У Х В А Л А

30.06.2015 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого (прокурора) прокуратури Закарпатської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 26.03.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого (прокурора) прокуратури Закарпатської області , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 26.03.2015 року.

Скарга мотивується тим, що 26.03.2015 року скаржник повідомив прокурора Закарпатської області про кримінальне правопорушення, вчинене невідомими особами, що порушило право скаржника на захист при оскарженні постанови слідчого Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області від 17.09.2007 року.

ОСОБА_3 вказує на те, що 17.09.2007 року слідчим Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області було порушено проти нього кримінальну справу за ч. 1 ст. 121 КК України.

04.10. 2007 року ОСОБА_3 оскаржив вказану постанову до Перечинського районного суду, який постановою від 16.10.2007 року відмовив у задоволенні вимог про скасування постанови.

Однак 28.11. 2007 року Апеляційний суд Закарпатської області виніс постанову, якою було скасовано постанову Перечинського районного суду від 16.10.2007 року, а справу направлено на новий розгляд.

ОСОБА_3 вказує на те, що упродовж розгляду кримінальної справи по суті з 16.04.2008 року до 27.08.2013 року намагався дізнатися про місце знаходження матеріалів скарги та про результати розгляду ухвали Апеляційного суду від 28.11. 2007 року, у відповідності до якої справа про оскарження постанови слідчого направлялась до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі наведеного скаржник вказує на те, що своїми діями та бездіяльністю невідомих йому осіб скаржника було позбавлено право на захист, визначений КПК.

З огляду на те, що станом на 19.06.2015 рік відомості про вказаний ним злочин не були внесені до ЄРДР всупереч ст. 214 КПК України заявник просить зобов`язати прокурора Закарпатської області зареєструвати подану ним заяву та внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та допитати в якості потерпілого.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав подану ним скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо вимог скарги з мотивів її безпідставності та необґрунтованості.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали справи слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, 17.09.2007 року слідчим Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказана постанова була оскаржена 04.10.2007 року ОСОБА_3 до Перечинського районного суду, який постановою від 16.10.2007 року відмовив у задоволенні вимог про скасування постанови.

Однак постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 28.11. 2007 року була скасована постанова Перечинського районного суду від 16.10.2007 року та направлена на новий розгляд.

В подальшому матеріали скарги було приєднано до кримінальної справи 1- 261/08( перереєстрованої на 1- 51/09)

09. 01.2008 року Апеляційним судом Закарпатської області кримінальна справа відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України була направлена до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду її по суті і як зазначено скаржником розгляд такої тривав з 16.04.2008 року до 27.08.2013 року.

З наявного в матеріалах листа, адресованого ОСОБА_3 . Прокуратурою Закарпатської області вбачається, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.08.2013 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнений від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Вказаний вирок суду буз залишений у силі Апеляційним судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.08.2014 року вирок Ужгородського міськрайонного суду від 27.08.2013 року та ухвалу апеляційного суду області від 04.12.2013 року залишено без змін.

Разом з тим скаржник у своїй заяві до прокуратури вказує на неправосудність рішення суду першої інстанції та на порушення права на захист, зокрема щодо розгляду його скарги від 04.10.2007 року, невирішення якої на думку скаржника вплинуло на подальший хід кримінальної справи.

Статтею 236-7 КПК України (1960 року)передбачено, що постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи щодо конкретної особи чи за фактом вчинення злочину може бути оскаржена до місцевого суду за місцем розташування органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, з дотриманням правил підсудності.

У відповідності до вказаної норми закону суд приймає до розгляду скаргу на постанову про порушення кримінальної справи протягом усього часу перебування справи у провадженні органу дізнання, слідчого, прокурора до моменту

закінчення досудового слідства.

Вскарзі скаржник стверджує, що невирішення його скарги на постанову про порушення кримінальної справи призвело до порушення його законних прав на захист.

Разом з тим у відповідності до ст. 237 УПУ України передбачено, що при попередньому розгляді справи суддя зясовує, чи не допущено під час розгляду справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Скаржник таким чином під час попереднього розгляду кримінальної справи не був позбавлений права вказати суду на зазначені ним у скарзі порушення прав на захист.

З огляду на зазначене та те, що рішеннями апеляційної, касаційної інстанцій ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, під час розглядів судами вказаної кримінальної справи не було встановлено жодних порушень, таким чином доводи скаржника про порушення права на захист, а також незаконності порушення кримінальної справи вже були предметами перевірок у судах, тому слідчий суддя приходить до переконання, що вимоги скарги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 94, 214 ч. 1, 303, 304,306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого (прокурора) прокуратури Закарпатської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 26.03.2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1