Номер провадження: 1-кп/511/179/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слав`яносербка, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, не військово-зобов`язаного, освіта неповна середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, працює по найму у приватних осіб на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 28.05.2008 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ст.121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі, 26.12.2012 року звільнений згідно ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 19.12.2012 року за ст.81 ч.2,3 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 2 роки 3 місяці 2 дні; 2) 24.04.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.125 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт, на підставі ст.ст.71,72 КК України остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 3 місяців 14 днів позбавлення волі;
у вчиненні злочинів за ст.125 ч.1, ст. 186 ч. 3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
28.02.2015 року близько 18 годин 30 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_8 , де між ними та ОСОБА_8 , який в той час перебував вдома, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 на грунті неприязних стосунків, металевою коцюбкою, яку знайшов за місцем мешкання ОСОБА_6 , став наносити останньому удари по голові та різним частинам тіла.
Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відвели ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_7 , де ОСОБА_4 продовжив наносити ОСОБА_6 удари металевою коцюбкою та руками по різним частинам тіла внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа зліва і в області внутрішньої половини лівої очниці; садини /по 1/ в області ліктів, з боку задненаружної поверхні у верхній і нижній третині передпліччя, а також на тильній поверхні вказівного пальця лівої кисті, на задній поверхні в нижній третині обох стегон, в області колін і на передній поверхні в середній третині обох гомілок, які згідно висновку судово-медичного експерта №29 від 03.03.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми навмисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, кваліфікований як навмисне легке тілесне ушкодження.
Крім того, 01.03.2015 року біля 08.00 годин ОСОБА_4 , маючи прямий намір, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_6 . Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном ОСОБА_4 , шляхом злому вхідних дверей проник до будинку за вказаною адресою, де у одній із кімнат перебував ОСОБА_6 , неподалік від якого знаходився його мобільний телефон «Simens A-31», вартістю 150 гривень, після чого, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 спостерігає за його діями, ОСОБА_4 відкрито заволодів вказаним мобільним телефоном, забравши його з ліжка та поклавши до карману своєї куртки, після чого з викраденим телефоном зник у невідомому напрямку.
Своїми навмисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.186 ч.3 КК України, кваліфікований як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний із проникненням у житло.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даних злочинів не визнав і пояснив, що він раніше знав ОСОБА_9 , підтримував із ним добрі стосунки, оскільки вони працювали по найму на будівництвах у місті Одесі. 27 лютого 2015 року разом відпочивали у барі в с.Крижанівка, де він почув, як ОСОБА_10 по телефону повідомили, що в нього обікрали будинок у селі. Наступного дня, 28.02.2015 року вони вдвох з ОСОБА_11 поїхали в село Володимирівку, Роздільнянського району, щоб з`ясувати, хто вчинив крадіжку з будинку останнього. При цьому він особисто поїхав, щоб допомогти другу. У селі зустріли ОСОБА_12 , на якого вказувала сусідка, як на ймовірного злодія. Чобручану пред`явив претензії тому та запропонував повернути речі, викрадені у нього вдома. ОСОБА_13 не визнавав, що викрав речі із будинку, але згодом вирішив повернути речі Чобручану. Обвинувачений бачив, як під час з`ясування стосунків Чобручану вдарив ОСОБА_12 пістолетом по голові. Сам обвинувачений потерпілого не бив, а будучи в нетверезому стані, пішов спати. Наступного дня 01.03.2015 року вранці, він проснувся, став шукати свій мобільний телефон, але не знайшов, і разом з ОСОБА_10 пішов додому до ОСОБА_12 , щоб нагадати про повернення вкраденої ним антени. Вони постукали у двері, ОСОБА_13 вийшов до них та пообіцяв повернути антену. Після цього вони з ОСОБА_10 поїхали у друге село на день народження сестри останнього, де згодом міліція забрала їх обох. Вірніше, працівники міліції забирали ОСОБА_10 , а він поїхав «за компанію». Кочергу він бачив на фото в міліції, але в руках її ніколи не тримав. Телефон у потерпілого не відбирав, побачив цю річ у слідчого та взнав, що телефон видав Чобручану. Вважає, що потерпілий та ОСОБА_11 , а також сестри останнього, його обмовили, але для чого не знає, оскільки неприязних стосунків між ними ніколи не було. Просить його виправдати.
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина в скоєнні злочинів підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, поясненнями потерпілого та свідків.
