АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/5060/14-к Номер провадження 11-кп/786/262/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000875 за апеляцією старшого прокурора прокуратури Ленінського району м. Полтави ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 28.01.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , судимий,
засуджений за ч.2 ст. 190 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України покарання призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2014 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки вирішено виконувати окремо.
Задоволено позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 700,00 грн.

В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Ленінського району м. Полтави ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. А саме, просить виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку помилкове посилання на ч.4 ст. 70 КК України при призначені покарання. При цьому просить вказати, що вирок Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2014 року слід виконувати окремо. Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що попереднім вироком ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а оскаржуваним вироком до реальної міри покарання. За таких умов застосування принципів поглинення, часткового чи повного складення призначених покарань не допускається, а кожен вирок виконується самостійно.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Згідно вироку суду, 24.08.2014 року, близько 23-00 год. ОСОБА_7 перебуваючи на зупинці громадського транспорту « вул. Богдана Хмельницького» по вул. Б.Хмельницького в м. Полтаві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, шляхом обману заволодів мобільним телефоном Nokia X2-02, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 700,00 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.2 ст.190 КК України.

Вид та розмір покарання, призначеного судом ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання визначеним ст.65 КК України.

В той же час вирок суду підлягає зміні з підстав наведених в апеляції прокурора.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі коли особа засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а за іншим вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципі поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Так, вироком Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186,75 КК України на п`ять років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Злочин за який ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Полтави за ч.2 ст.190 КК України на один рік позбавлення волі (який належить виконувати реально) вчинений ОСОБА_7 до постановлення вироку Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2014 року за яким він звільнений від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин кожен з вище зазначених вироків виконується самостійно.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд прийшов до правильних висновків про те, що вироки слід виконувати самостійно, однак помилково послався на те, що такий порядок призначення покарання визначений ч.4 ст.70 КК України.

За таких обставин апеляційні вимоги щодо виключення з вироку суду посилання на ч.4 ст.70 КК України підлягають до задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, 404,407,408,409,418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію старшого прокурора прокуратури Ленінського району м. Полтави ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 28.01.2015 року посилання на ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 . Вказати, що вирок Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2014 року слід виконувати окремо.
В іншій частині вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 28.01.2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І :
ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13