Справа № 559/197/14-к
Номер провадження 1-кс/559/40/2014
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою
"24" січня 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захивника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 22 січня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обгрунтовується наступними доводами. 22 січня 2014 року до Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області надійшло повідомлення ОСОБА_6 , 1984 року народження, жителя АДРЕСА_1 , про те, що 22 січня 2014 року близько 06 години 30 хвилин, невідомі особи із застосуванням насильства, перебуваючи в м. Дубно по вул. Залізнична, неподалік магазину «Глобус» відкрито викрали його особисті речі.

Дане повідомлення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 22 січня 2014 року, визначивши попередню кваліфікацію ч.2 ст.186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було встановлено, що 22 січня 2014 року, близько 07 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , всучивши у попередню змову, із застосуванням насильства, перебуваючи в м. Дубно по вул. Залізнична, неподалік магазину «Глобус» відкрито викрали у ОСОБА_6 його особисті речі.

23 січня 2014 року ОСОБА_8 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи засуджений 17 грудня 2009 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з встановленням йому іспитового терміну 1 рік, на шлях виправлення не став, а в період встановленого йому іспитового строку, 5 квітня 2010 року, вчинив розбійний напад, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, за вчинення якого 12 червня 2010 року був притягнутий до кримінальної відповідальності. В подальшому, ОСОБА_8 , в період розгляду вищевказаної кримінальної справи у суді, повторно вчинив корисливий злочин.

Так, 22 січня 2014 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Вежа», що знаходиться по вул. Залізнична м. Дубно Рівненської області в компанії свого товариша ОСОБА_7 , побачили у відвідувача вказаного закладу гроші та майнові цінності, які керуючись корисливим мотивом, вступивши у попередню змову, вирішили у нього викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 22 січня 2014 року, близько 6 години, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи напроти кафе «Вежа», що знаходиться по вул. Залізнична м. Дубно Рівненської області, підійшли до ОСОБА_6 та вчинили спробу спричинити йому тілесні ушкодження з метою подальшого заволодіння його майном. Зрозумівши протиправний намір ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , почав втікати. Наздогнавши ОСОБА_6 на узбіччі проїзної частини вулиці Залізнична, поблизу магазину «Глобус», ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжили наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, уникаючи яких, останній продовжив втікати. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , близько 6.30 години, наздогнали ОСОБА_6 на території житлового господарства розташованого за адресою Підборці, 26 м. Дубно Рівненської області, де продовжуючи застосовувати фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито, повторно викрали у ОСОБА_6 чоловічу шкіряну куртку в кишенях якої знаходились документи, грошові кошти в сумі 1600 гривень та мобільний телефон SAMSUNG GT-E 1080 W, вартістю 200 гривень, які йому належать.

Перевіврши викрадені речі у своє протиправне володіння ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили місце події, спричинивши тим самим ОСОБА_6 майнової шкоди.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України. Дії кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив факт відкритого викрадення належного йому майна, зазначив перелік і вартість викраденого майна, надав підтверджуючі документи про належність йому викраденого майна, вказав на осіб, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення та про обставини його вчинення та прямо вказав на ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в ході затримання останніх, як на осіб, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтверджують факт наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, факт того, що при виклику допомоги ОСОБА_6 повідомляв, що його пограбували та факт присутності осіб, які вчинили вищевказане кримінальне правопорушення; показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтверджують факт спільного перебування ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила факт конфлікту між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що мав місце в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться по АДРЕСА_2 та на його подвір`ї; результатом проведеного огляду місця події від 22.01.2014 року на території господарства АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено грошові кошти, в загальній сумі 4 гривні та картку фізичної особи платника податку, що належать ОСОБА_6 , які на момент вчинення кримінального правопорушення знаходилися у його шкірній курточці, перед її викраденням, що свідчить про факт здійснення обшуку кишень вищевказаної курточки правопорушниками на предмет виявлення цінних речей після її незаконного заволодіння; результатом проведеного особистого огляду при затриманні ОСОБА_7 від 22.01.2014 року в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки SAMSUNG GT-E 1080 W, ІМЕІ НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 ..

