Справа №11-767/11 06.12.2011 06.12.2011 04.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-767/2011 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 393 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду

Миколаївської області у складі: головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5 , засудженого - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Новобугського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2011 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, на утримані має неповнолітню дитину, 2005 року народження, судимий вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 18 квітня 1994 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст.17, 140 ч. 3, ч.3 ст.ст. 81,42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 7 років позбавлення волі; 28.06 1996 року постановою Білоозерського районного суду Херсонської області замінено режим колонії відбування покарання на колонію поселення № 316/103 в якої з 13.08. 1996 року відбував покарання; 6.08 1997 року постановою Новобугського районного суду Миколаївської області на підставі ст.8 п. «б» Закону України «Про амністію» від 26.06. 1997 року, скорочено не відбутий строк покарання 3 роки 5 місяців 27 днів на половину,

засуджений за ст. 393 ч. 1 КК України до позбавлення волі на 3 роки; на підставі ст. 71 КК України, до зазначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 18.04. 1994 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяці позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду, 22 жовтня 1997 року о 7 годині, ОСОБА_6 , який відбував покарання за вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 18 квітня 1994 року, з метою ухилення від подальшого відбування призначеного покарання, самовільно залишив виховну-трудову колонію № НОМЕР_1 , яка розташована в с. Богомази, Новобугського району Микола області, тобто скоїв втечу з місць позбавлення волі де відбував покарання.

В апеляції засуджений ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікацію скоєного злочину, просить змінити вирок суду в частині призначення покарання в виді позбавлення волі, застосувавши до нього вимоги ст. 69 КК України і обрати покарання не пов`язаного з позбавленням волі. На його думку, судом не враховано, що на його утриманні знаходяться хвора дружина і неповне дитина, після втечі з місць позбавлення волі проживав за місце реєстрації, не скоїв жодного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 в підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, який вважає постанову суду першої інстанції законною і обгрунтованою, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_7 у вчиненому злочині за вказаними у вироку обставин, підтверджуються перевіреними в судовому засіданні дока яким надана належна правова оцінка.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і судом його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 393 КК України, як втеча з місця позбавлення волі вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Доводи засудженого ОСОБА_6 викладені в апеляції колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони враховані судом першої інстанції під час постановлення вироку.

Покарання ОСОБА_6 судом призначено у відповідності до вимог ст. 65-67 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості, обставин, які пом`якшують покарання позитивну характеристику, щире каяття, стан здоров`я дружини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції, в частині пом`якшення покарання з застосуванням вимог ст..69 КК України, як просить засуджений в своєї апеляції. Призначене покарана є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новобугського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2011 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

підпис підписи
Головуючий: Судді: