справа № 482/504/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 06.02.2007 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю водія, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_4 », військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.02.2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з відбуванням покарання в КВУ, про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, що передбачене ст.186 ч.3 КК України;
2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 17.10.2008 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, уродженця с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю оператор комп`ютерного набору, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.02.2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з відбуванням покарання в КВУ, про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, що передбачене ст.186 ч.3 КК України;
3. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 16.02.2007 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, уродженця м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, не працюючого, не військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, що передбачене ст.186 ч.3 КК України;
4. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 27.04.2004 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, уродженця м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, за спеціальністю кухаря і водія, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_3 , раніше не судимого, про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, що передбачене ст.186 ч.3 КК України.
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 , захисники: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілий і цивільний позивач ОСОБА_12 , представник потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_13 , представник потерпілої особи і цивільного позивача Миколаївського міжрайонного управління водного господарства ОСОБА_14
СУД, В С Т А Н О В И В і ВВАЖАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
24 грудня 2014 року, близько 22 години ночі, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, з метою викрадення чужого майна, прибули на насосну станцію Новоодеської експлуатаційної дільниці Миколаївського міжрайонного управління водного господарства, що розташована на околиці м. Нова Одеса Миколаївської області.
Знаходячись на території цієї насосної станції, обвинувачені помітили охоронця станції ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дійшли між собою злочинної змови щодо вчинення відкритого заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я охоронця та визначили спосіб проникнення до приміщення цієї станції.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи у групі за попередньою змовою між собою, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 проникли до приміщення цієї насосної станції, де їх побачив охоронець ОСОБА_12 , який зачинив двері і тримав їх руками із середини в кімнаті для охорони.
Долаючи спротив охоронця ОСОБА_12 , ОСОБА_6 із ОСОБА_3 вирвали двері і забігли до кімнати, в результаті чого охоронець ОСОБА_12 впав та вдарився головою об бетонний поріг і розбив голову.
ОСОБА_6 надав охоронцеві ОСОБА_12 медичну допомогу, після чого вказані особи наказали ОСОБА_12 не вчиняти будь-яких дій та не чинити опору, на що охоронець усвідомлюючи протиправність дій вказаних осіб, виконав їх вимогу.
Таким чином, своїми діями, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, що передбачене ст.186ч.3 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками якого являються попередня змова групи осіб з проникненням в інше приміщення, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Потерпілим ОСОБА_12 також було пред`явлено цивільний позов до обвинувачених про відшкодування ними в солідарному порядку завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 328 гривень, та про стягнення завданої моральної шкоди, з обвинуваченого ОСОБА_7 в розмірі 6000 гривень, з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по 7000 гривень з кожного, а також про стягнення з обвинувачених понесених судових витрат в солідарному порядку в сумі 8000 гривень.
По справі наявні процесуальні витрати по залученню експертів з проведення судових експертиз на загальну суму 982,08 гривень.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаних в суді обвинувачених, які повністю визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, а також доказами по справі є покази допитаного потерпілого ОСОБА_12 та досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, всі допитані в судовому засіданні обвинувачені повністю визнали свою вину у скоєні інкримінованого їм в провину злочині, що передбачений ч.3 ст.186 КК України, а заявлені до них позови визнали частково, не погоджуючись із сумами заявлених до них позовних вимог.
По суті пред`явленого обвинувачення всі обвинувачені розповіли про обставини вчинення ними за попередньою змовою між собою, із застосуванням насильства, яке не являється небезпечним для життя і здоров`я потерпілого з проникненням у приміщення насосної станції, відкритого викрадення майна з цієї насосної станції, що знаходиться на околиці м. Нова Одеса Миколаївської області.
Зокрема, кожний із обвинувачених, підтверджуючи і доповнюючи покази інших обвинувачених, повідомив суду, що діяли вони за попередньою змовою між собою, яка була спочатку направлена на таємне викрадення майна з насосної, а коли вони прибувши на насосну, побачили там наявність охоронця, то вирішили відкрито заволодіти цим майнам. З цією метою, як зазначили всі обвинувачені, вони скористались тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 натягли собі на голову шерстяні шапки, які у них були на голові, вирвали вхідні двері до насосної станції, а потім і двері до кімнати, в якій перебував охоронець. Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, а його покази підтвердив обвинувачений ОСОБА_3 , про те, що коли вони виривали закриті двері в приміщення, де був охоронець, то цей охоронець, коли двері були вирвані, не втримався на ногах, упав на підлогу, вдарився головою, внаслідок чого розбив собі голову і ОСОБА_6 надав йому першу медичну допомогу. Зазначили, що після цього охоронцю повідомили про те, щоб він нічого не робив і що йому ніхто нічого робити не буде. Пояснили, що викрали з насосної статор від електродвигуна, де була мідь, ланцюг монорельсу ручної талі, та два мобільні телефони, які були на столі у охоронця. Заявили, що мідь вони здали на металобрухт, а виручені від реалізації гроші, розділили між собою порівно. Також пояснили, що один телефон ОСОБА_6 розбив і викинув, а інший мобільний телефон віддав водію автомобіля, який перевозив їх та викрадене ними майно.
