УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/1608/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 391 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2015 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.
Кіровське Донецької області, громадянина
України, проживаючого в
АДРЕСА_1 , зареєстрованого
АДРЕСА_2 , судимого: - 04.09.2009 року
Ленінським районним судом м. Луганська за
ст.ст.185 ч.2, 309 ч.2, 70 КК України на 3 роки
позбавлення волі; - 14.01.2010 року
Артемовським районним судом м. Луганська за
ст. 185 ч.2, 185 ч.3,70 КК України на 4 роки
позбавлення волі; - 12.08.2010 року
Жовтневим районним судом м. Луганська за
ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 4 роки 6
місяців позбавлення волі; - 22.05.2012 року
Кіровським міським судом Донецької області
за ст.ст. 391,71 КК України на 2 роки
засуджено за ст. 391 КК України - на 2 ( два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте засудженим за вироком Кіровського міського суду Донецької області від 22.05.2012 року і остаточно для відбування ОСОБА_8 визначено покарання за сукупністю вироків 2 (два) роки 10 днів позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Початок відбуття строку покарання рахується з 15.04.2014 року.
Запобіжний захід обвинуваченому, до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Згідно змісту вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи засудженим вироком Кіровського міського суду Донецької області від 22 травня 2012 року за ст.ст. 391,71 КК України на 2 роки позбавлення волі, відбуваючи міру покарання у виді позбавлення волі в Коростенській виправній колонії № 71 на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.
Так, 28.07.2012 року обвинувачений ОСОБА_8 прибув для відбування покарання у Коростенську виправну колонію № 71, де був ознайомлений з режимом відбування покарання, але незважаючи на це систематично його порушував, а саме: відмовлявся від чергування згідно графіку дільниці карантину діагностики і розподілу, за що його правами начальника колонії, було поміщено до дисциплінарного ізолятору на 7 діб; 4 рази не виходив на перевірку, 8 разів не виконував команди «Підйом», вийняв скло в оглядовому віконці, 3 рази не виходив на сніданок, заважав проведенню обшуку, 2 рази не виходив на фізичну зарядку; не виконував команду «Відбій».
07.11.2012 року ОСОБА_8 , як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання, постановою начальника Коростенської виправної колонії №71, був переведений у приміщення камерного типу на 3 місяці, за чергове порушення вимог режиму відбування покарання, а саме за невиконання команди «Підйом».
Після виходу з приміщення камерного типу, ОСОБА_8 належних висновків не зробив та систематично продовжував порушувати встановлений порядок та режим відбування покарання, а саме: не привітався в дисциплінарному ізоляторі, нетактовно поводився, 7 разів не вийшов на сніданок, 15 разів не виконав команду «Підйом», не виходив на перевірку, 2 рази не вийшов на фізичну зарядку, палив цигарку на спальному місці, порушив носіння форми одягу, 2 рази не вийшов на вечірню перевірку.
02.07.2013 року ОСОБА_8 , як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання, постановою начальника Коростенської виправної колонії № 71, був переведений у приміщення камерного типу на 2 місяці, за чергове порушення вимог режиму відбування покарання, а саме за порушення локалізації.
Після виходу з приміщення камерного типу, ОСОБА_8 належних висновків не зробив та систематично продовжував порушувати встановлений порядок та режим відбування покарання, а саме: 2 рази не вийшов на фізичну зарядку, 4 рази не виконав команду «Підйом», не виконав команду «Відбій», 2 рази не вийшов на обід, 6 разів не вийшов на сніданок, 3 рази запізнився на фізичну ранкову зарядку, занавішував спальне місце, не виходив на вечерю, один раз не вийшов до їдальні, палив цигарку в кімнаті виховної роботи.
17.12.2013 року ОСОБА_8 , як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання, постановою начальника Коростенської виправної колонії №71, був переведений у приміщення камерного типу на 1 місяць, за чергове порушення вимог режиму відбування покарання, а саме невиконання команди «Підйом».
31.12.2013 року відмовився одягти спеціальний одяг в приміщенні камерного типу, за що йому правами начальника відділення було оголошено попередження.
Після виходу з приміщення камерного типу, ОСОБА_8 належних висновків не зробив та систематично продовжував порушувати встановлений порядок та режим відбування покарання, а саме:
22 січня 2014 року о 9 годині 00 хвилин ОСОБА_8 допустив злісну непокору законним вимогам адміністрації Коростенської виправної колонії №71, а саме, в категоричній та демонстративній формі відмовився виконувати письмове розпорядження в.о. начальника Коростенської виправної колонії №71 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 від 22.01.2014 - приступити до роботи з благоустрою приміщень та прилеглої території колонії згідно ч.5 ст. 118 КВК України та відповідно до графіка чергувань засуджених відділення соціально-виховної та психологічної служби №4 по благоустрою відділення соціально-виховної та психологічної служби і прилеглої території на січень місяць 2014 року, а саме в категоричній формі відмовився прибирати спальну секцію відділення № 4 в якому проживає.
Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі в Коростенській виправній колонії № 71 Житомирської області і яка за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 391 КК України.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та в його інтересах адвокат ОСОБА_7 просять скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду від 5 лютого 2015 року, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з наявністю підстав для його закриття.
В обґрунтування апеляційних скарг посилаються на те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 сфабриковано адміністрацією установи виконання покарань з участю органу досудового розслідування і процесуального прокурора, а тому винесений вирок відносно ОСОБА_8 є незаконним, необґрунтованим та несправедливим.
Апелянти зазначають, що стороною захисту під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що головуючий по справі суддя ОСОБА_1 діє упереджено, проявляючи особисту зацікавленість у винесенні обвинувального вироку і засудженні підзахисного до позбавлення волі.
На протязі всього часу вони подавали дві заяви про відвід головуючого, посилаючись на те, що чоловік судді працював атестованим співробітником вищезазначеної установи разом з посадовими особами, які сфабрикували цю справу, а також те, що всі клопотання заявлені стороною захисту, головуючим ігнорувались, подані, чи заявлені стороною обвинувачення навпаки задовольнялись.
На думку обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , вищезазначений злочин, який інкримінують ОСОБА_8 був спланований адміністрацією установи, так як вона бажала розправитись з засудженим ОСОБА_8 , якому до закінчення відбуття строку покарання залишилось менше 4-х місяців.
Апелянти зазначають, що за час відбування покарання на ОСОБА_8 накладались стягнення, однак вони з ними не погоджуються. Вважають, що адміністрація колонії діяла стосовно ОСОБА_8 упереджено та сама провокувала на порушення розпорядку. Згідно розпорядку дня для засуджених Коростенської ВК № 71 ОСОБА_8 повинен в зазначений час перебувати на фізичній зарядці, яка проходить з 6 год. 40 хв. і до 6 год. 50 хв. Після цього засуджені повертаються в житлове приміщення, де заправляють ліжка і приймають туалет. З 8 год. 30 хв. і до 9 год. 30 хв. перебувають на сніданку і після якого проводиться вивід на роботу. Взагалі від прибирання житлового приміщення ОСОБА_8 не відмовлявся.
Крім того, згідно вимог ст. 134 КВК України постанова про поміщення засудженого до ПКТ один із нормативноправових актів, які вправі видавати начальник УВП або особа, яка виконує його обов`язки. Крім цього, згідно підпункту А пункту 1 ч.5 ст. 25 КВК України при зміні умов тримання засуджених у межах однієї виправної колонії або, у зв`язку з переведенням їх до виправної колонії іншого рівня безпеки адміністрація Коростенської ВК № 71 повинна була погодити вищезазначену постанову з спостережною комісією, яка утворена при виконавчому комітеті Коростенської міської ради і на даний час діє.
Вищезазначеного погодження комісії під час досудового слідства не було встановлено і не приєднано до матеріалів провадження, тобто кандидатура ОСОБА_8 не розглядалась на засіданні такої комісії.
Якщо засідання спостережної комісії з приводу переведення особи до приміщення камерного типу (одиночної камери) не проводилось, суд визнає таке переведення необґрунтованим.
Як відомо з матеріалів кримінального провадження вказану постанову виніс виконуючий обов`язки начальника установи ОСОБА_9 . Отже, щоб порушувати кримінальне провадження слідчий і прокурор повинні були знати, що в матеріалах кримінального провадження був відсутній такий наказ начальника УВП №71 при призначення виконуючим обов`язки начальника установи ОСОБА_9 ..
Апелянти зазначають, що ОСОБА_8 ніхто не надавав ознайомлюватись з вказаною постановою, а тому він і не розписався, а при ознайомленні з постановою, адвокатом ОСОБА_7 було встановлено, що нібито ОСОБА_8 відмовився від підпису, хоча комісійного акту про вказану відмову немає і в матеріалах провадження він відсутній. Отже, акт від 22.01.2014 року є незаконним.
Обвинувачений ОСОБА_8 та в його інтересах адвокат ОСОБА_7 вважають, що при проведенні слідчої дії, в ході якої були виявлені та оглянуті документи, які мають значення для кримінального провадження, приймали участь як поняті особи - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були працівниками правоохоронного органу, що забороняється законом, вищевказані протоколи як доказ сторона захисту вважає недопустимим і не може використовуватись для підтвердження винуватості особи. Після огляду цих документів, слідчим була винесена постанова від 05.04.2014 року про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, однак вищезазначені документи були повернуті адміністрації установи, а в матеріалах провадження, в порушення норм КПК, вкладені копії цих документів.
Крім зазначених порушень норм КПК прокурор під час судового розгляду кримінального провадження 11.12.2014 року надав суду не заявляючи клопотання в порядку ст. 333 КПК України копію наказу про призначення в.о. начальника Коростенської ВК №71 ОСОБА_9 , а суд прийняв це як доказ.
Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши вирок суду в межах апеляцій, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України підтверджена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , вироком Кіровського міського суду Донецької області від 22 травня 2012 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ст. 391, 71 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі. Розпискою від 28.07.2012 року та актом від 28.07.2012 року, якими підтверджено, що засуджений ОСОБА_8 , прибувши в Коростенську ВК № 71, був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, від підпису про ознайомлення відмовився, довідкою оперативного відділу Коростенської виправної колонії №71, згідно якої засуджений ОСОБА_8 перебуває на оперативнопрофілактичному обліку як «авторитет» злочинного середовища. Даними довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за час відбування покарання в Коростенській ВК №71 засуджений ОСОБА_8 заохочень не має, має 84 стягнення, які не погашені в установленому законом порядку. Постановою від 07.11.2012 року слідує, що постановою начальника Коростенської виправної колонії Житомирської області № 71 ОСОБА_15 засуджений ОСОБА_8 , як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання 07.11.2012 року був переведений до приміщення камерного типу строком на 3 місяці. Даними постанови про переведення засудженого до ПКТ від 17.12.2013 року встановлено, що постановою начальника Коростенської виправної колонії № 71 ОСОБА_8 як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання 17.12.2013 року був переведений до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.
Графіком чергувань засуджених відділення соціально-виховної та психологічної служби №4 по благоустрою відділення соціально-психологічної служби №4 і прилеглої території на січень місяць 2014 року, згідно якого 22 січня 2014 року засуджений ОСОБА_8 мав заплановане чергування, рапортом в.о. начальника відділення № 4 Коростенської ВК -71 ОСОБА_12 від 22.01.2014 року, вбачається, що 22.01.2014 року засуджений ОСОБА_8 о 7 годині ранку в категоричній формі відмовився виконати його розпорядження приступити до роботи по благоустрою приміщення, а саме прибрати спальну секцію відділення, де проживає, письмовим розпорядженням від 22.01.2014 року виконуючий обов`язки начальника Коростенської виправної колонії ОСОБА_9 , в присутності виконуючого обов`язки начальника відділення № 4 ОСОБА_12 , старшого оперуповноваженого оперативного відділу колонії ОСОБА_13 , інспектора ВНіБ ОСОБА_14 о 9 год. дав письмове розпорядження засудженому ОСОБА_8 приступити до роботи по благоустрою приміщень та прилеглої території колонії згідно графіку чергувань, а саме прибрати житлову спальну секцію відділення №4, де проживає та був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України за відмову від виконання вказаного розпорядження.
Витягом з амбулаторної картки засудженого ОСОБА_8 , який 22 січня 2014 року був оглянутий комісією медичної частини Коростенської ВК №71, скарг на стан здоров`я не висловлював. За висновком комісії ОСОБА_8 визнаний здоровим, протипоказань до виконання прибирання та виконання фізичних вправ не має.
Складеним адміністрацією установи актом від 22.01.2014 року підтверджується, що ОСОБА_8 відмовився дати письмові пояснення з приводу відмови приступити до прибирання згідно графіку чергувань.
Вирок суду 1-ї інстанції ґрунтується на перевірених доказах під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 391 КК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі про те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 сфабриковано адміністрацією установи виконання покарань з участю органу досудового розслідування і процесуального прокурора, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування допитувалося ряд свідків, витребовувалися письмові докази, постанови та розпорядження адміністрації колонії, які, у свою чергу, були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції.