Потерпілий ОСОБА_6 суду підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті та пояснив, що 28.02.2015 року біля 18.30 годин приїхав додому від товариша, де ремонтував машину. Почув стук у двері, до будинку зайшли ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , який почав пред`являти претензії до нього щодо антени, яку хтось викрав із його будинку. ОСОБА_11 та ОСОБА_14 вдвох оглядали будинок, шукали антену, потім стали погрожувати розправою. ОСОБА_14 ударив його по голові, потім наніс удари по спині, ногах кочергою, яку взяв тут же у будинку, та запропонував піти до ОСОБА_11 і подивитися, що викрадено. Не бажаючи конфлікту, він пішов із ОСОБА_14 і ОСОБА_11 до будинку останнього, де йому показали, що саме і звідки викрадено. ОСОБА_14 ще два рази вдарив потерпілого по спині, а ОСОБА_11 продовжив його допитувати. Від пошкоджень у потерпілого пішла кров з голови. Він вмився і допит продовжився, при цьому ОСОБА_14 бив його кочергою, а згодом вдарив кулаком у обличчя, погрожуючи закрити його у сараї. Потім ОСОБА_14 пішов спати, а ОСОБА_11 відпустив потерпілого. Наступного дня біля 08.00 годин ранку ОСОБА_14 та ОСОБА_11 знову прийшли до будинку потерпілого, але він закрився та не хотів їх впускати у оселю. Вони вирвали скобу та зайшли до будинку, стали погрожувати, що будуть знову бити, а якщо до 08.03.2015 року антену не поверне, то вивезуть його у посадку. Біля кроваті на тумбочці лежав телефон «Simens A-31», що належав потерпілому, який ОСОБА_14 у його присутності поклав в карман куртки та забрав з собою. Потерпілий наполягає на тому, що бив його лише ОСОБА_14 , а ОСОБА_11 його не бив. Він категорично заперечує, що мав неприязні стосунки з ОСОБА_14 , а також те, що має на меті його оговорити. Позов до ОСОБА_15 він не пред`являє, оскільки викрадене майно йому повернуте. Просить покарати обвинуваченого згідно закону на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що 01.03.2015 року у неї був день народження і до неї додому приїхали ОСОБА_9 її брат, та його знайомий ОСОБА_17 . Приїхали вони в нетверезому стані. Між собою говорили, що когось побили, а ОСОБА_14 хотів подарувати їй телефон, який витягнув із кишені своєї «мастерки», але вона відмовилася брати цю річ, бо зрозуміла, що телефон крадений. Через деякий час до неї додому приїхали працівники міліції і забрали ОСОБА_11 , але ОСОБА_14 сказав, що винен у всьому він сам і поїхав з ними добровільно. Наразі вона не знає, де перебуває її брат, бо з ним не спілкується.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що 01.03.2015 року вона приїхала до сестри ОСОБА_16 на день народження. В неї вже були їх брат ОСОБА_11 та його знайомий ОСОБА_14 , обидва в нетверезому стані. Згодом приїхали працівники міліції за ОСОБА_9 , але ОСОБА_14 сказав, що винуватий у всьому він, то забрали їх обох для з`ясування обставин. Вона чула від брата та його знайомого ОСОБА_19 , що ті когось побили. Про те, що був викрадений телефон, вона не знає.
Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_9 , а оскільки ні він, ні його дружина у селі не живуть, то вона наглядає за їх будинком. У кінці лютого 2015 року вона замітила, що з будинку ОСОБА_11 пропала антена, а тому зателефонувала дружині ОСОБА_21 та повідомила про крадіжку. 28.02.2015 року вона ввечері побачила світло у оселі сусідів ОСОБА_10 та пішла подивитися, хто там є. У дворі домоволодіння вона замітила ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , у якого на обличчі було пошкодження та текла кров і йому допомогали вмитися. Потім усі зайшли до будинку, де ОСОБА_13 сів на ліжко і йому пред`являли претензії щодо викраденої антени. При цьому у ОСОБА_22 у руках була металева кочерга (коцюбка), а ОСОБА_9 при ній говорив ОСОБА_24 , якщо той не віддасть антену, та ОСОБА_14 поб`є потерпілого. При ній ніхто ОСОБА_12 не бив. На досудовому слідстві вона за фотографією впізнала ОСОБА_22 , як особу, яка 28.02.2015 року біля 20.35 годин знаходилась у дворі будинку АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_25 , у якого обличчя було у крові, і підтверджує, що на лаві підсудних знаходиться саме ця особа.
Судом не встановлено, що свідки обвинувачення заінтересовані у справі, оскільки всі вони, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень і за відмову від давання свідчень, приведені судом до присяги, заперечували наявність у них конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_4 .. Їх пояснення у судовому засіданні послідовні та не суперечать іншим доказам, дослідженим судом. Наявність причин обмовляти обвинуваченого цими свідками, судом не встановлена.
