Ухвалаіменем україни

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,

суддів ОСОБА_9., ОСОБА_10.,

за участю прокурора ОСОБА_11.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

секретаря ОСОБА_12.

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387, за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чорнобиля, Київської області, мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого, останній раз вироком від 27 жовтня 2009 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 10 січня 2014 року за відбуттям покарання.

в с т а н о в и л а:

вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за ст. 118 КК України 2 роки позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_1 скасовано в частині кваліфікації його дій та призначеного покарання.

Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

В решті вирок міськрайонного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ставить питання про скасування вироку апеляційного суду. Стверджує, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації його дій, що потягло суворість призначеного покарання. Вважає, судом не взято до уваги тих обставин, що потерпілий на ґрунті ревнощів погрожував йому та ОСОБА_3 по телефону, а під час події злочину вчинив напад, завдав йому удари в голову. Захищаючи себе та ОСОБА_3 засуджений двічі вдарив ножем потерпілого.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_4, потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 вважають, що вирок апеляційного суду є законним та обґрунтованим, його належить залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

02 травня 2014 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 проходили біля будинку АДРЕСА_2. Підійшовши до них, ОСОБА_7 який в минулому підтримував близькі стосунки із ОСОБА_3, із ревнощів, на ґрунті особистих неприязних стосунків, вдарив ОСОБА_1 кулаком в обличча. У відповідь, ОСОБА_1 дістав із кишені ніж та наніс потерпілому два удари у грудну клітку. Від отриманого поранення ОСОБА_7 загинув на місці події.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та захисника, котрі підтримали скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав, що вирок апеляційного суду зміні, а скарга засудженого задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному вбивстві потерпілого за викладених у вироку обставин ґрунтується на сукупності доказів, здобутих та оцінених судом відповідно до вимог КПК України.

Зокрема, судом обґрунтовано взято до уваги висновки судово-медичної експертизи та показання самого засудженого, який визнав, що наніс два удари ножем потерпілому від яких той загинув на місці злочину.

Твердження засудженого, які є аналогічними доводам касаційної скарги, про те, що такі удари ножем ОСОБА_1 наніс захищаючись від нападу потерпілого, перевірялися судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та потерпілим виникла неприязнь, оскільки ОСОБА_3, яка мала близькі стосунки із ОСОБА_7, стала їх підтримувати із засудженим.

В день події злочину ОСОБА_1, пересувався по місту маючи при собі ножа.

Коли ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з метою з'ясування стосунків та вдарив засудженого в обличчя, той дістав із кишені ножа та умисно наніс два удари в життєво-важливі органи - грудну клітку потерпілого, від чого той помер на місці події.

Оцінюючи дії учасників конфлікту, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вважати дії ОСОБА_7 як напад на ОСОБА_1 достатніх підстав немає.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мали місце особисті неприязні стосунки, під час з'ясування яких, потерпілий вдарив засудженого, а той із застосуванням ножа умисно позбавив останнього життя.

Такий висновок відповідає вимогам ст. 36 КК України та роз'ясненням пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» на які послався апеляційний суд.

Давши належну оцінку доказам у їх сукупності, суд апеляційної інстанції обґрунтовано кваліфікував злочинні дії засудженого за ч. 1 ст. 115 України, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, підстав для зміни вироку у зв'язку із невідповідністю призначеного покарання внаслідок його суворості, як це вимагає ст. 414 КПК України колегія суддів не вбачає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає доводи скарги засудженого безпідставними, а касаційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на інші порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 433-438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9. ОСОБА_10 ОСОБА_8