Так, свідок ОСОБА_12 пояснив, що він, виконуючи обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби Коростенської ВК №71 22 січня 2014 року близько 7 години ранку в присутності двох співробітників Коростенської ВК № 71 ОСОБА_14 та ОСОБА_13 запропонував засудженому ОСОБА_8 приступити до роботи з прибирання приміщення згідно графіка чергувань засуджених. ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився від прибирання. Після цього засуджений ОСОБА_8 був доставлений до медичної частини установи для проходження медичного освідування, хоча на стан здоров`я не скаржився. За станом здоров`я ОСОБА_8 протипоказань до прибирання не мав, був забезпечений одягом за сезоном та інвентарем. Близько 9 години ОСОБА_8 був доставлений в службовий кабінет виконуючого обов`язки начальника установи ВК -71 ОСОБА_9 .. Там ОСОБА_8 знову було запропоновано приступити до прибирання, роз`яснено вимоги ст. 133 КВК України, ст. 391 КК України та ОСОБА_9 було винесено письмове розпорядження, що його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності. Незважаючи на це засуджений ОСОБА_8 відмовився приступити до виконання робіт з прибирання спального приміщення. Пояснив, що ОСОБА_8 неодноразово порушував режим відбування покарання, за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, зокрема у виді поміщення до ДІЗО та ПКТ.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 дали аналогічні показання про те, що ОСОБА_8 відмовився приступити до прибирання спального приміщення, йому було запропоновано надати з цього приводу письмові пояснення, на що він відмовився.
Свідок ОСОБА_9 , пояснив, що станом на 22.01.2014 року він виконував обов`язки начальника Коростенської ВК -71. 22.01.2014 року вранці до нього в кабінет був доставлений засуджений ОСОБА_8 в супроводі трьох працівників Коростенської ВК -71, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які доповіли, що засуджений ОСОБА_8 відмовився виконати розпорядження в.о. начальника відділення ОСОБА_12 приступити до прибирання спального приміщення колонії. Він особисто запитав ОСОБА_8 про його стан здоров`я і той відповідав, що скарг з цього приводу не має. Тоді він особисто зачитав засудженому ОСОБА_8 вимоги ст. 133 КВК України, ст. 391 КК України та роз`яснив, хто є суб`єктом даного злочину та особисто письмово запропонував ОСОБА_8 приступити до прибирання приміщення колонії, на що засуджений ОСОБА_8 відмовився. Вказав, що на той час засуджений ОСОБА_16 не був залучений до праці на виробництві.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, будучи допитаним в ході як досудового слідства так і під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань не визнав, заперечував скоєння ним злочину, передбаченого ст. 391 КК України, посилаючись лише на те, що за час відбування покарання на нього накладались стягнення, однак він з ними не погоджується. Вважає, що адміністрація колонії діяла стосовно нього упереджено.
Згідно наданої у кримінальному провадженні письмової довідки (т.1 а.с. 13) засуджений ОСОБА_8 перебуває на оперативно профілактичному обліку як «авторитет» злочинного середовища та відповідно з довідкою про заохочення та стягнення (т.1 а.с. 17), за час відбування покарання в Коростенській ВК № 71 засуджений ОСОБА_8 заохочень немає, має 84 стягнення, які не погашені в установленому законом порядку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 характеризується негативно, систематично допускає порушення встановленого порядку відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Згідно ст. 133 КВК України, являється злісним порушником встановленого порядку відбування покарання.
Крім того, ОСОБА_8 , як особа раніше вже притягався до кримінальної відповідальності та засуджувався вироком Кіровського міського суду Донецької області від 22 травня 2012 року був засуджений за ст.ст. 391,71 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, що характеризує його як особу, яка схильна до вчинення злочинів, пов`язаних злісною непокорою законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.
Згідно наданої у кримінальному провадженні розписки від 28.07.2012 року та актом від 28.07.2012 року ( т.1 а.с. 96-97) підтверджено, що засуджений ОСОБА_8 , прибувши в ОСОБА_17 № 71, був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, від підпису про ознайомлення відмовився.
А тому, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 , на те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути обвинуваченим кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ст. 391 ч.1 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та оцінивши надані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 391 КК України, є доведеною.
Вищезазначені юридичні висновки суду першої інстанції, є достатньо обґрунтованими та належним чином мотивовані.
Твердження ОСОБА_8 про його непричетність до вчинення інкримінованого злочину спростовуються також даними постанови від 07.11.2012 року про переведення ОСОБА_8 до приміщення камерного типу строком на 3 місяці, даними постанови про переведення засудженого до ПКТ від 17.12.2013 року про переведення ОСОБА_8 як злісного порушника встановленого режиму відбування покарання 17.12.2013 року до приміщення камерного типу строком на 1 місяць, графіком чергувань засуджених відділення соціально-виховної та психологічної служби №4 ( т.1 а.с. 19), рапортом в.о. начальника відділення № 4 Коростенської ВК -71 ОСОБА_12 від 22.01.2014 року, письмовим розпорядженням від 22.01.2014 року виконуючий обов`язки начальника Коростенської виправної колонії ОСОБА_9 , в присутності виконуючого обов`язки начальника відділення № 4 ОСОБА_12 , старшого оперуповноваженого оперативного відділу колонії ОСОБА_13 , інспектора ВНіБ ОСОБА_14 о 9 год. дав письмове розпорядження засудженому ОСОБА_8 приступити до роботи по благоустрою приміщень та прилеглої території колонії згідно графіку чергувань, а саме прибрати житлову спальну секцію відділення №4, де проживає та був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.. 391 КК України за відмову від виконання вказаного розпорядження.
