вирізані отвори для очей. Хлопець з якого він зняв маску був віком 13-14 років, низького зросту, маленька голова, коричневе волосся. Другий хлопець, який був без маски назвався ОСОБА_30, сказав, що вчиться в СШ №81 в 6- му класі. Даних хлопців він добре запамятав і зможе впізнати. Коли вони стояли і розмов¬ляли з ними, один з хлопців, з якого він знімав маску почав втікати по сходах вниз. Він на¬магався його наздогнати , однак йому вдалося втекти. Коли він повернувся назад він ска¬зав третьому хлопцеві, який залишився, щоб він піднявся на девятий поверх, а сам зали¬шився між 8 і 9 поверхами. Даний хлопець непомітно для них сів у ліфт і поїхав вниз. Він намагався і його наздогнати, однак він також втік (а.с.34-35).

Показаннями у судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_23, про те, що 04.12.2008 року близько 18.30 годин він разом з братом ОСОБА_16 вийшли гуляти. Вони пішли до будинку №15 по вул. Мазепи у м. Львові та помітили кота, який відразу почав втікати він них до підїзду. За ним у слід побігли ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та через деякий час вони почули як їх кличуть. Коли вони піднялися, то він по¬бачив ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у загальному коридорі на девятому поверсі, а ОСОБА_13 зустріли між 6 і 7 поверхами.

Показаннями у судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_22, про те, що 04.12.2008 року близько 18.30 годин він разом з братом ОСОБА_23 вийшли гуляти. Вони пішли до будинку №15 по вул. Мазепи у м. Львові та помітили кота, який відразу почав втікати він них до підїзду. За ним у слід побігли ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та через деякий час вони почули як їх кличуть. Коли вони піднялися, то він побачив ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у загальному коридорі на девятому поверсі, а ОСОБА_13 зустріли між 6 і 7 поверхами.

Показаннями у судовому засіданні законного представника неповнолітніх свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 - батька ОСОБА_31, про те, що він присутній, коли слідчий у його присутності допитував синів та підписував протокол їхніми показаннями, однак їх не перечитував. Він вже не памятає, які показання були його дітей на час проведення досудового слідства.

Показаннями у судовому засіданні законного представника неповнолітнього ОСОБА_12 бабці ОСОБА_32, яка показала, що її внук не усвідомлював що він робить. З батьками у нього відносини не дуже добрі. Батько сином зовсім не цікавиться, а його мама має складнощі у житті, тому вона і змушена приділяти більше уваги внуку. Його розвиток затримується і не відповідає віку, тому його дії не можуть бути свідомі.

Показаннями у судовому засіданні законного представника неповнолітнього ОСОБА_13 - мами ОСОБА_5, яка показала, що 08.12.2008 року до неї зателефонували працівники міліції та просили під'їхати до їхнього будинку, де зустрівшись з ними останні пояснили, що у її квартирі зберігаються викрадені кросівки, які і були вилучені. Дані кросівки її сину дав поносити ОСОБА_12.

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_14 та ОСОБА_23, під час якої ОСОБА_23 показав, що після того як ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 забігли до підїзду, то через деякий час з 8-го чи 9-го поверху їм крикнув ОСОБА_12, щоб вони піднялися на 9-ий поверх. Він з братом сів у ліфт і вони піднялися на 9-ий поверх. Коли вони вийшли з ліфта, то побачили, що двері в загальний коридор з правої сторони відчинені ОСОБА_14 стояв посеред коридору і затуляв руками дверні глазки. ОСОБА_12, щось шукав по коридору, а ОСОБА_13 стояв біля дверей коридору. Він подумав, що вони шукають кота і тому з братом почав спускатися по сходовій клітці. Коли вони проходили восьмий по-верх їх наздогнали ОСОБА_13. ОСОБА_12 та ОСОБА_14. Коли вони вийшли на вулицю він побачив, що ОСОБА_14 тримав в руках лижі, ОСОБА_12 тримав дві пари кросівок, а у ОСОБА_13 був футбольний мячик. Він зрозумів, що вони обікралі загальний коридор.

Під час ставки віч-на-віч ОСОБА_14 надав показання про те, що коли ОСОБА_12 запропонував викрасти з загального коридору речі, то присутніми були він та ОСОБА_13, а братів ОСОБА_23 не було (а.с. 172-174).