Крім цього в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було встановлено, що ОСОБА_8 являється особою раніше судимою за вчинення корисливого злочину, зокрема: 17.12.2009 року, був засуджений Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Крім цього, ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ряд інших корисливих злочинів, а саме 12 червня 2010 року був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, дії кваліфіковано, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; 15 жовтня 2013 року був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, дії кваліфіковано, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та 14 листопада 2013 року був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, дії кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Вищевказані справи на даний час знаходяться на судовому слідстві в суді. Після цього, ОСОБА_8 належних йому висновків не зробив і продовжив свою злочинну діяльність. Так, ОСОБА_8 вже будучи засуджений 17 грудня 2009 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з встановленням йому іспитового терміну 1 рік, на шлях виправлення не став, а в період встановленого йому іспитового строку, 5 квітня 2010 року, вчинив розбійний напад, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, за вчинення якого 12 червня 2010 року був притягнутий до кримінальної відповідальності та в подальшому, ОСОБА_8 , в період розгляду вищевказаної кримінальної справи у суді, повторно вчинив новий корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто злочин у вчиненні якого підозрюється. Це дає підстави вважати, що ОСОБА_8 не зважаючи на всі можливі заходи, що були надані йому, щоб стати на шлях виправлення та усвідомити свою провину, належних висновків не зробив та під час розгляду кримінальної справи та кримінальних проваджень в суді, зухвало продовжив свою злочинну діяльність, шляхом вчинення нових тяжких кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що він є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства. Крім того, вищевикладене свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти нові злочини, так як з вищевикладеного вбачається те, що ОСОБА_8 не хоче та не бажає ставати на шлях свого виправлення.

ОСОБА_8 вчинив останнє кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, будь-яким способом.

Аналізуючи обрану лінію поведінки ОСОБА_8 , спосіб життя і факт відмови від дачі показів, щодо себе згідно ст.63 Конституції України, що із добутими органом досудового розслідування об`єктивними даними, свідчить про те, що особа приховує дані скоєння кримінального правопорушення та не бажає розкаюватись у вчиненому інкримінованому йому діянні, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 вчиняє спроби ухилятись від передбаченого йому покарання і тим самим перешкоджатиме встановленню істини у справі. Крім цього, відсутність у слідства даних про місце знаходження інших речових доказів у даному кримінальному провадженні, якими являються грошові кошти в сумі 1 600 гривень, які на момент вчинення кримінального правопорушення знаходилися у кишені куртки ОСОБА_6 свідчить про те, що перебування на волі дасть можливість ОСОБА_8 перешкодити встановленню істину у справі шляхом приховання або знищення ще не виявлених предметів та слідів кримінального правопорушення, а також інших речових доказів.

Обрання ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу наприклад у виді домашнього арешту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного бо у даному випадку може бути збережено йому умови і дасть можливість йому продовжити свою злочинну діяльність.

Крім цього, ОСОБА_8 являється одруженим, однак тісних родинних стосунків із дружиною не підтримує, у зв`язку з чим може вільно залишити місце проживання і таким чином ухилитися від органів досудового слідства та перешкодити встановленню істини у справі.

Також, ОСОБА_8 маючи постійне джерела прибутку, прагне до свого збагачення шляхом легкого здобутку грошових коштів, що є однією із причин спонуканням його до вчинення нових корисливих злочинів і на даний час виникла необхідність попередити цьому шляхом ізолювання його від суспільства.

Крім вищенаведеного в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що в ході проведення допиту потерпілого ОСОБА_6 останній надав показання, що він настоює на притягнені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до передбаченої законом відповідальності і просить по можливості ізолювати їх від суспільства, шляхом застосування до них найсуворішого запобіжного заходу пов`язаного із триманням під вартою так як ОСОБА_6 має всі підстави вважати, що вони, перебуваючи на волі, помстяться йому за те, що він звернувся до працівників міліції які їх затримали. Крім цього, як вказав у показаннях потерпілий, що під час затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , він побачивши їх лінію поведінки, як вони себе зухвало поводять по відношенню до людей, до нього і до працівників правоохоронних органів він вважає, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 будуть продовжувати таке вчиняти з іншими. Також, як вказав у показаннях потерпілий ОСОБА_6 , що під час затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , останні розпочали погрожувати йому в подальшому розправою, звинувачуючи його, в тому що він звернувся до міліції, яких вони явно не поважають бо розпочали висловлювати у їх адресу різні нецензурні слова.

Таким чином, перебування на волі дасть можливість ОСОБА_8 чинити тиск на можливих свідків та очевидців вчиненого кримінального правопорушення, з метою схилення їх до зміни показань у даному кримінальному провадженні, що дасть можливість останньому, ухилитися від органів досудового слідства та суду, а тому з мотивів попередження цьому слідчий вважає, що ОСОБА_8 необхідно обрати запобіжний захід тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладені ризики того, що ОСОБА_8 може перешкоджати встановленню істини у справі та продовжувати свою злочинну діяльність, тому, вважаю за необхідне обрати йому запобіжний захід тримання під вартою бо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним у клопотанні ризикам.

Прокурор висловив думку, що клопотання є обґрунтованим, та просив його задоволити, оскільки ОСОБА_8 після засудження вже тричі вчиняв злочини, справи про які розглядаються в суді, ніяких висновків не робить та продовжує вчиняти злочини. Хоча одружений, але зв`язків із сім`єю не підтримує, і можна стверджувати, що будь які менш суворі заходи не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив що визнає свою причетність до вчинення цього кримінального правопорушення частково, тобто визнає що мала місце бійка між ним та потерпілим, але він його не грабував і ніяких речей не забирав. Просить обрати менш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки, хоча на час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу ніяких клопотань, чи письмових зобов`язань від осіб що заслуговують на довіру чи від особи, що заслуговує на особливу довіру слідчому судді не було надано. З огляду на вказане це питання в судовому засіданні і не обговорювалось.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання про обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

За змістом п.5 ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_8 є особою раніше судимою, а санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання до шести років позбавлення волі.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий вказує те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватись від слідства, незаконно впливати на потерпілого та свідків по справі.

Крім того слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме, що підозрюваний хоча одружений але не підтримує міцних соціальних зв`язків із сім`єю, перебуваючи на іспитовому строці вчинив ряд корисливих злочинів у тому числі і тяжких, і не змінює лінії своєї поведінки.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку, на думку суду, прокурором доведено всі обставини передбачені ч. 1, ч. 2 ч. 3 ст.194 КПК України.

Причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується показами потерпілого та ряду свідків, що наведені в клопотанні, протоколом вилучення мобільного телефону.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики що наведені слідчим, як здатність вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість переховуватись від слідства, можливість незаконного впливу на потерпілого по справі та свідків є підтвердженими. Так ОСОБА_16 під час іспитового строку підозрюється у вчиненні уже третього злочину, про які кримінальні справи розглядаються судом.

Обрана лінія поведінки свідчить про те, що він може переховуватись від слідства, та чинити перешкоди його провадженню.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність в застосуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_8 як тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

В цьому випадку враховуючи особу підозрюваного, систематичне вчинення ним злочинів, його поведінку а також покази потерпілого щодо наявності у нього підстав сподіватись на тиск і залякування зі сторони підозрюваного, суд не застосовує застави.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 196, 197, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 22 січня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 - задоволити.

Обрати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця і жителя АДРЕСА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в СІ № 24 м.Рівне строком на шістдесят днів.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області, та начальнику СІ № 24 м.Рівне.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Дата закінчення дії ухвали 23 березня 2014 року в 11 годині 30 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_1