н/п 1-кп/640/59/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2015 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілої ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дітей - 2006 та 2008 р.н., в силу ст. 89 КК України не судимого, ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
16 червня 2013 року приблизно о 11 годинні 30 хвилин, ОСОБА_13 , знаходячись у громадському місці на території торгового майданчика №10-98 ТЦ «Барабашова», розташованого біля вул.. Амурської м. Харкова, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до контейнеру №102 ФОП ОСОБА_9 і намагався продати свою продукцію покупцям вказаного контейнеру. ОСОБА_9 зробила зауваження ОСОБА_13 , але останній, грубо порушуючи громадський порядок і демонструючи явну неповагу до суспільних норм поведінки, почав гучно висловлюватися нецензурними словами на адресу ОСОБА_9 , ображав її та погрожував фізичною розправою. Почувши крики, туди підійшов чоловік ОСОБА_9 ОСОБА_10 , який став заспокоювати ОСОБА_13 , однак останній, навпаки, діючи з особливою зухвалістю, навмисно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_10 , спричинивши фізичну біль, а потім, продовжуючи гучно висловлюватися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_9 та, діючи з особливою зухвалістю, умисно наніс їй два удари кулаком в праву частину обличчя,
чим спричинив їй обширний синець на обличчі в області правої щоки з переходом на праву скроневу область, що згідно висновку експерта №1705-ая/13 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Потім ОСОБА_13 протягом наступних 10 хвилин продовжував висловлюватися нецензурною лайкою, ображав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погрожував їм фізичною розправою, після чого його дії були припинені громадянами, а взагалі вищевказані хуліганські дії ОСОБА_13 тривали більше 15 хвилин, чим була порушена торгова діяльність ФОП ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_13 свою провину у висунутому обвинуваченні не визнав та суду пояснив, що знайомий з потерпілими, оскільки працював поряд з ними на ТЦ «Барабашова» у м. Харкові. Вказав, що працював реалізатором на ТЦ «Барабашова» у час подій, неофіційно і що сутичка між ним та потерпілими виникла між торгівельними рядами біля магазинів №128,129, де торгував свідок ОСОБА_14 . Двоє покупців вибирали весільне взуття і оскільки нічого підходящого в магазині ОСОБА_14 не знайшли він звернув їх увагу на магазин ОСОБА_15 . Проте через те, що він запропонував пару взуття з іншого магазину покупцям, які перейшли та знаходились у магазині ОСОБА_15 , ОСОБА_9 влаштувала конфлікт та стала висловлювати незадоволення у його бік. Зазначав, що до цих подій він так вже неодноразово робив, проте тільки цього разу ОСОБА_15 з цього приводу зробили сварку. Вказував, що жодних тілесних ушкоджень потерпілим не наносив, ОСОБА_15 на землю не падала, пошкоджень на обличчі ОСОБА_9 у день подій не бачив, нецензурною лайкою не виражався. Підтвердив, що трохи поштовхався із ОСОБА_10 , проте їх відтягнули один від одного. Потім, він відійшов із ОСОБА_10 на дорогу, де вони вирішили припинити конфлікт, проте вказав, що ОСОБА_9 , яка згодом підійшла до них, наполягала на подальшому розвитку їх конфлікту. Зазначав, що йому не відомо хто викликав міліцію, швидку допомогу на місці подій він не бачив, в стані алкогольного сп`яніння не знаходився. Вказував, що робота на торговому місці ОСОБА_15 на час конфлікту не зупинялась.
Пояснив втручання в торгову діяльність ОСОБА_15 у день подій можливістю отримати ним додаткового заробітку. Вказав, що спілкування з Лапушанськими поряд із торговим місцем відбувалось протягом 2-3 хвилин. Саме їх розмова привернула увагу оточуючих, а також голосна розмова ОСОБА_9 , яка крім всього намагалась його вдарити, проте у неї це не вийшло.