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_14 та ОСОБА_22, які підтвердили своі показання (а.с. 175-177).

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_12 та ОСОБА_14, які підтвердила свої показання (а.с.181-183).

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які| підтвердили свої показання (а.с. 178-180).

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_14 та ОСОБА_13, які підтвердили! свої показання (а.с. 184-186).

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_13 та ОСОБА_23, які підтвердили свої показання (а.с.193-194). Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_13 та ОСОБА_22, які підтвердили свої показання (а.с. 195-196).

Протоколом вилучення від 08.12.2008 року (а.с.15), згідно якого у присутності понятих з квартири 12 на вул. Мазепи у м. Львові у ОСОБА_14 вилучено одну пару лиж та маску дитячу під виглядом лева.

Протоколом огляду та постановою про прилучення речових доказів (а.с.67-70).

По епізоду 30.11.2008 року.

Винуватість ОСОБА_12 стверджується також показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_33, про те, що з березня 2006 року вона працює на посаді завідувача дошкільного навчального закладу №106, який знаходиться по вул.Хвильового, 11 у м. Львові. У вечірній час у садочку є охорона. В них працює двоє охоронців, через ніч. На вихідні дні вони заступають на чергування на цілу добу. 30.11.2008 року близько 18.00 годин на чергування заступив ОСОБА_34. Цього ж дня близько 22.30 годин їй зателефонував ОСОБА_34 і повідомив, що на другому поверсі невідомі особи зняли дві шиби з вікна на балконі пожежної драбини, проникли в приміщення садочку і намагалися викрасти речі садочку, однак втекли коли побачили його. 01.12.2008 року вона приїхала близько 08.00 годин в садочок і ОСОБА_34 повідомив їй, що речі з приміщення садочку були спаковані в кульки невідомими особами і стояли біля знятих вікон. Обігрівач масляний був залишений невідомими на балконі пожежних сходів, а порохотяг ОСОБА_34 знайшов в кущах біля садочку. Вони обслідували садочок і виявили, що нічого не пропало. Невідомі намагалися викрасти наступні речі: порохотяг «Еленберг» вартістю 398 гривень 20 копійок, обігрівач масляний «Сатурн» вартістю 259 гривень, електрочайник вартістю 90 гривень, рушники в кількості 18 штук, кожен вартістю 5 гривень на загальну суму 90 гривень, гелеві ручки в кількості 20 штук кожна вартістю 1 гривня 50 копійок на загальну суму 30 гривень, ножиці вартістю 4 гривні, годинник вартістю 5 гривень, фломастери вартістю 25 гривень, методичні книги в кількості 2 штуки кожна вартістю 12 гривень 50 копійок на загальну суму 25 гривень, зошити в кількості 10 штук кожен вартістю 5 гривень на зага-льну суму 50 гривень. Всього невідомі особи намагалися викрасти майна ДНЗ №106 на загальну суму 976 гривень. Дві шиби . які були зняті з вікон їх працівник поставив на місце, тому матеріальних збитків не завдано.

Показаннями свідка ОСОБА_34, даними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні про те, що 30.11.2008 року він прийшов на роботу на чергування, оскільки це був вихідний день. На протязі дня все було спокійно. Близько 21.30 годин він зайшов в кабінет фізкультури і почув, що на другому поверсі щось стук¬нуло. Він підійшов до вікна фонариком і побачив, що від садочку біжать якісь хлопці, скільки їх було він не побачив. Під вікном він побачив двох хлопців, які схилилися і також втекли. Він піднявся на другий поверх і відчинив приміщення де чув стукіт. Коли він зайшов в приміщення то побачив, що обстановка в приміщенні порушена. З дверей балкону було знято дві шиби. Речі були розкидані по всьому приміщенні, біля вікна стояв поліетиленовий кульок в якому були різні речі дітей. Біля вікна також стояв обігрівач, який там не стояв. Він поставив шибки на місце і виявив, що в приміщенні відсутній пилосос. Він вийшов на вулицю і в кущах біля садочку знайшов пилосос (а.с.133-135). ц '

