Справа 1- 47/08 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 липня 2008 року

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Діброви О.В.

при секретарі Савченко М.В.

з участю прокурора Мамкути
А.М.

розглянувши у судовому засіданні в смт.Народичі справу по
обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; українця; громадянина України; освіта
середня; уродженця та мешканця с.В'язівка Народицького району Житомирської
області; не одруженого; судимого Овруцьким районним судом 20.08.1997 року за
ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
02.02.2001 року Народицьким районним судом за ст.ст. 140 ч.2, 212, 42 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; судимість
не погашена,

за ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи раніше неодноразово судимим, останній
раз 02.02.2001 року Народицьким районним
судом за ст.ст. 140 ч.2, 212, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією майна, маючи не погашену та не зняту в установленому
законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин за
наступних обставин.

20 червня 2005 року біля 01 години ОСОБА_1, з метою
таємного викрадення чужого майна(крадіжки), з корисливих спонукань, через
незамкнені вхідні ворота сараю, розташованого в с.В'язівка Народицького району,
проник в середину вказаного приміщення, звідки таємно викрав велосипеди марки
„Мінськ”, вартістю 264 грн., та „Україна”, вартістю 224 грн. 25 коп., які
належать ОСОБА_2, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 488
грн. 25 коп.

В судовому засіданні підсудний вину визнав, щиро
розкаявся та пояснив, що 25 червня 2005 року близько 01 години в с.В'язівка
Народицького району Житомирської області він підійшов до приміщення сараю
домогосподарства ОСОБА_2, яке не було зачинене на замок. Зайшов всередину та
викотив по черзі на вулицю два велосипеди, які в послідуючому продав на базарі
с.Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області невідомому чоловіку за 100 гривень.

Фактичні обставини справи підсудним
не оспорюються, він правильно розуміє їх зміст, у суду не має сумнівів у
добровільності та істинності його позиції, а тому, суд визнає недоцільним
дослідження доказів стосовно цих обставин. Підсудному роз'яснено, що в такому
випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у
апеляційному порядку.

Крім визнання своєї вини, винність підсудного
підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_2, яка показала, що 20 червня 2005
року вона виявила крадіжку двох власних велосипедів марки „Україна” та
„Мінськ”, які знаходились в сараї її господарства в с.В'язівка Народицького
району Житомирської області.

Також вина підсудного підтверджується оголошеними та
дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, зокрема, протоколом
огляду місця події від 20.06.2005 року(а.с. 5), з якого вбачається, що місцем
вчинення злочину є підсобне приміщення господарства ОСОБА_2, розташоване в
с.В'язівка Народицького району Житомирської області.

В протоколі відтворення обстановки та обставин події за
участю ОСОБА_1(а.с. 31-34) зазначено, що останній розповів та показав на місці
де, як і при яких обставинах він скоїв крадіжку двох велосипедів.

Відповідно до довідки Народицького споживчого товариства
від 29.06.2005 року (а.с. 6) вартість
велосипеда „Мінськ” з урахуванням зносу становить 264 грн., а велосипеду
„Україна” - 224 грн. 25 коп.

Аналізуючи досліджені в порядку ст.299 КПК України
докази, суд вважає вину підсудного доведеною і кваліфікує його дії за ч.3
ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у
приміщення.

Обставинами, що пом'якшують
покарання підсудного, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не
встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_1, суд враховує
пом'якшуючі обставини, думку потерпілої, яка просить суворо його не карати, а
також те, що підсудний вину визнав, характеризується посередньо та є потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії. А тому, суд, виходячи з вимог
достатності покарання, яке повинно сприяти виправленню засудженого, вважає, що
в силу ч.1 ст.69 КК України, йому слід призначити інший, більш м'який вид
покарання, не зазначений в санкції ч.3 ст.185 КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що
підсудному слід призначити покарання у вигляді штрафу, яке, з урахуванням
вироку Народицького районного суду від 27.10.2005 року, яким ОСОБА_1 був
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, та у відповідності
до ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

Керуючись
ст.ст.323 та 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України і
призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу на
суму 510 гривень.

Запобіжний захід, підписку про невиїзд, залишити до
вступу вироку в законну силу.

На вирок до апеляційного суду
Житомирської області через Народицький районний суд може бути подана апеляція
протягом 15 діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ: