Справа
№ 1-173 /2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
травня2007 року Лубенський
міськрайонний суд Полтавської області

в складі
головуючої судді Чередникової
B.C.

при
секретарі Мирній
Т.Ф.

з участю
прокурора Савицького
І.В.

потерпілої ОСОБА_2.

законного
представника неповнолітньої потерпілої
ОСОБА_3

законного
представника неповнолітньої підсуної ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українки, громадянки
України, уродженки та мешканки
АДРЕСА_1, не одруженої, освіта середня, не працюючої,
раніше не судимої,

в скоєнні
злочину, передбаченого ст.
189 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1., будучи неповнолітньою 11.06.1989 року
народження, на протязі часу з лютого
місяця 2007 року по березень місяць 2007 року з погрозою насильства над
неповнолітньою ОСОБА_2 вимагала у потерпілої 60 гривень, які в послідуючому хотіла використати для
власних потреб.

21.02.2007
року о 18.00 підсудня ОСОБА_1. зустріла потерпілу ОСОБА_2 з біля її двору
по вул. Мирного, 10 в м.
Лубни під час розмови з якою штовхнула рукою в обличчя ОСОБА_2, завдавши при цьому їй фізичного болю, і сказала,
що потерпіла ОСОБА_2.
повинна принести їй наступного дня в сквер Шевченка в м. Лубни кошти в сумі 60 гривень. При цьому
ОСОБА_1. пригрозила потерпілій ОСОБА_2в грубій формі, нецензурною лайкою, що якщо вона не принесе гроші, то ОСОБА_1. її поб'є.

ОСОБА_1., продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошей у потерпілої
ОСОБА_2., 15.03.2007 року в 14.00,
прийшла в школу № 10, яка
розташована в м. Лубни Полтавскої
області по вул. Ляскіна, 2, де
навчається потерпіла і вийшовши за територію школи, знову з застосуванням погроз почала вимагати
у потерпілої ОСОБА_2. передачу їй коштів в сумі 60 грн. В підтвердження своїх
намірів ОСОБА_1. забрала у потерпілої ОСОБА_2. золоту сережку, пообіцявши її повернути, коли остання принесе їй кошти в сумі 60 грн.

Потерпіла
ОСОБА_2. сприйняла
погрози ОСОБА_1., які супроводжувалися
спричиненням їй фізичного болю, як
реальні погрози заподіяння їй тілесних ушкоджень в майбутньому, якщо вона не виконає вимогу ОСОБА_1., передала їй кошти в сумі 60 грн. і розповіла
про це батькам.

Підсудна
ОСОБА_1. винною себе в скоєнні інкримінованого їй злочину, визнала повністю та пояснила, що вона вимагала гроші у Артамонової, щоб помститись їй тому, що ОСОБА_2
зустрічалася з її хлопцем.

Покази
підсудного ОСОБА_1. послідовні, не
суперечать матеріалам кримінальної справи,
а тому вони заслуговують на увагу.

Згідно ст.
299 КПК України, судом не
досліджувались докази вини підсудньої стосовно фактичних обставин справи та
розміру заподіяної шкоди, які ніким не
оспорюються.

Дії
ОСОБА_1. слід кваліфікувати за ст. 189 ч. 1 КК України, як вимагання,
тобто, вимогу передачі чужого
майна з погрозою насильства над потерпілою,
оскільки ОСОБА_1. вимагала передачі грошей в неповнолітньої ОСОБА_2. з
погрозою насильства над нею, заподіявши
їй фізичного болю, що сприймалося
потерпілою як реальні

погрози заподіяння їй
тілесних ушкоджень в майбутньому, якщо
вона не виконає вимогу підсудної ОСОБА_1 передати їй кошти.

При
обранні міри покарання ОСОБА_1. суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності скоєного нею злочину, який
є злочином середньої тяжкості.

Суд
також враховує особу підсудної, яка
характеризуються позитивно, раніше не
судима. Обставинами, що пом'якшують
відповідальність ОСОБА_1. суд визнає щире каяття в скоєному, що знайшло своє підтвердження в правдивих
показах як на досудовому слідстві так і в ході судового слідства, сприяння розкриттю злочину добровільне
відшкодування заподіяної шкоди, вчинення
злочину неповнолітньою.

З
урахуванням викладеного, суд вважає
необхідним призначити ОСОБА_1. покарання,
у вигляді позбавлення волі.

Зважуючи
на тяжкість злочину, особу винної, пом'якшуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість
виправлення ОСОБА_1. без відбування покарання і вважає можливим звільнити її
від відбування призначеного покарання з випробовуванням на підставі ст.
ст. 75, 104 КК України.

Запобіжний захід
залишити підписку про невиїзд.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винною за ст. 189 ч. 1 КК України і призначити їй покарання
2 (два) роки позбавлення волі.

Згідно ст.
ст. 75, 104 КК України звільнити
ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1
(один) рік.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати
ОСОБА_1. не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтись в ці органи для
реєстрації.

Запобіжний
захід ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом п'ятнадцяти діб.