Показами свідка ОСОБА_23 та ОСОБА_35 у судовому засідань і про те, що 30.11.2008 року близько 18.00 годин він разом вийшли на вулицю гуляти. Н подвірї біля свого будинку вони зустріли ОСОБА_14 та ОСОБА_12. Вон разом почали гуляти. Близько 20.00 годин вони прийшли до дитячого садочка №106 п вул. Хвильового. Вони гуляли по території садочка і близько 20.20 годин ОСОБА_14 піша додому. В одному з кутів садочку стояли старші хлопці, їм невідомі. Назар запропонува і залізти на сходи , які вели на другий поверх садку, щоб підслухати розмову невідома і хлопців. Він погодився і вони вилізли по сходах на балкон, а брат ОСОБА_35 залишився вниз] і Через декілька хвилин сидіння на сходах і балконі ОСОБА_12 запропонував зняти шиби з вікон другого поверху, залізти в садочок і викрасти звідти щось. Він спочатку погодився і допоміг ОСОБА_12 зняти одну шибу, однак далі він злякався і сказа ОСОБА_12, що не буде цього робити і спустився вниз до свого брата ОСОБА_35. Він разом і братом пішов до брами садочку. ОСОБА_12 залишився на балконі садочку, що він там робив він з братом не бачив, оскільки вони стояли з другої сторони садочку. Приблш но через 15 хвилин Він побачив, що в кущі, які були кілька метрів перед ними хтось забіг І через пару хвилин до них вийшов ОСОБА_12. Вони перелізли через браму і пішли від садочку. ОСОБА_12 сказав, що він викрав пилосос і сховав його в кущах, а якщо б вії ; йому допоміг, то можна було б викрасти калорифер. При собі ОСОБА_12 не мав ніяке; , речей. Після цього вони пішли додому.

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_23 та ОСОБА_12, які підтвердили свої показання (а.с. 187-189), і

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_22 та ОСОБА_12, які підтвердили свої показання (а.с. 190-192). І

Протоколом добровільної видачі від 25.12.2008 року.

Протоколом огляду та постановою про прилучення речових доказів (а.с. 129,130-131).

По епізоду №3 08.12.2008 року.

Показаннями потерпілої ОСОБА_36 даними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні, яка показала, що її син ОСОБА_17 навчається у 4-м 1 класі садка-школи «Любисток», що знаходиться по вул. Мазепи, 15а в м. Львові. В кінці вересня 2008 року вона купили синові куртку темно-синього кольору, внутрішня сторона оранжевого кольору, за 300 гривень. 08.12.08 року ОСОБА_17 пішов в школу в куртці, яку вона йому купили. Близько 14.00 годин на її мобільний телефон передзвонив син повідомив, що під час уроку української мови у нього з шкафчика, де він переодягається викрали куртку. Крім цього в однокласниці викрали мобільний телефон, і в двох хлопців також куртки. Після цього вона приїхала до школи і від класного керівника дізналася, що дійсно в школі відбулася крадіжка. Сума завданих їй збитків становить 300 гривень. Хто міг скоїти дану крадіжку їй невідомо. Про даний факт вона і інші батьки написали заяви і Шевченківський райвідділ міліції. Через деякий час вона прийшла в Шевченківський райвідділ міліції, щоб дізнатися, чи розглянули її заяву І в кабінеті на другому поверсі і побачила куртку свого сина. Вона зразу ж повідомила працівників міліції, що впізнала куртку свого сина (а.с.86-87).

Показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_37, яка показала, що її донька ОСОБА_20 навчається у 4-му класі садка-школи «Любисток», що знаходиться по вул. Мазепи, 15а в м. Львові. На день народження ОСОБА_20 батько подарував їй мобільний теле¬фон «Самсунг Е-200», верхня панель якого була голубого кольору, а корпус чорного кольору. Цей телефон її чоловік купив в магазині «Титан» за 800 гривень, 04.06.08 року, в телефоні була сім-карта «Київстар» №4, ІМЕІ телефона 77134. Даним телефоном донька користувалась постійно до 08.12.2008 року. 08.12.2008 року донька пішла в школу з мобільним телефоном. Близько 14.00 годин на її мобільний телефон ОСОБА_20 передзвонила з мобільного телефону однокласниці і сказала, що під час уроку української мови у неї з шафи, де вона переодягається хтось викрав мобільний телефон. Крім цього було викрадено три зимові куртки у однокласників. Після цього вона приїхала до школи і від класного керівника дізналася, що дійсно в школі відбулася крадіжка. Сума завданих мені збитків становить 800 гривень. Хто міг скоїти крадіжку їй невідомо.