Цивільний позов не визнав, у його задоволенні просив суд відмовити.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що у день подій, а саме зранку 16.06.2013 року у їх торговий магазин №102 зайшли покупці. Вказав, що їх магазин має два виходи під №102 та 84. Покупці зайшли там, де знаходилась ОСОБА_9 . Вказав, що він побачив як до магазину підійшов ОСОБА_13 , який почав пропонувати покупцям взуття, тобто втручатися у їх діяльність. ОСОБА_9 зробила йому зауваження. Вказав, що ОСОБА_13 знаходився в стані алкогольного сп`яніння та почав нецензурно лаятися. Зазначив, що із сусідніх магазинів повиходили продавці і були свідками їх конфлікту. Потім ОСОБА_13 , продовжуючи нецензурно лаятися, попередив, що нанесе йому удар і здійснив свою погрозу, вдаривши його кулаком в обличчя, від чого як зазначив потерпілий ОСОБА_10 , він похитнувся. Після цього ОСОБА_13 відскочив від нього і наступне, що він побачив, що ОСОБА_9 також похитнулась від удару ОСОБА_13 , який наніс його у її праву частину обличчя, проте він встиг її підхопити. Вказав, що ОСОБА_9 ОСОБА_13 було нанесено два удари в обличчя, різниця у часі між якими була не більше секунди. Зазначив, що бачив він лише нанесення одного удару, другого по черзі, а щодо першого удару,то вказав, що він бачив фактично його
наслідки, а саме підняту у гору руку ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , яка похитнулась.
Зазначив, що в подальшому ОСОБА_13 не просив у них пробачення, а навпаки продовжував погрожувати впливовими друзями.
Вказав, що взагалі дії ОСОБА_13 були агресивні, він їх ображав, а також нецензурно висловлювався.
Вказав, що у їх магазині №84 працювала реалізатор ОСОБА_16 , яка пізніше і знайшла сережку дружини ОСОБА_9 , яка впала через удар ОСОБА_13 . Свідками конфлікту також були продавці із сусідніх магазинів. Зазначив, що спокій та порядок біля їх торгового місця був порушений на довгий час, що призвело до того, що вони вже не змогли у той день разом із ОСОБА_9 нормально працювати.
Вказав, що працівників міліції викликала ОСОБА_9 , а пізніше, приблизно о 15 годині цього ж дня, після того, як ОСОБА_9 стало зле, вони поїхали у лікарню, де останню обстежили та встановили діагноз - черепно-мозкова травма.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що 16.06.2013 року вона знаходилась на території ТЦ «Барабашова» у магазині № НОМЕР_2 торгового майданчику №10-98 на своєму робочому місце, де торгувала весільним взуттям. Вказала, що до її магазину зайшли двоє дівчат, які почали приміряти взуття. У цей час підійшов ОСОБА_13 , від якого тхнуло запахом алкоголю, та почав пропонувати їм інші пари взуття, а після того, як вона зробила йому зауваження, почав нецензурно виражатися. Почувши це, до них підійшов ОСОБА_10 та почав заспокоювати ОСОБА_13 , проте це не допомогло і ОСОБА_13 , погрожуючи нанести удар, наніс удар рукою в праву частину обличчя ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_13 , відскочивши у бік, наніс їй подвійний удар в праву частину її обличчя, від чого вона ледь не впала, проте її підхопив чоловік.
Вказала, що у їх магазину №84 працювала реалізатор ОСОБА_16 , яка пізніше і знайшла її сережку, яка впала з її вуха від удару ОСОБА_13 . Свідками конфлікту також були продавці із сусідніх магазинів. Зазначила, що спокій та порядок біля їх торгового місця був порушений на довгий час, що призвело до того, що вони вже не змогли у той день разом із ОСОБА_10 нормально працювати, а покупці, як знаходилися у їх магазині пішли з нього через поведінку ОСОБА_13 .
Вказала, що вона викликала працівників міліції, а пізніше, приблизно о 15 годині цього ж дня, після того, як їй стало зле, вони з чоловіком ОСОБА_10 поїхали у лікарню, де її обстежили та встановили діагноз - черепно-мозкова травма, забиття м`яких тканей обличчя. Вказала, що пізніше вона проходила лікування у районній поліклініці, приймала ліки протягом трьох тижнів.
Підтримала цивільний позов, який був нею заявлений, просила його задовольнити.
Допитаний як свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що працює інспектором патрульної служби Київського районного відділу міліції ГОМ2 ринок ОСОБА_18 , та 16.06.2013 року його разом із напарником було викликано на торговельні ряди ТЦ «Барабашова» де відбувався конфлікт. Вказав, що пам`ятає, що між людьми на ринку ОСОБА_18 відбувався конфлікт, останні кричали між собою, нецензурно виражались. Зазначив, що проміжок часу між їх викликом та тим, як вони з`явився із напарником на місці поді, дорівнював приблизно 10 хвилин, а на місці події він знаходився також приблизно 10 хвилин і в цей час конфлікт продовжував мати місце. Вказав, що був
порушений громадський спокій, в подальшому він відвів двох або трьох осіб до відділу для надання ними пояснень.
Допитаний як свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що влітку 2014 року знаходячись на ТЦ «Барабашова» у м. Харкові на торгівельній площі №10-98, оскільки займався продажем взуття у магазині №125, почув розмову на підвищених тонах між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , повернувся до них обличчям і звернув на них увагу. Вказав, що це було на відстані 10 метрів від нього. Зазначив, що спостерігав за конфліктом 5-7 хвилин, не бачив нанесення тілесних ушкоджень, відомо, що причиною конфлікту є торгівля взуттям. Співробітники міліції підійшли через 15-20 хвилин. Зазначив, що до цього конфлікту він візуально знав ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , був знайомий із ОСОБА_13 .
У день подій він побачив ОСОБА_13 , який стояв до нього спиною та ОСОБА_10 , який вийшов зі свого магазину і вони між собою конфліктували. Вказав, що до цього він не бачив, що відбувалось у магазині, або біля нього. Потерпілої ОСОБА_9 він не пам`ятає. Стверджував, що спостерігав за подіями, не відволікаючи свою увагу. Вказав, що пам`ятає працівників міліції, які прибули на місце конфлікту.
На питання потерпілої ОСОБА_9 вказав, що працював на ТЦ «Барабашова» саме у літку 2014 року, та не зміг пояснити чому пам`ятає події червня 2013 року, потім взагалі сказав, що не пам`ятає час, коли відбулись події, щодо яких його допитують.
Допитаний свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що працюючи охоронцем влітку 2013 року на ТЦ «Барабашова» під час патрулювання він став свідком конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , який мав місце на території торгівельного майданчику №10-98 біля 102 ролету. Зазначив, що під час патрулювання на сусідньому ряду приблизно на відстані 20-25 метрів почув голосні крики, нецензурні висловлювання та підійшовши ближче, бо громадяни, які були присутні на місці конфлікту, попросили його втрутитися у нього. Вказав, що бійку він не бачив, проте був свідком нецензурних висловлювань з боку вищезазначених осіб, тобто на його думку було порушено громадський спокій. Підтвердив, що на місці конфлікту бачив ОСОБА_9 , яка просила викликати міліцію. Вказав, що став між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , трохи відштовхнувши ОСОБА_13 у бік та запропонував їм розійтися, оскільки побачив загрозу бійки між ними, а пізніше, через пару хвилин прибув наряд міліції. Зазначив, що конфлікт у його присутності тривав приблизно 2-3 хвилини і що він викликав головного охоронця, проте той не встиг прибути на місце події.
Допитаний свідок ОСОБА_21 суду показав, що він працює приватним підприємцем на ТЦ «Барабашова» і влітку 2013 року на відстані 5-7 метрів став свідком конфлікту між ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Зазначив, що бачив як ОСОБА_9 голосно розмовляла з ОСОБА_13 , на що відреагував ОСОБА_10 , який підійшов до них. Вказав, що він не чув нецензурну брань, проте звернув увагу на їх розмову. Зазначив, що через декілька хвилин після початку конфлікту з`явився охоронець, який став між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 та наказав всіх заспокоїтися. Вказав, що співробітників міліції він не бачив. Наполягав, що бачив конфлікт з початку до кінця, проте не заперечував проти того, що міг відволіктися від спостерігання конфлікту. Підтвердив, що місце конфлікту був поряд із торговим місцем Лапушанських, та не зміг пояснити, чому ОСОБА_13 знаходився біля них, оскільки підтвердив, що це не було його робоче місце. Вказав, що з ОСОБА_13 не знаходився у трудових відносинах та не давав йому жодних доручень щодо реалізації взуття. Вказав, що не бачив жодного удару та не бачив
жодних падінь з боку учасників конфлікту, а також не бачив тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_9 , оскільки не вдивлявся у її обличчя.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показала, що в червні 2013 року у першій половині дня, знаходячись на своєму робочому місці в ролеті на ТЦ «Барабашова» та розмовляючи по мобільному телефону, почула крики, нецензурну брань. Виглянувши із свого ролету, вона побачила, що на відстані 1,5 метра від неї ОСОБА_9 падає назад і її підхопив її чоловік ОСОБА_10 , а поряд з нею стоїть ОСОБА_13 . Вказала, що на її думку він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що на правій щоці у ОСОБА_9 вона одразу побачила почервоніння, а тому зробила висновок, що остання отримала удар по щоці від ОСОБА_13 , який стояв поруч з нею. Зазначила, що люди, які були поруч із ними кричали: « ОСОБА_23 не треба», заспокоювали його, оскільки він вів себе дуже агресивно, нецензурно висловлювався. Вказала, що ОСОБА_9 плакала, її заспокоювали, а ОСОБА_10 питав у ОСОБА_13 : «Звідки у нього право бити його дружину?». Зазначила, що їй відомо, що реалізатор, яка працювала у Лапушанських, після конфлікту знайшла сережку, які впала з правого вуха ОСОБА_9 після удару ОСОБА_13 . Зазначила, що охоронець підійшов на місце конфлікту через 10 хвилин, а взагалі конфлікт тривав приблизно 20 хвилин. Підтвердила, що через цей конфлікт робота торгового ряду була припинена, оскільки зібралось майже всі продавці з ряду, а покупці покинули зону конфлікту. Вказала, що їй невідомо де саме було робоче місце ОСОБА_13 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що влітку 2013 року вона працювала реалізатором весільного взуття у Лапушанських в контейнері №84 і стала свідком конфлікту між ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , який відбувся на території ТЦ «Барабашова» біля контейнеру №102, який також належить ОСОБА_15 . Вказала, що в той час, коли вона перейшла із контейнера №84 до контейнера №102, вона побачила, що ОСОБА_9 плаче та тримається за свою праву сторону обличчя, а ОСОБА_10 звертається до ОСОБА_13 та вимагає від нього відповідь на питання: «Звідки у нього право бити його дружину?». Підтвердила, що побачила почервоніння на правій стороні обличчя ОСОБА_9 і від ОСОБА_9 їй стало відомо, що ОСОБА_13 наніс їй удар в праву частину обличчя. Вказала, що чула нецензурні висловлювання і що ця обставина заважала вести торгівлю, оскільки покупці боялись заходити на торговий ряд через крики та мат, який лунав від ОСОБА_13 . Зазначила, що пізніше після конфлікту, який тривав 15-20 хвилин, біля ролету №102 вона знайшла сережку з вуха ОСОБА_9 , яка була зогнута. Вказала, що ОСОБА_9 просила оточуючих викликати міліцію, а також зазначила, що через деякий час з`явилися охоронці ринку та охоронець на ім`я ОСОБА_24 став між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .
Підтвердила, що їй відомо, що у той день, тобто 16.06.2013 року ОСОБА_15 відвідували органи міліції, де писали заяву, а в подальшому ОСОБА_9 проходила лікування та була деякий час відсутня на робочому місці.
Пояснила, що у неї було відчуття, що у день подій ОСОБА_13 був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього була неадекватна поведінка, проте стверджувати вона це не може.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показала що влітку 2013 року у першій половині дня, біля ролету №102 на ТЦ «Барабашова» відбувався конфлікт між ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Вказала, що їй відомо, що ОСОБА_13 втрутився у торгову діяльність ОСОБА_15 та намагався продати взуття покупцям, які прийшли вибирати взуття у торговому ролету
ОСОБА_15 . На що ОСОБА_9 зробила зауваження ОСОБА_13 і між ними розпочався спочатку словесний конфлікт. Коли вона виглянула зі свого ролету, то пам`ятає, що ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_9 у обличчя, від чого остання почала падати до ролету, проте її підхопили, і майже одразу права сторона її обличчя почервоніла.
Зазначила, що спостерігала за всіма подіями на відстані двох метрів, її контейнер мав №101, тобто сусідній із контейнером ОСОБА_15 .
Вказувала, що пам`ятає, що на місце події прийшов охоронець ринку, який відтягував ОСОБА_13 , а також, що реалізатор, яка працювала у ОСОБА_15 , знайшла сережку ОСОБА_9 .
Зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_13 допомагав торгувати взуттям продавцю на ім`я ОСОБА_26 , торгова точка якої знаходиться на відстані 14-16 метрів від ролету ОСОБА_15 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду показала, що працює приватним підприємцем на ТЦ «Барабашова» на торговому місці №151 та є головою профсоюзу приватних підприємців. Вказала, що пам`ятає, що у день подій вона знаходилась на початку торгового ряду на торговій площадці №10-98, де працюють ОСОБА_15 і почула голосну розмову. Підійшовши ближче, вона побачила ОСОБА_13 з ОСОБА_10 , які розмовляли між собою, стверджувала, що при ній бійки не було, ОСОБА_13 стояв до неї обличчям, а ОСОБА_10 спиною. Вказувала, що ОСОБА_10 провокував ОСОБА_13 на бійку та весь почервонів від злості, та з контейнеру вийшла ОСОБА_9 та за талію відтягувала свого чоловіку у глибину контейнеру.
Стверджувала, що нецензурні висловлювання не чула, а тому вона зробила висновок, що громадський порядок не порушується.
Зазначила, що причина конфлікту їй не відома.
Вказала, що ОСОБА_13 на той час не працював на ринку, а був лише знайомим ОСОБА_14 .
Вказувала, що охоронців ринку на місці події не було, проте вказала, що саме вона викликала міліцію, проте про причину своїх дій на запитання суду вона відповісти не змогла, а послалась на те, що вона це зробила оскільки на цьому наполягали присутні.
Наполягала, що у день подій на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вона не бачила будь яких тілесних ушкоджень.
Допитаний як свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що влітку 2013 року він працював на ТЦ «Барабашова» у контейнері №123 продавцем взуття. Перебуваючи на своєму робочому місці він почув голосний конфлікт на паралельному ряду і пішов ближче, щоб роздивитись всі обставини. На відстані приблизно 15 метрів він побачив, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 відбувається словесний конфлікт через якісь робочі моменти. Підтвердив, що навкруги зібралися люди, проте це не заважало йому все роздивитись, проте не заперечував, що міг на деякий час відволіктися від учасників конфлікту.
Зазначив, що у день подій він не бачив ОСОБА_10 , свідком бійки також не був, також не бачив жодних падінь на землю потерпілих по справі, міліції та охоронців на місці подій не було.
Вказав, що йому відомо, що ОСОБА_13 працював на ринку через шість ролетів від його робочого місця.
Як вбачається, з наявної в матеріалах справи письмової заяви ОСОБА_9 , остання у день події звернулась до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , а також пошкодження її майна у вигляді сережки (а.с.231).
Як вбачається з висновку експерта №1705-ая/113, який був проведений з 17.06.2013 року по 27.06.2013 р., у ОСОБА_9 виявлено обширний синець на обличчі - в області правої щоки з переходом на праву скроневу область, який утворився в результаті травматичної дії (удару) тупим твердим предметом, можливо в строк, що відповідає вказаному засвідчуваною, і який за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.199-200).
Отже, експертом було встановлено ступінь тяжкості тілесного ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 , а судом зроблено висновок про узгодженість між свідченнями потерпілих щодо механізму нанесення удару ОСОБА_13 та його наслідком.
У зв`язку з вищезазначеним, свідчення самої потерпілої ОСОБА_9 , а також потерпілого ОСОБА_10 , який був безпосереднім свідком нанесення ОСОБА_13 тілесного ушкодження ОСОБА_9 , свідчення свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , які бачили наслідки від удари, суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього судового слідства, останні були попереджені про кримінальну відповідальність. Крім того, їх свідчення та пояснення узгоджуються з іншими матеріалами кримінальної справи, а саме висновком експертизи, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_13 у інкримінованому йому діянні.
Також суд приймає до уваги та розцінює як правдиві свідченні потерпілих та свідчення свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 про грубе порушення ОСОБА_13 громадського порядку, що виражалося у висловлюванні нецензурними словами на адресу потерпілих, їх ображання та здійснення погроз.
Крім того, суд вважає доведеними обставини нанесення ОСОБА_13 удару кулаком в обличчя ОСОБА_10 , що спричинило останньому фізичний біль, у зв`язку з тим, що показання про це надав як сам потерпілий ОСОБА_10 , так і потерпіла ОСОБА_9 , яка була безпосередньо присутня при нанесення удару. Отже, їх свідчення узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього судового слідства, останні були попереджені про кримінальну відповідальність, а доказів зворотного сторона захисту не надала.
Також, проаналізувавши свідчення свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_28 , допитаних під час судового провадження, суд приходить до висновку, що в цілому вони не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, оскільки підтверджують місце і час відбування конфлікту, сторін конфлікту, факт порушення громадського порядку, що в свою чергу призвело до порушення торгової діяльності потерпілих. Проте суд вважає, що їх свідчення стосовно не нанесення ОСОБА_13 ударів потерпілим є такими, що не можуть братися до уваги при визначенні винуватості обвинуваченого, оскільки як вбачається з їх свідчень, вони не були безпосередніми свідками події з самого початку, а тільки після того, як почувши крики та шум, прийшли на місце відбування конфлікту, слідкували за ним.
Щодо свідчень свідка ОСОБА_21 , то по суті його свідчення також підтверджує факт конфлікту між сторонами, час і місце події, проте в іншій частині на думку суду є такими, що суперечать матеріалам справи, а тому до уваги судом не беруться.
Також, аналізуючи показання самого обвинуваченого, так і свідчення свідка ОСОБА_21 щодо обставин подій, які мали місце 16.06.2013 року, а саме непричетність ОСОБА_13 у порушенні громадського порядку, нанесенні потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, нанесення удару потерпілому ОСОБА_10 , що спричинило фізичну біль, суд ставить їх під сумнів, оскільки вони не підтверджені будь-якою доказовою базою та крім того вони суперечать іншим доказам по справі, досліджених у судовому засіданні та вказаних вище.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Будь-які докази у підтвердження обставин подій, які мали місце 16.06.2013 року за участю потерпілих та обвинуваченого, які були викладені в залі суду ОСОБА_13 , самим обвинуваченим так і його захисником суду надані не були.
Крім того, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, посилання обвинуваченого про неповноту досудового розслідування по справі, оскільки останній не був обмежений в реалізації своїх прав, передбачених КПК України.