У той же час, згідно витягу з амбулаторної картки обвинуваченого ОСОБА_8 , який 22 січня 2014 року був оглянутий комісією медичної частини Коростенської ВК №71, скарг на стан здоров`я не висловлював. За висновком комісії ОСОБА_8 визнаний здоровим, протипоказань до виконання прибирання та виконання фізичних вправ не має. Вказані обставини були також предметом дослідження в суді першої інстанції.
Крім того, вищевказані постанови та розпорядження адміністрації колонії про накладення адміністративних стягнень обвинуваченим ОСОБА_8 під час відбування покарання в Коростенській ВК № 71 не оскаржувалися, стягнення засуджений відбув та будь-яких претензій з цього приводу, як вбачається з матеріалів провадження, не висловлював.
Зазначені обставини також підтвердив в судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду його скарги, посилаючись лише на упереджене ставлення до його особи працівників адміністрації Коростенської ВК № 71.
Відповідно до вимог ст. 132 КВК України - переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців є одним із видів заходів стягнення, що застосовується до осіб, позбавлених волі.
Згідно ч.8 ст. 134 КВК України - поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що зміна умов тримання в межах однієї колонії та застосування заходів стягнення до засуджених є різними поняттями, як є ї різним порядок та умови його застосування, а отже погодження постанови начальника колонії про переведення засудженого до приміщення камерного типу, спостережною комісією діючим законом не передбачено.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що доводи ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 про те, що постанова про переведення ОСОБА_8 в приміщення камерного типу не була доведена до відома ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки в постанові є відмітка, що засуджений відмовився поставити підпис про ознайомлення з постановою.( т.1 а.с. 113-114,117).
Також посилання обвинуваченого ОСОБА_18 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , що ОСОБА_8 не міг виконати письмове розпорядження в.о. начальника Коростенської ВК №71 та приступити до прибирання приміщення колонії о 9 годині так як в цей час мав перебувати на сніданку, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки з письмового розпорядження не вбачається обсяг та тривалість виконання ОСОБА_8 робіт з прибирання приміщення колонії.
Відповідно до вимог ст. 118 ч.5 КВК України до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством засуджені залучаються, як правило, в порядку черговості, в неробочий час і не більше ніж на дві години на день. Закон містить заборону залучення до вказаних робіт лише у робочий час.
Так, свідок ОСОБА_9 пояснив, що станом на 22.01.2014 року ОСОБА_8 до роботи не залучався. Вказану обставину обвинувачений та в його інтересах захисник не оспорювали та не спростували.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання захисника ОСОБА_7 щодо того, що графік чергування не був затверджений начальником УВП.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження графіки чергувань складаються в декількох екземплярах, один з яких обов`язково вивішується для огляду та ознайомлення засудженим. Графік чергувань складається комісійно в складі трьох осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..
Ставити під сумнів достовірність показів свідків в сукупності з іншими, зібраними по справі доказами, у апеляційного суду будь-яких підстав немає.
Надані захисником на огляд копії витягів з наказів Коростенської ВК №71 розпорядку дня від 16.04.2008 р. №140 щодо затвердженого розпорядку дня засуджених також не можуть самі по собі свідчити про відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого злочину та безпосередньо не вказують на відсутність з боку обвинуваченого ОСОБА_8 дій, пов`язаних з вчиненням злісної непокори вимогам адміністрації установи виконання покарань.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на те, що головуюча по справі діяла упереджено, проявляла особисту зацікавленість по справі, та те, що чоловік судді працював атестованим співробітником Коростенської ВК № 71 та сфабрикував з посадовими особами справу відносно ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені будь-якими даними та переконливими доказами.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахуванням тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики винної особи, а також обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України.
Судом враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив у період відбування покарання у виді позбавлення волі, характеризується негативно.
З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги те, що вирок суду першої інстанції обґрунтований на повно зібраних та всебічно досліджених доказах, які вірно оцінені з відповідною кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_8 , апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з наявністю підстав для його закриття.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення.

Судді: