Справа № 1-92/10
Провадження № 1-92/10
В И Р О К

іменем України

25.06.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурорів Балійчука Р.І., Онищенка Р.А., Дядюк Ю.О.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працює, раніше судимого: 19.03.2002 року Тальнівським районним судом Черкаської області за ч.2 та ч.3 ст. 190 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 10.05.2007 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; 04.10.2007 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.190 КК України, з урахуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2007 року, до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 24.09.2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 18.01.2010 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07 квітня 2009 близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи за місцем тимчасового проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Ауді 80» реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, з яким він проживав в одній кімнаті за вищевказаною адресою, у відсутність ОСОБА_3 з кімнати викрав ключі від даного автомобіля, після чого, вийшовши на подвіря, де знаходився вказаний автомобіль, скористався відсутністю власника та сторонніх осіб, за допомогою викрадених ключів відчинив дверцята машини, сів за кермо автомобіля та запустивши двигун, незаконно виїхав без дозволу ОСОБА_3 з подвіря, та поїхав в напрямку м. Києва, у своїх справах, спричинивши потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 35862 гривні 75 копійок.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у предявленому обвинуваченні не визнав, суду пояснив, що злочину в якому його обвинувачують він не вчиняв. 02.04.2009 року він зняв ліжко-місце в будинку по вулиці Щорса, 22 в с. Софіївська Борщагівка Києво - Святошинського району Київської області, де на той час вже проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

07.04.2009 року близько 19 години він запропонував ОСОБА_3 піти до кафе «Пальміра» в м. Києві. До кафе поїхали на таксі. Приїхавши в кафе «Пальміра», сіли за столик, замовили горілку і закуску. Випивши горілки, вирішили запросити дівчат. Він сказав ОСОБА_3, що у нього є знайомі дівчата, хотів їм зателефонувати, але забув телефон на зарядці за місцем тимчасового проживання. Виявивши відсутність телефону, поросив у потерпілого ключі від автомобіля з метою поїхати запросити дівчат та від кімнати, щоб заїхати додому забрати телефон. ОСОБА_3 дав ключі від автомобіля та кімнати. Після цього він викликав таксі та поїхав до місця свого тимчасового проживання, а потерпілий залишився чекати його у кафе. Приїхавши в будинок № 22 по вулиці Щорса в с. Софіївська Борщагівка, зайшов до кімнати, де проживали він, потерпілий та ОСОБА_4, взяв телефон. Потім сів до автомобіля потерпілого «Ауді - 80», який стояв у дворі будинку, та поїхав за знайомими дівчатами, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5. Дівчата відмовилися їхати з ним у кафе, він про скандалив з ними до 4 годин ранку 08.04.2009 року. Потім поїхав до ОСОБА_5, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, але по дорозі по вулиці Жуковського, 4 вскочив у яму та пошкодив автомобіль. Маючи намір відремонтувати автомобіль, він підійшов до таксиста на імя ОСОБА_3, позичив у нього 800 грн., при цьому в заставу останньому залишив документи на машину. Відремонтувати машину не вдалося, тому він пішов до своєї дівчини ОСОБА_5 у якої був декілька днів. Через декілька днів йому зателефонував ОСОБА_3 та запитав, де його автомобіль і документи. Він відповів, що автомобіль він залишив після того, як той зламався в м. Києві на вул. Жуковського, 4, а документи знаходяться у водія таксі на імя ОСОБА_3, телефон якого він продиктував ОСОБА_3, щоб той зателефонував і домовився про передачу документів. Стверджує, що на досудовому слідстві давав визнавальні показання під тиском слідчого, який погрожував йому увязненням, забороною отримання передач та побачень з рідними. Зазначив, що не мав умислу на незаконне заволодіння автомобілем потерпілого, ключі від автомобіля йому дав сам потерпілий та дозволив користуватися своїм автомобілем. Пояснити, чому він не зателефонував потерпілому після пошкодження автомобіля і не повідомив його відразу де знаходиться автомобіль, ОСОБА_2 пояснити не міг.

У судових дебатах просив призначити йому не суворе покарання.

Під час досудового слідства ОСОБА_2 в якості обвинуваченого дав показання, що, перебуваючи в кафе «Пальміра» він взяв у ОСОБА_3 ключі від кімнати, пояснивши, що йому потрібно заїхати за грошима додому, а на зворотній дорозі до кафе він повинен був заїхати за своєю дівчиною та її подругою. Після цього, він сів в такси, поїхав в с. Софіївська Борщагівка на вулицю Щорса, 22, де знаходився автомобіль «Ауді-80», яким на підставі генерального доручення керував ОСОБА_3 Приїхавши до даного будинку, він зайшов до кімнати, де мешкали, в цей час в кімнати знаходився ОСОБА_4, який лежав у ліжку та дивився телевізор. Коли забрав свою куртку він побачив на столі ключі від автомобіля і, забравши їх, вийшов з кімнати, сів до автомобіля «Ауді-80», запустив двигун ключем та поїхав по власних справах. По вулиці Жуковського,4 в м. Києві потрапив автомобілем в яму та пошкодив його, де і залишив. Сам пішов до своєї дівчини, де був декілька днів.

(а.с.97-99)

Дані обставини ОСОБА_2 підтвердив 20.10.2009 року під час відтворення обстановки і обставин події (а.с.131-134).

Твердження підсудного про застосування до нього органами досудового слідства недозволених методів не знайшли підтвердження в процесі проведення перевірки його заяви прокуратурою Києво-Святошинського району Київської області.

Суд визнає достовірними визнавальні показання ОСОБА_2, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом знайшла підтвердження наступними доказами по справі.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду, що у квітні 2009 року він знімав ліжко-місце за адресою: Київська область, КиєвоСвятошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Щорса, 22, де також проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_6. З 14 грудня 2007 року він за генеральним дорученням керує транспортним засобом, автомобілем марки „AUDI-80 2.0 Е, легковий седан-В, випуску 1989 року, який належить ОСОБА_7, що мешкає АДРЕСА_1.

07.04.2009 року близько 19 години підсудний запропонував йому піти випити горілки за знайомство та за свято, на що він погодився і вони на таксі поїхали до кафе «Пальміра» в м. Києві Прийшовши в кафе, взявши горілки, сіли за стіл, після чого ОСОБА_2 сказав, що йому потрібні ключі від кімнати, що йому потрібно заїхати за грошима додому, потім заїхати за своєю дівчиною та її подругою та повернутись до кафе. Він дав підсудному ключі від кімнати, а сам залишився чекати його у кафе. В даному кафе він просидів приблизно до 00 години, але ОСОБА_2 так і не повернувся. Коли він прийшов додому, то виявив відсутність свого автомобіля «Ауді-80» державний номерний знак 260-23КН та документів до нього. Крім того, пропали його документи, а саме: паспорт, ідентифікаційний код, посвідчення водія на його імя, техпаспорт на автомобіль, страховка, тимчасовий техталон. Всі ці документи знаходилися в салоні автомобіля, а саме в кишені водійських дверей. З приводу викрадення він звернувся до міліції.

13.04.2009 року до нього зателефонувала невідома жінка та повідомила, що його автомобіль знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Жуковського, 4. Дізнавшись про це, він поїхав туди, побачив свою машину, сфотографував її та викликав працівників міліції.

17.04.2009 року близько 18 години він дозвонився до ОСОБА_2 та попросив, щоб той повернув документи, на що останній відповів, що його документи знаходяться у водія таксі на імя ОСОБА_2 і дав його номер мобільного телефону 8-067-498-37-26, по якому він зізвонився з таксистом ОСОБА_2 та зустрівся 20.04.2009 року близько 19 години на вул. Жолудева, 4 в м. Києві, де ОСОБА_2 повернув йому документи за 800 грн.

Просить призначити підсудному найсуворіше покарання.