Щодо посилань обвинуваченого та захисника на неповноту висновку експерта №1705-ая/13, то суд зазначає, що питання, які були поставлені та підлягали вирішенню експертом, були останнім досліджені та складені відповіді, що в свою чергу відповідає вимогам правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, та Інструкції про проведення судово медичної експертизи, затвердженої Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, а отже зроблені відповідно до чинного законодавства.
Крім того, за клопотанням сторони захисту до судового засідання був викликаний та допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_29 , який усунув протиріччя щодо вказаної у висновку експерта №1705-ая/13 дати постанови слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_30 , вказавши про помилкове зазначення «17 травня 2013 року» замість вірного «17 червня 2013 року».
Також, відповідно до ч.3 статті 356 КПК України, у судовому засіданні експерту були поставлені запитання щодо використаних методик; достатності відомостей, на підставі яких готувався висновок; наукового обґрунтування та методів, за допомогою яких експерт прийшов висновку та інші запитання, що стосуються достовірності висновку.
У зв`язку з чим, суд вважає безпідставним посилання сторони захисту щодо не нанесення ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, оскільки саме на підставі безпосереднього огляду ОСОБА_9 судовий експерт прийшов до висновку про наявність у неї тілесних ушкоджень саме у тому місці її обличчя, куди з її свідчень прийшлися удари від обвинуваченого, а також про механізм їх утворення, що також не суперечить свідченням ОСОБА_9 , а також іншим доказів, які були зібрані та перевірені під час досудового розслідування та судового розгляду.
Посилання сторони захисту на протиріччя свідчень ОСОБА_9 у висновку експерта в частині встановлення обставин справи та обвинувальним актом щодо кількості ударів, нанесених їй ОСОБА_13 , на думку суду не впливають на висновок щодо сприйняття як належного доказу висновок експерта №1705-ая/13, а також свідчень потерпілої, отриманих в судовому засіданні, оскільки саме під час її допиту в залі суду остання була попереджена про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень, а при допиті в залі суду судового експерта ОСОБА_29 , останній пояснив, що свідчення потерпілої, які він отримав від неї 17.06.2013 року по суті не є істиною та не протоколювались, а були лише допоміжними елементами для встановлення обставин подій. Крім того експерт пояснив, що оскільки на обличчі ОСОБА_9 мав місце обширний синець на обличчі, то нанесення їй двох ударів не виключається, так як має місце одна локалізація.
Щодо посилань обвинуваченого та захисника на те, що вказане у медичній експертизі тілесне ушкодження, яке було виявлено на потерпілій, було отримані останньою не від дій ОСОБА_13 , то вони не знайшли свого підтвердження в залі суду, а навпаки спростовуються свідченнями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , які одноголосно підтвердили виникнення після початку конфлікту та дій ОСОБА_13 почервоніння на правій частині обличчя потерпілої.
Щодо посилань сторони захисту на недопустимість як доказу консультативного висновку №10/7063 від 16.06.2013 року ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова на ім`я ОСОБА_9 (а.с.237), то суд зазначає, що обставини, які в ньому зазначені та в подальшому були висвітлені в досліджувальній частині висновку експерта №1705-ая/13 не бралися до уваги ані стороною обвинувачення, ані судовим експертом, ані судом при формуванні висновків щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілій ОСОБА_9 , а тому суд і не вбачав підстав та обґрунтовано відмовив захиснику у його клопотанні про виклик лікаря з приводу порушення форми його складання.
З цих же підстав, суд вважав недоцільним та відмовив у задоволенні клопотання про витребування медичної документації на ім`я ОСОБА_9 із районної лікарні.
Що ж стосується нерозбірливості написаних у консультативному висновку №10/7063 від 16.06.2013 року відомостей, то судом було встановлено, що він був оглянутий судовим експертом та в подальшому у досліджувальній частині висновку №1705-ая/13 був процитований його зміст, що виключало необхідність виклику та допиту лікаря, що його склав саме з цих підстав.