Вина ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах підтверджується документами, долученими до матеріалів кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні, в яких викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а саме:
· По епізоду, що кваліфікується за ст.186 ч.3 КК України: - заявою потерпілого ОСОБА_6 від 01.03.2015 року, де він просить притягнути до відповідальності невідомого, який 28.02.2015 року біля 19.00 годин побив його по місцю його проживання, а біля 08.00 годин 01.03.2015 року відкрито заволодів його мобільним телефоном «Сіменс», вартістю 150 гривень, у корпусі сірого кольору, що має тріщину на задній кришці; - протоколом огляду місця події від 01.03.2015 року з фото таблицею, де з дозволу та за участю потерпілого ОСОБА_6 у присутності понятих оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_3 та зафіксовано, як саме невідомий проник у будинок та звідки відкрито викрав мобільний телефон, що належить потерпілому, а також виявлена металева коцюбка, якою наносились удари останньому; - заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам міліції мобільного телефона «Сіменс А-31», яким 01.03.2015 року у ранковий час його товариш ОСОБА_4 відрито заволодів в будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_26 ; - протоколом огляду предмету від 02.03.2015 року з фото таблицею, згідно якого оглянуто мобільний телефон у корпусі з пластмаси сірого кольору, на верхній частині якого є надпис «Simens», з правого боку кришка телефону тріснута; оглянутий телефон залучено у якості речового доказу по кримінальному провадженню та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ; - гарантійною розпискою від 02.03.2015 року згідно якої ОСОБА_6 отримав належний йому мобільний телефон «Сіменс А-31»; - довідкою про вартість б/в мобільного телефону «Simens А-31», що становить на 01.03.2015 року 150 гривень; - протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.03.2015 року з фото таблицею, згідно якого у присутності понятих ОСОБА_6 серед чотирьох осіб, під №4 впізнав чоловіка, який 28.02.2015 року наносив йому тілесні ушкодження металевою коцюбкою та 01.03.2015 року біля 08.00 годин відкрито заволодів його телефоном «Simens», впізнаним під №4 чоловіком виявився ОСОБА_4 , який відмовився у присутності понятих підписати протокол вказаної слідчої дії без будь-яких пояснень та застережень;
· по епізоду, що кваліфікується за ч.1 ст.125 КК України: - висновком експерта №29 від 03.03.2015 року, судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , де підтверджено наявність у нього ушкоджень, викладених у обвинувальному акті, зазначена дата їх спричинення 28.02.2015 року, характер та механізм спричинення, локалізація ушкоджень, та зроблено висновок про можливість їх спричинення в результаті неодноразової дії тупого предмету (предметів), та не виключено, що таким предметом, зокрема, могла бути кочерга; згідно даного висновку ушкодження по медицинським критеріям не відносяться до небезпечних для життя, викликали скороминучий розлад здоров`я (не більше 6 днів) і по даному признаку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; - заявою потерпілого ОСОБА_6 від 27.03.2015 року про притягнення до відповідальності особи, яка завдала йому вказані тілесні ушкодження 28.02.2015 року близько 19.30 годин; - заявою від 01.03.2015 року, згідно якої потерпілий ОСОБА_6 добровільно видав працівникам міліції, належну йому металеву коцюбку (кочергу), якою 28.02.2015 року в вечірній час його бив невідомий у нього вдома, а також у будинку по сусідству; - протоколом огляду предмету від 03.03.2015 року, згідно якого оглянуто металеву коцюбку, довжиною 40 см, діаметром 8 мм, на якій є наліт сажі, чорного кольору, та яка має механічні ушкодження; оглянуту металеву коцюбку залучено у якості речового доказу по кримінальному провадженню та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , згідно постанови слідчого від 03.03.2015 року; - згідно гарантійної розписки від 03.03.2015 року ОСОБА_6 отримав від працівників міліції належну йому металеву коцюбку; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_20 серед чотирьох фотознімків на фото під №1 впізнала чоловіка який 28.02.2015 року біля 20.35 годин знаходився у дворі будинку АДРЕСА_4 , де також знаходився її сусід ОСОБА_27 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_28 , у якого було обличчя у крові, впізнаним на фото №1 виявився ОСОБА_4 ; а також описаними вище - протоколом огляду місця події від 01.03.2015 року з фото таблицею та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.03.2015 року з фото таблицею за участю потерпілого ОСОБА_6 ..
Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У суду немає підстав для визнання недопустими доказів, наданих обвинуваченням, оскільки їх збір та фіксація відповідають нормам КПК України.
Суд не знаходить підстав для виправдання ОСОБА_4 , а його свідчення суд оцінює критично, оскільки вони суперечать доказам, дослідженим судом, і розцінює ці свідчення, як захисну позицію обвинуваченого з метою уникнути відповідальності за скоєне.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, його особу, соціальне та сімейне становище.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом визнаються: відсутність матеріальних претензій, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини 2013 року народження, те, що він перебуває на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом «розумова відсталість легкого ступеню».
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи всі пом`якшуючі та обтяжуючі вину обвинуваченого обставини, а також те, що обвинувачений вчинив новий злочин у період невідбутого строку покарання за вироком суду від 24.04.2014 року, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження та передані на відповідальне зберігання потерпілому, вважати повернутими власнику після набрання вироком законної сили. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід, обраний до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.369-376, 392, 393,395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.186 ч.3, ст.125 ч.1 КК України та призначити покарання:
· по ст.186 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 місяці, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі;
· по ст.125 ч.1 КК України у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Згідно ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 24.04.2014 року у вигляді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначити за сукупністю вироків 4 (чотири) роки шість місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання рахувати з 02.03.2015 року, тобто з дня затримання обвинуваченого.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження та передані на відповідальне зберігання потерпілому, вважати повернутими власнику після набрання вироком законної сили, згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний до засудженого ОСОБА_4 , залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя: ОСОБА_1