Свідок ОСОБА_8 на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені у судовому засіданні згідно його заяви на підставі ст.ст. 306,314 КПК України, що 04.08.2000 року він придбав автомобіль марки «AUDI-80 2.0 Е», легковий седан-В, випуску 1989 року. 14 грудня 2007 року згідно доручення серії ВКВ№ 767804 уповноважив ОСОБА_3, що мешкає в Луганській області, м. Свердловськ, вул. Фабрична 45/1, керувати та розпоряджатися вказаним автомобілем, а також при необхідності зняти транспортний засіб з обліку в органах ДАІ та продати, заставити, здати в оренду на умовах за його розсудом.

Крім того, зазначив, що власником автомобіля в даний час по його згоді є ОСОБА_3.

(а.с.42-43)

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що у квітні 2009 року він тимчасово знімав ліжко-місце за адресою: Київська область, КиєвоСвятошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Щорса, 22. разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

07.04.2009 року близько 21години 30 хвилин він повернувся додому, але там нікого не було. В цей час автомобіль ОСОБА_3 «Ауді-80» стояв на подвірї будинку. Через деякий час до кімнати зайшов ОСОБА_2, поздоровався та пробув у кімнаті близько 5 хвилин, підходив до ліжка ОСОБА_3, а потім пішов.

08.04.2009 року близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_3 повернувся додому і повідомив, що викрали його автомобіль марки «Ауді-80», а також документи, які були в автомобілі.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він працює таксистом. 09.04.2009 року близько 23 години він знаходився у своєму автомобілі НОМЕР_2, на якому він працює в таксі «Ера» водієм, по вул. Симиренка, 5 в м. Києві. До нього підійшов знайомий, якого звати Ігор, та сказав, що біля кафе стоїть чоловік, у якого проблеми з машиною, тому він хоче заставити комусь «GPS навігатор» за 800 гривень. Ігор привів підсудного, який знаходився у нетверезому стані. У підсудного взяв «GPS навігатор», а йому дав 800 гривень.

17.04.2009 року близько 10 години йому на мобільний телефон зателефонував підсудний та сказав, що хоче зустрітись, щоб викупити назад навігатор та поїхати до банку, за що той заплатить. Цього ж дня об 11 годині вони зустрілися з підсудним на проспекті Перемоги,97 та поїхали в банк, який знаходиться біля метро Шулявська «А-Банк», грошей підсудний не отримав, говорив, що гроші будуть через дві години. Вони прождали чотири години, але грошей не було. Потім він поїхав додому, в автомобілі виявив документи на автомобіль «Ауді-80», 260-23КА, техпаспорт, техталон, доручення, страховий поліс, а також посвідчення водія на імя ОСОБА_3.

18.04.2009 року приблизно о 20 годині йому зателефонував ОСОБА_3 який сказав, що він хоче забрати документи, на що він йому відповів, що документи віддасть лише за 800 гривень, які він віддав за заставу. Олександр погодився і вони домовились зустрітись в понеділок по вул. Жолудева, біля «Універсаму».

20.04.2009 року приблизно о 18 годині 30 хвилин він зустрівся з потерпілим, який попросив повернути йому документи, але грошей у нього немає. Він відмовився. Після цього потерпілий викликав працівників міліції, які вилучили вказані вище документи.

Свідок ОСОБА_10 на досудовому слідстві дала показання, які були оголошені у судовому засіданні згідно її заяви на підставі ст.ст. 306,314 КПК України, що у квітні 2009 року віддала на тимчасове мешкання ліжка-місця ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_2

07.04.2009 року близько 21 години 30 хвилин вона пришла з роботи додому та побачила ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які разом виходили з будинку. Вона запитали їх куди вони йдуть, вони відповіли, що ідуть до «Пальміри». 08.04.2009 року близько 00 години 30 хвилин додому прийшов ОСОБА_3 та повідомив, що ОСОБА_2 викрав його автомобіль. Вона разом з ОСОБА_3 вийшла на подвіря свого будинку та виявила відсутність автомобіля «Ауді-80». Після цього вона запропонувала ОСОБА_3, щоб він викликав працівників міліції. Як ОСОБА_2 забирав ключі та виїжджав з двору вона не бачила.