Показаннями потерпілого ОСОБА_18, даними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні, який показав, що його син ОСОБА_38 навчається у 4-му класі садка-школи «Любисток», що знаходиться по вул. Мазепи, 15а в м. Львові. В кінці 2007 року він з дружиною купив синові куртку чорного кольору з хутряним штучним коміром за 350 гривень. 08.12.08 року ОСОБА_39 пішов в школу в куртці, яку вони йому купили. Близь¬ко 14.00 годин на дружини мобільний телефон передзвонив син і повідомив, що під час уроку української мови у нього з шкафчика, де він переодягається викрали куртку. Крім цього в однокласниці викрали мобільний телефон, і в двох хлопців також куртки. Після цього дружина приїхала до школи і від класного керівника дізналася, що дійсно в школі відбулася крадіжка. Сума завданих йому збитків становить 350 гривень. Хто міг скоїти крадіжку йому невідомо. Про даний факт він і інші батьки написали заяви в Шевченків¬ський райвідділ міліції. Через деякий час він прийшов в Шевченківський райвідділ міліції, щоб дізнатися, чи розглянули його заяву і в кабінеті на другому поверсі побачив куртку свого сина. Він зразу ж повідомив працівників міліції, що впізнав куртку свого сина (а.с.95-96).

Показами потерпілого ОСОБА_40, даними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні, який показав, що його син ОСОБА_19 навчається у 4-му класі садка-школи «Любисток», що знаходиться по вул. Мазепи, 15а в м.Львові. На початку 2008 року він купив синові куртку чорного кольору за 400 гривень. 08.12.08 року ОСОБА_19 пішов в школу в куртці, яку він йому купили. Близько 14.00 один на мобільний телефон його дружини передзвонив син і повідомив, що під час уроку української мови у нього з шкафчика, де він переодягається викрали куртку. Крім цього в однокласниці викрали мобільний телефон, і в двох хлопців також куртки. Після цього дружина прийшла до школи і від класного керівника дізналася, що дійсно в школі відбулася крадіжка. Сума завданих йому збитків становить 400 гривень. Хто міг скоїти крадіжку йому невідомо. Про даний факт він і інші батьки написали заяви в Шевченківський райвідділ міліції. Через деякий час він прийшов в Шевченківський райвідділ міліції, щоб дізнатися, чи розглянули його заяву і в кабінеті на другому поверсі побачив куртку свого сина. Він | зразу ж повідомив працівників міліції, що впізнав куртку свого сина (а.с.100-101).

Показаннями свідка ОСОБА_41, даними на досудовому слідстві та переві¬реними у судовому засіданні, яка показала, що 08.12.2008 року вона проводила заняття в четвертому класі. Близько 12.00 годин вона помітила, що під вікнами класу бігають двоє невідомих неповнолітніх хлопців. Вони відвертали увагу учнів, які повставали і дивилися на них. Вона підійшла до вікна і побачивши її хлопці втекли, це їй здалося підозрілим, що дані хлопці відвертали увагу учнів і тому вона сказала дітям, щоб вони сходили в роздягалку, яка знаходиться в сусідньому приміщенні і подивились чи у них нічого не викра-дено. Діти пішли в роздягалку і там вони виявили, що двері шафок були відчинені і пропало три куртки і мобільний телефон. У ОСОБА_17, ОСОБА_39, ОСОБА_19 пропали куртки, а у ОСОБА_20 мобільний телефон (а.с.103-104).

Показаннями представника відділу у справах дітей ОСОБА_42 даними у судо¬вому засіданні про те, що неповнолітні не перебувають на обліку.

Протоколом огляду місця події від 09.01.2009 року.

Протоколом огляду та постановою про прилучення речових доказів (а.с. 105-106).

Згідно висновку акту комплексної амбулаторної судово-психіатричної експертизи^ від 04.08.2010 року вбачається, що ОСОБА_14 психічним захворюванням не страждає ОСОБА_14 виявляє достатній рівень психофізичного розвитку. Рівень психічного розвитку ОСОБА_14 відповідає його фактичному вікові. Його здатність логічно мислити та орієнту¬ватися в ситуації відповідає його вікові. Під час учинення інкримінованих йому дій рівень його психічного розвитку також відповідав його фактичному малолітньому вікові. Немає підстав стверджувати, що малолітній ОСОБА_14 давав показання під впливом дорослих, через свій малолітній вік ОСОБА_14 інкриміновані йому дії сприймав як забаву та не міг повністю усвідомлювати реальний зміст власних дій.

