Справа № 477/1633/14-к
Провадження № 1-кп/477/13/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 року Жовтневий районний суд
Миколаївської області
в складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Березанка Миколаївської області, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, який проходить службу на посаді старшого такелажника відділення зберігання технічної батареї групи підрозділів військової частини НОМЕР_1 у військовому званні молодший сержант, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-УП, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією 28 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №66 від 28 березня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого такелажника відділення зберігання технічної батареї групи підрозділів військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 у військовому званні молодший сержант.
Будучи військовослужбовцем, обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин:
11 червня 2014 року об 11 годині 00 хвилин молодший сержант ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, своєчасно у військову частину НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , у визначений строк зі звільнення не прибув та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, перебуваючи за місцем проживання - АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, ухиляючись від військової служби до 08 години 23 червня 2014 року.
Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч. 2 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винним повністю та пояснив, що він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією 28 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 . За станом здоров`я йому було тяжко проходити службу. Дружина скаржилась на відсутність коштів, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а він є єдиним годувальником сім`ї. Оскільки він приватний підприємець, то заробітну плату за час проходження служби йому ніхто не нараховує та не виплачує, як іншим мобілізованим особам, за якими зберігається робоче місце та виплачується заробітна плата. 06 червня 2014 року він отримав звільнення та поїхав додому. 11 червня 2014 року до військової частини не повернувся, а 23 червня 2014 року з`явився до військової прокуратури. У вчиненому розкаюється. Просив не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки має на утриманні малолітню дитину, вагітну дружину і є єдиним годувальником в сім`ї.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненому підтверджується також показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що працює військовослужбовцем, майор, командир технічної батареї військової частини. Обвинувачений молодший сержант ОСОБА_3 був мобілізований приблизно в кінці березня на початку квітня 2014 року та проходив службу у військовій частині. В той день, коли його відпустили у звільнення він знаходився на стаціонарному лікуванні в госпіталі. Повернувся він до військової частини 09 червня 2014 року. Йому повідомили, що молодший сержант ОСОБА_3 знаходиться у звільненні до 11 червня 2014 року до 11-00 години, але у визначений час обвинувачений не з`явився до частини, на телефонні дзвінки не відповідав. Про цей факт було повідомлено керівництво. 11 червня 2014 року він особисто та декілька військовослужбовців поїхали до ОСОБА_3 додому. Від матері обвинуваченого та його дружини, стало відомо, що ОСОБА_3 з`являвся дома, але де він в даний час перебуває нікому не відомо. Крім нього, з родичами обвинуваченого розмовляв голова сільської ради та дільничний, але місце знаходження його встановити не вдалося. Увечері, вони повернулися до військової частини. 20 червня 2014 року йому стало відомо, що обвинувачений приходив до військової прокуратури. Після 23 червня 2014 року керівництвом йому була дана команда більше не проводити розшукові заходи щодо місцезнаходження ОСОБА_3 . Порядок проходження військової служби, мобілізації всім мобілізованим особам роз`яснювався, виховна робота з особовим складом проводиться регулярно. Крім того, кожному особисто був роз`яснений порядок перебування у звільненні, під підпис всі попереджені про кримінальну відповідальність за ухилення від військової служби. В кожній особовій справі військовослужбовця є письмове попередження про кримінальну відповідальність, яка особисто ними підписана. Обвинувачений ОСОБА_3 постійно казав, що не повинен проходити службу, оскільки на його утриманні знаходиться двоє дітей, жінка. Ним керівництву був написаний рапорт про його звільнення. Керівництвом була надана відповідь, що ОСОБА_3 може проходити військову службу та не підлягає звільненню. Після цього, він почав відмовлятися від виконання наказів, виконання робіт, поводив себе зухвало, виявляв непокору, стверджував що все одно не буде проходити службу.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є військовослужбовцем, працює заступником начальника з виховної роботи в технічній батареї. Обвинувачений ОСОБА_3 проходив службу в його підрозділі. З перших днів, як він був мобілізований, повідомив, що службу проходити не хоче та не буде, казав, що армія його позбавила заробітку, а на його утриманні знаходиться сім`я. Відмовлявся виконувати накази, плакав. Коли він проводив тестування особового складу, у нього не виникло ніяких сумнівів щодо можливості проходження ОСОБА_3 військової служби, його моральні та ділові якості були на належному рівні. Крім того, пояснив, що він проводить бесіди щомісяця з особовим складом, попереджає про кримінальну відповідальність за ухилення від проходження служби, роз`яснює вимоги чинного законодавства, проводить регулярні бесіди про стан в країні. Він особисто інструктував ОСОБА_3 про порядок знаходження у звільненні та про відповідальність у разі неприбуття до військової частини. ОСОБА_3 підписав попередження без зауваження. Обвинувачений виявляв непокору щодо виконання наказів, тільки він один з особового складу відкрито казав, що не бажає виконувати накази та не хоче служити. Більше фактів неповернення до військової частини мобілізованих не було.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він був мобілізований 01 квітня 2014 року. Є командиром відділення зберігання у військовій частині. До мобілізації працював доцентом у Національному університеті Кораблебудування, отримує також заробітну плату за попереднім місцем роботи. Обвинувачений був також мобілізований та проходив службу у цій військовій частині. Під час проходження служби, ОСОБА_3 постійно ухилявся від виконання наказів, частково виконував роботу, відкрито казав, що не хоче служити, а тому буде вживати всілякі заходи як законні, так незаконні для ухилення від проходження служби. Він особисто працював з особовим складом, знає що на утриманні ОСОБА_3 знаходяться дві малолітні дитини.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він був мобілізований 28 березня 2014 року, проходив службу із ОСОБА_3 в одній військовій частині. До мобілізації працював на заводі Зоря-Машпроект верстатником. Вони з ОСОБА_3 спілкувалися. Під час розмов, йому особисто обвинувачений не казав, що не хоче проходити службу. Говорив, що у разі військових дій, в бій не піде. Свідок підтвердив факт залишення військової частини ОСОБА_3 .
Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується змістом документів, досліджених в судовому засіданні, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини (по стройовій частині) А 1836 від 29.03.2014 року обвинувачений ОСОБА_3 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 29.03.2014 року, ВОС-034872А, ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , призначений на посаду старшого такелажника відділення зберігання технічної батареї 2080 групи зенітних ракетних дивізіонів (с-300ПТ), (а.с. 157).
Відповідно до іменного списку особового складу технічної батареї п/п НОМЕР_4 молодший сержант ОСОБА_3 з 06.06.2014 року, зазначений як такий, що відбув у звільнення) по 10.06.2014 року, з 11.06.2014 року значиться, як такий, що самовільно залишив частину (а.с. 158-159).
Згідно з книгою обліку звільнених технічної батареї п/п В0950 молодший сержант ОСОБА_3 перебував у звільненні до 11-00 години 11.06.2014 року (а.с. 160-163).
Актом службового розслідування від 12.06.2014 року за фактом самовільного залишення військової частини, нез`явлення вчасно (без поважних причин) на військову службу молодшого сержанта ОСОБА_3 , згідно з яким було встановлено, що обвинувачений вчасно не з`явився до військової частини зі звільнення (а.с. 89-90).
Наказом командира в/ч НОМЕР_4 від 13.06.2014 року № 122 «Про підсумки розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, нез`явлення вчасно на військову службу молодшого сержанта ОСОБА_3 », згідно з яким вирішено клопотати про притягнення до кримінальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_3 та повідомити Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку та Миколаївську прокуратуру з нагляду за додержанням законодавства у воєнній сфері для організації розшуку і притягнення до відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_3 (а.с. 91).
Медичною довідкою від 12.06.2014 року, виданою начальником медичної частини військової частини НОМЕР_4 , згідно з якою обвинувачений пройшов поглиблене медичне обстеження на базі військового шпиталю м.Миколаєва. Рекомендоване медичне обстеження в 17 відділенні ВМКЦ ПР м.Одеса. Діагноз: складний далекозорий астигматизм; часткова рефракційна емболія правого ока. Плоскостопість обох стоп 1 ступеня. Емоційно нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип (а.с. 93).
Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 646 від 14.10.2014 року та виписного епікризу з історії хвороби № 610 обвинувачений ОСОБА_3 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 120-122).
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 53 від 10.02.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 хронічною психічною хворобою, короткочасним розладом психічної діяльності, слабоумством, іншими хронічними станами психіки під час вчинення злочину та на час проведення дослідження не страждав та не страждає, а виявляє стійкий психічний розлад у виді органічного емоційного нестійкого розладу. Розумів та розуміє значення своїх дій, міг та може керувати ними. Лікування не потребує.
Згідно з службовими характеристиками від 25.04.2014 року та 12.06.2014 року обвинувачений характеризується негативно, як недисциплінований та неорганізований військовослужбовець. Ділові та морально-психологічні якості на низькому рівні. Повагою та авторитетом у колективі не користується (а.с. 94-95).
За місцем проживання характеризується суперечливо. Так, згідно з характеристикою Березанської селищної ради Миколаївської області (за підписом голови селищної ради) характеризується негативно, як особа, яка має неврівноважений характер, веде себе нестримано та неадекватно, на критику оточуючих реагує агресивно (а.с. 96). В той же час, згідно з довідкою, виданою виконкомом Березанської селищної ради за підписом в.о. голови селищної ради та секретаря від 30.03.2015 року № 2-13-43 характеризується позитивно (а.с. 168).
Отже, під час судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що обвинувачений ОСОБА_3 був призваний для проходження військової служби, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відбув у звільнення та не повернувся вчасно до військової частини зі звільнення без поважних причин.
Таким чином, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, та його дії органами досудового розслідування за частиною 2 статті 407 КК України кваліфіковані вірно.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, наявність на утриманні вагітної дружини та малолітньої дитини, стан здоров`я обвинуваченого, значимість для суспільства відносин у сфері встановленого порядку несення військової служби, яким завдано шкоду вчиненим злочином і вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі у масима++льному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 407 КК України. Також суд, враховуючи обставини справи, наявність утриманців та стан здоров`я обвинуваченого, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізолювання від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання, на підставі статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 на підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1