(а.с.100-101)

Крім визнавальних показань підсудного, показань потерпілого та свідків, винність підсудного у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

· заявою потерпілого від 08.04.2009 року про викрадення у нього автомобіля марки «Аудіо-80», чорного кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, який знаходився на подвірї будинку № 22 по вулиці Щорса в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (а.с.5);

· протоколом огляду місця події від 08.04.2009 року подвіря будинку № 22 по вулиці Щорса в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, де знаходився належний потерпілому автомобіль. На час огляду автомобіль на подвірї відсутній (а.с.7);

· протоколом огляду місця події від 14.04.2009 року автомобіля марки «Аудіо-80», чорного кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, який знаходився на подвірї будинку № 22 по вулиці Щорса в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. При огляді виявлено механічні ушкодження та відсутність магнітофона, документів на автомобіль (а.с.8-9);

· протоколом огляду та вилучення від 20.04.2009 року у ОСОБА_9 по вулиці Симиренка, 14 а в м. Києві свідоцтва про реєстрацію ТЗ на імя ОСОБА_8, посвідчення водія на імя ОСОБА_3, талон АІА 438045 на імя ОСОБА_3, страховий полюс ВС 3186926, талон ДБ 050881 на Ауді-80, д.н.з. НОМЕР_3, страховий талон ВС № 3186926, портмоне для документів чорного кольору. ОСОБА_9 пояснив, що вказані речі йому дав наглядно знайомий на імя ОСОБА_3 (а.с.17);

· ксерокопією посвідчення водія на імя ОСОБА_3 (а.с.27);

· тимчасовим реєстраційним талоном на автомобіль марки «Аудіо-80», чорного кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.28);

· страховим полюсом на імя ОСОБА_3 (а.с.29);

· талоном до посвідчення водія на імя ОСОБА_3 (а.с.30);

· довіреністю, виданої 14.12.2007 року ОСОБА_8 ОСОБА_3 на право керування та розпорядження автомобілем НОМЕР_4 (а.с.33);

· висновком автотоварознавчої експертизи №452а від 26.05.2009 року згідно якого ринкова вартість автомобіля НОМЕР_5, 1989 року випуску, легковий седан, станом на 07.04.2009 року становить 35 862, 75 гривень (а.с.55-57);

· протоколом предявлення фотознімків для впізнання ОСОБА_9 від 13.05.2009 року. ОСОБА_9 на фотокартці № 2 впізнав особу, який залишив йому в заставу документи на автомобіль «Ауді-80». На фокартці № 2 зображений ОСОБА_2 (а.с.63);

· свідоцтвом про реєстрацію ТЗ автомобіля марки «Ауді-80», д.н.з 26023 КН (а.с.68);

·

Суд визнає, що потерпілий, свідки давали правдиві показання, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства.

Невизнання ОСОБА_2 своєї вини у незаконному заволодінні транспортним засобом, його твердження про застосування до нього органами досудового слідства недозволених методів є безпідставними, оцінюються судом як система захисту, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином, аналіз досліджених та оцінених доказів по справі свідчить про те, що вина підсудного у вчиненні злочину доказана, його дії судом кваліфікуються за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, що завдало значної матеріальної шкоди.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до тяжких, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується негативно, не працює, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставин, що помякшують покарання, судом не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд визнає рецидив злочинів, та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті 289 ч. 2 КК України, при цьому не вбачає підстав для призначення іншої міри покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчинив злочин до засудження його за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.01.2010 року, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 вчинив корисливий злочин, суд вважає за необхідне призначити підсудному додаткову міру покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є його власністю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2010 року у вигляді трьох років позбавлення волі, більш суворим, призначеного даним вироком у вигляді шести років позбавлення волі, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з 03 липня 2009 року.

Речові докази по справі : автомобіль НОМЕР_6, посвідчення водія АІА 430035; тимчасовий реєстраційний талон ДАО № 611588, талон до посвідчення водія АІА № 438035, свідоцтво про реєстрацію ТЗ КІС № 556789, довіреність ВКВ № 767804 залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_3 (а.с.155, 158).

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання ним копії вироку.

Суддя : С.В. Хрипун