Суд приймає до уваги показання малолітнього ОСОБА_14, які він давав на досу¬довому слідстві у присутності матері та захисника, про те, що коли ОСОБА_12 запропонував викрасти з загального коридору речі, то присутніми були він та ОСОБА_13, а братів ОСОБА_22 не було (а.с. 172-174). Також суд приймає до уваги показання свідків братів ОСОБА_22 про те, що вони сіли у ліфт і піднялися на 9-ий поверх. Коли вийшли з ліфта, то побачили що двері в загальний коридор з правої сторони відчинені. ОСОБА_14 стояв посеред коридору і затуляв руками дверні глазки. ОСОБА_12, щось шукав по коридору, а ОСОБА_13 В стояв біля дверей коридору. Він подумав, що вони шукають кота і тому з братом почав спускатися по сходовій клітці. Коли вони проходили восьмий поверх їх наздогнали ОСОБА_13. ОСОБА_12 та ОСОБА_14. Коли вони вийшли на вулицю він побачив, що ОСОБА_14 тримав в руках лижі, ОСОБА_12 тримав дві пари кросівок, а у ОСОБА_13« ОСОБА_13 був футбольний мячик. Він зрозумів, що вони обікрали загальний коридор.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.) ст.185 КК України доведено в повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням у приміщення. Не визнан¬ня своєї вини ОСОБА_13 суд оцінює як ухилення від відповідальності.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість підсудного ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених 15, ч.З ст185 КК України ч.З ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України доведено в повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані - як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням у приміщення, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, ОСОБА_12 народився 07 жовтня 1994 р.н, а ОСОБА_13, 02 листопада 1993 р.н, і на момент скоєння ними суспільно-небезпечного діяння досягнули 14 років.

Вивчаючи особи підсудних встановлено, що такі вперше притягуються до кримі¬нальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем поживання та посеред¬ньо за місцем навчання, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувають.

Згідно висновку акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 26.03.2010 року вбачається, що ОСОБА_13 на момент дослідження - рівень психічного розвитку ОСОБА_13 не відповідає його фактичному вікові, а відповідає приблизно 14-15 рокам. Рівень та продуктивність психічних процесів ОСОБА_13 (пам'ять, увага, мислення) зна¬ходяться у межах психічної норми. На момент дослідження може логічно мислити та орієнтуватись в ситуації на рівні 14-15 років. Показання ОСОБА_13 на момент дослідже¬ння відповідають 14.-15 рокам. Неповнолітній ОСОБА_13 міг сприймати та оцінювати обставини, що мають значення по справі, під час інкримінованих йому дій на рівні 12-13 років. ОСОБА_13, враховуючи його індивідуально-психологічні особливості, може легко попадати під вплив будь-яких осіб.

Згідно висновку акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 26.03.2010 року вбачається, що рівень психічного розвитку ОСОБА_12 не відповідає його фактичному вікові, а відповідає приблизно 12-13 рокам. ОСОБА_12 здатний логічно мислити та орієнтуватися у ситуації, але на рівні 12-13 років. Показання ОСОБА_12 відповідають 12-13 рокам. ОСОБА_12 відрізняється підвищеним навіюванням, тому може легко підпадати під вплив інших осіб. ОСОБА_12 може правильно сприймати та оцінювати обставини що мають значення у справі, під час інкри-мінованих йому дій, але нарівні 12-13 років.

Будучи допитаною у судовому засіданні експерт ОСОБА_43 підтвердила висновки зазначених актів.

