Справа № 415/3888/15-к
Провадження № 11-сс/782/107/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«09» липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

спеціаліста: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Кіровське Шахтарського району Донецької області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и л а:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення при наступних обставинах.

З квітня 2015 року ОСОБА_7 проходив службу у роті патрульної служби міліції особливого призначення «ТОРНАДО» при ГУМВС України в Луганській області, де у службових цілях отримав на постійне носіння наступну вогнепальну зброю та бойові припаси: бойові набої калібру 5, 45 мм. у кількості 92 штуки, бойові набої калібру 9 мм. у кількості 30 штук, бойові набої калібру 7, 62 х 51 мм. у кількості 30 штук, пістолет Макарова № НОМЕР_1 1990 року випуску, які постійно зберігав при собі.

18 червня 2015 року наказом Міністра Внутрішніх Справ рота патрульної служби міліції особливого призначення «ТОРНАДО» при ГУМВС України у Луганській області була розформована та підлягала роззброєнню, але ОСОБА_7 , ігноруючи законні вимоги Міністра Внутрішніх Справ, залишив при собі надані йому вогнепальну зброю та бойові припаси, переніс їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де, маючи намір на незаконне зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, зберігав її без передбаченого законом дозволу до 24 червня 2015 року.

24 червня 2015 року співробітниками міліції у приміщенні спальної кімнати АДРЕСА_3 , в період часу з 11 годин 30 хвилин до 15 годин 45 хвилин було виявлено та вилучено бойові набої калібру 5, 45 мм. у кількості 92 штуки, які, згідно висновку балістичної експертизи № 217 від 25 червня 2015 року, відносяться до категорії боєприпасів та придатні до стрільби, а також вилучено бойові набої калібру 9 мм. у кількості 30 штук, бойові набої калібру 7, 62 х 51 мм. у кількості 30 штук, які, згідно висновку балістичної експертизи № 216 від 25 червня 2015 року, відносяться до категорії боєприпасів та придатні до стрільби, пістолет Макарова № НОМЕР_1 1990 року випуску, який, згідно висновку балістичної експертизи № 216 від 25 червня 2015 року, відноситься до категорії вогнепальної зброї та придатний до стрільби.

24 червня 2015 року за вказаним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001361 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

24 червня 2015 року о 20 годині 00 хвилин у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.

25 червня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2015 року задоволено клопотання слідчого СВ Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_9 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.5 ст. 182, ч.3 ст. 183 КПК України визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 80 розмірів мінімальної заробітної плати та у випадку внесення зазначеної застави на підозрюваного покладені відповідні обов`язки.

Задовольняючи клопотання слідчого, суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що підтверджується змістом протоколу огляду місця події від 24 червня 2015 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновками балістичних експертиз, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 та існують ризики, передбачені пунктами 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відмовити в задоволенні клопотання. В обґрунтування своїх доводів захисник посилається на те, що слідчий суддя в ухвалі безпідставно вказав про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ст. 177 КПК України, не взявши до уваги, що всі викладені в ухвалі доводи слідчого судді, які були підставою до застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не були доведені в суді прокурором, є надуманими і не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_7 проходив і в цей час проходе службу в роті особливого призначення «ТОРНАДО» при ГУ МВС України в Луганській області, від вищестоящого командування він получив на постійне носіння вогнепальну зброю, набої для неї, з якими з 10 квітня 2015 року і ніс службу, що ОСОБА_7 не доводився наказ про розформування роти «ТОРНАДО» і її роззброєння, що немає відомостей про те, що цей наказ доводився підозрюваному і він за ознайомлення з ним розписувався.

Заслухавши суддю - доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в повному обсязі, вислухавши думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у пункті п`ятому частини другої цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Прокурором в суд апеляційної інстанції були представлені наступні докази, які були досліджені в судовому засіданні: наказ № 724 Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_12 від 18 червня 2015 року «Про ліквідацію роти патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУМВС України у Луганській області», наказ № 1593 начальника Головного управління МВС України у Луганській області від 19 червня 2015 року «Про ліквідацію роти патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУМВС України у Луганській області», згідно яких дійсно було ліквідовано роту патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУМВС України у Луганській області, лист заступника начальника УКЗ ГУМВС України у Луганській області підполковника міліції ОСОБА_13 про те, що згідно обліків Управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Луганській області громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є працівником роти патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУМВСУ, з питання оформлення на службу в ОВС до УКЗ ГУМВСУ останній також не звертався.
З урахуванням вимог ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 враховує те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При розгляді клопотання слідчий суддя дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими. Так, задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, передбачені процесуальним законом, що враховуються при обрані запобіжного заходу. Зокрема суд врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, що існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України, свідчать такі обставини, як тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що він ніде не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 цього Кодексу, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення слідчим суддею ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, недоведеності наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваногоОСОБА_7 є законним, обґрунтованим, мотивованим та єдино можливим запобіжним заходом щодо даного конкретного випадку, застосування інших запобіжних заходів є недоцільним.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 та 422 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
/ ОСОБА_3 / / ОСОБА_1 / / ОСОБА_2 /