Крім того, судом було обґрунтовано відмовлено стороні захисту у задоволенні клопотання про призначення та проведення по справі додаткової судово-медичної експертизи для встановлення відповіді на питання про можливість виникнення у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, виявлених під час огляду її експертом від падінні з висоти власного росту, у зв`язку з недоведеністю підстав, оскільки жодний з допитаних учасників судового провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_13 не вказав на падіння потерпілої ОСОБА_9 на землю або іншу поверхню.
З огляду на вищезазначене, судом не вбачається порушення права обвинуваченого на захист з приводу відмови йому у задоволенні клопотання про призначення та проведення по справі додаткової судово-медичної експертизи, а вбачається лише зловживання своїми процесуальними правами з боку сторони захисту та намагання процесуально затягнути прийняття судом по справі остаточного рішення.
Посилання сторони захисту на невірне викладення прізвищ потерпілих у реєстрі матеріалів досудового розслідування не впливає на можливість суду встановити всі обставини справи та прийняти обґрунтоване рішення, оскільки вбачається правильність написання їх прізвищ у самому обвинувальному акті, що в свою чергу було перевірено судом за допомогою документів, які засвідчують особу потерпілих.
У зв`язку з чим, сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_13 винний у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилась у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій і його дії правильно кваліфіковані за ст. 296 ч. 1 КК України.
Даний висновок суду підтверджується правовими позиціями, які були викладені у постанові Верховного Суду України від 04 жовтня 2012 року у справі №5-17кс, що згідно положень ч.1 ст. 458 КПК України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону та для всіх судів України.
Так, у постанові суду було визначено, що об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Аналізуючи показання потерпілих, судом встановлено, що ініціатором вчинення кримінального правопорушення був саме обвинувачений ОСОБА_13 , який використовуючи нікчемний привід у публічному місці, супроводжуючи свої дії нецензурною лексикою та фізичним насильством, призвів до заподіяння моральної потерпілим, які до цього часу були йому знайомі, проте жодних протиправних дій по відношенню до обвинуваченого не вчиняли, у особистих неприязних стосунках не перебували.
При цьому ж поведінка самого обвинуваченого була зумовлена бажанням показати свою ніби вищість та супроводжувалась неповагою до потерпілих, їх людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, одружений, має двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.205-210, 218).
Обставин, які згідно з положеннями статей 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом встановлено не було.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає скоєння обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, ставлення його до скоєного, а саме невизнання ним своєї протиправної поведінки, зухвале відношення до потерпілих під час вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі на певний строк та у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачуються і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст.75, 76 КК України, а також ст. 69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого від відбуття покарання із випробуванням, або застосування більш м`якого покарання.
Проте, зважаючи на те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем мешкання, має тісні соціальні зв`язки, а саме дружину та двох дітей, суд вважає, що ОСОБА_13 можливо призначити покарання у вигляді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ст. 296 ч. 1 КК України, оскільки дані обставини дійсно може бути підставою для такого покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого.
Крім того, при вирішенні питання щодо відбування покарання ОСОБА_13 , суд виходить з вимог п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», якою передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
В судовому засіданні захисник та обвинувачений подали заяву, в якій просили застосувати до ОСОБА_13 . Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від відбування покарання, оскільки він має двох неповнолітніх дітей, відносно яких він не позбавлений батьківських прав (а.с.217, 240).
В судовому засіданні прокурор, потерпілі та представник потерпілої не заперечували проти застосування до обвинуваченого положення Закону України «Про амністію у 2014 році».
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в повному обсязі в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_9 не надала суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру саме на суму заявлену в позові, проте виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи те, що ОСОБА_9 дійсно зазнала тілесних ушкоджень від дій саме обвинуваченого, а також те, що обставини кримінального правопорушення, які мали місце, відбувались у присутності її колег та чоловіка, та в подальшому потерпіла витрачала свій час на неодноразове відвідування слідчих органів, суду, лікарських установ, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.
Судових витрат та речових доказів по справі не має.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_13 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_13 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1