Згідно п.18. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» під час досудового слідства та розгляду в суді справи про застосування приму¬сових заходів виховного характеру крім обставин, зазначених у ст. 64 КПК, необхідно повно й усебічно з'ясувати:

1) дані про особу неповнолітнього - вік (число, місяць, рік народження, які мають бути підтверджені долученими до справи копіями свідоцтва чи актового запису про народження), інші біографічні дані; вікові і психологічні особливості (темперамент, рівень загального розвитку, інтереси, ціннісні орієнтації та ін.); стан здоров'я; соціальну (суспільну) характеристику (взаємовідносини в сім'ї та колективі, ставлення до праці, навчання, участь у суспільному житті тощо). За наявності даних про розумову від¬сталість неповнолітнього, не пов'язану із психічним захворюванням, має бути також з'ясовано, чи здатний він повністю усвідомлювати значення своїх дій і якою мірою може керувати ними, для чого в разі потреби призначають експертизу за участю спеціа¬лістів у галузі дитячої чи юнацької психології або ж експертів-психіатрів;

2) ставлення неповнолітнього до наслідків діяння, яке він учинив;

3) дані про батьків неповнолітнього (наявність у них судимостей, позбавлення їх батьківських прав, їхній спосіб життя, здатність забезпечити виховний вплив на непов¬нолітнього та постійний контроль за його поведінкою);

4)обставини, що негативно впливали на виховання неповнолітнього;

5) наявність дорослих підбурювачів та інших осіб, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність.

Відповідно до положень гл. 36 КПК (зокрема ст. 433) та згідно з п. 2 Інструкцій медичний огляд кожного неповнолітнього має бути проведений до розгляду справу судом, а тому він повинен звертати увагу на повноту дослідження цих обставин під час досудового слідства у справах, які йому направив прокурор у порядку, передбаченому ст. 73 або ст. 9 КПК, та відповідно реагувати у разі недотримання органом досудового слідства цих вимог закону. За відсутності даних щодо проведення медичного огляду, неповнолітнього суд має право своєю постановою призначити його. Якщо є підстава вважати, що неповнолітній за своїм інтелектуальним розвитком не досяг віку (14, 16 або 18 років), який відповідає даним свідоцтва про народження чи іншого документа, необхідно призначити психолого-психіатрично-педагогічну експертизу, за допомогою якої це можна підтвердити або спростувати. У разі підтвердження висновком експертизи наявності у неповнолітнього розумової чи психічної відсталості (не пов'язаної із психічним розладом) такого ступеня, за якого він за розвитком не відповідає віку, про який свідчать документи про народження, суд має поставити на розгляд питання щодо визнання неповнолітнього таким, що не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність та можливе застосування примусових заходів виховного характеру.

За змістом ст.26 КК України, співучастю у злочині визнається умисна спільну участь декількох субєктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Відповідно до ст.18 КК України, субєктом злочину є фізична осудна особа.

Згідно ч.2 ст. 22 КК України до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 385 ч.3 КК України притягуються особи, яким до вчинення злочину виповнилося 14 років.

Однак, як убачається з актів амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 26.03.2010 року, неповнолітній ОСОБА_13 міг сприймати та оцінювати обставини, що мають значення по справі, під час інкримінованих йому дій на рівні 12-13 років, а ОСОБА_12 може правильно сприймати та оцінювати обставини що мають значення у справі, під час інкримінованих йому дій, але на рівні 12-13 років.

Таким чином у силу свого психічного розвитку, індивідуально-психологічних особливостей неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не можуть бути субєктами злочину, а тому суд приходить до висновку, що кримінальну справу відносно підсудних ОСОБА_13 та ОСОБА_12 слід провадженням закрити та застосувати примусові заходи виховного характеру у виді: попередження та передачі неповнолітніх на під нагляд батькам.

При цьому суд вважає, що необхідно виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Речові докази, які повернуті власникам слід залишити останнім, дитячу маску, вязану шапку, які знаходяться на зберіганні у камері схову Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (а.с.70 т.1) знищити.

Керуючись ст.ст. 7-3,447-449 КПК України, суд

постановив:

кримінальну справу відносно ОСОБА_12, у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, 15,185 ч.3, 185 ч.2 КК України та ОСОБА_13, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України провадженням закрити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_12 примусові заходи виховного характеру у виді: попередження та передачі неповнолітнього під нагляд матері - ОСОБА_44 на протязі двох років.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_13 примусові заходи виховного характеру у виді: попередження та передачі неповнолітнього під нагляд матері - ОСОБА_5 на протязі двох років.

Речові докази які повернуті власникам залишити власникам, дитячу маску, вязану шапку, які знаходяться на зберіганні у камері схову Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (а.с.70 т.1) знищити.

На постанову протягом пятнадцяти діб з моменту її проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_45