Всі чотири обвинувачені заявили, що в скоєному щиро каються, що вони усвідомили свої протиправні дії та їх наслідки, а тому просять суд не карати їх суворо.
Вислухавши покази всіх обвинувачених, дослідивши в судовому засіданні обставини справи та перевіривши їх доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в інкримінованому їм в провину злочині, що передбачений ст.186ч.3 КК України, повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується дослідженими доказами.
Так, крім визнання самими обвинуваченими своєї вини у скоєні цього злочину та даних ними в суді признательних показань, така також підтверджується показами допитаного потерпілого ОСОБА_12 , дослідженими в суді документами та всіма іншими доказами, які в порядку ч.3 ст.349 КПК України не досліджувались в суді.
Так, з показів допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 вбачається, що він працював машиністом насосної станції Миколаївського міжрайонного управління водного господарства, що розташована на околиці м. Нова Одеса Миколаївської області. В ніч на 25 грудня 2014 року, коли він був на робочому місці, до нього увірвалися невідомі, двоє з яких були в масках, кричали, вирвали двері, які він утримував своїми руками, кинули на землю, він упав та ударився головою, короткочасно втратив свідомість. Коли прийшов у свідомість, то почув від напавших на нього осіб, які суворо йому наказали, щоб він сидів тихо і не чинив опору і тоді йому за це нічого не буде, а вони зроблять своє діло і підуть. Після цього, один з нападавших, як він взнав вже потім ОСОБА_6 , надав йому першу медичну допомогу. Також потерпілий пояснив, що нападники викрали з насосної станції статор від електродвигуна, ланцюг монорельсу ручної талі, два мобільні телефони, один його, а інший з його роботи. Пояснив, що після отриманої травми спочатку не відразу зрозумів, що відбувається, що боявся нападників, а тому не чинив їм опору. Заявив, що нападники пішли приблизно близько шостої години ранку, а він сидів і боявся, щоб вони не повернулися.
Потерпілий зазначив, внаслідок нападу, який вчинили обвинувачені він крім матеріальної і фізичної шкоди яку зазнав, також зазнав нервових переживань і душевних страждань, в зв`язку з чим просив суд його позов задовольнити повністю.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченими своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинувачених, проти чого не заперечував прокурор, захисники та всі інші учасники судового розгляду справи, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинувачених та потерпілого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу кожного з обвинувачених, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в інкримінованому їм в провину злочині повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі і їх признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами та які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинувачених кваліфіковані за ст.186ч.3 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинувачених являється правильною.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вчинили відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в інше приміщення, тобто злочин, що передбачений ст.186 ч.3 КК України.
Вивченням осіб обвинувачених встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 являється працездатним громадянином України, який перебуває на військовому обліку, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, до взяття під варту працював водієм у ФОП « ОСОБА_4 », на обліку у лікарів не перебуває, має задовільний стан здоров`я, раніше судимий вироком від 23.02.2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з відбуванням покарання в КВУ, який ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06.05.2015 року залишений без зміни, за місцем проживання характеризується посередньо. Обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою з 21.01.2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.01.2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 являється працездатним громадянином України, який перебуває на військовому обліку, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, до взяття під варту працював до 18.12.2014 року оператором згущеного молока на ТОВ «Терра Фуд», на обліку у лікарів не перебуває, має задовільний стан здоров`я, раніше
судимий 23.02.2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з відбуванням покарання в КВУ, який ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06.05.2015 року залишений без зміни, за місцем проживання характеризується посередньо. Обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою з 21.01.2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.01.2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 являється працездатним громадянином України, який не перебуває на обліку у лікарів, не одружений, дітей на своєму утриманні не має, але має сім`ю в склад якого входять мати і брати, до взяття під варту не працював, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою з 22.01.2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22.01.2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_7 являється працездатним громадянином України, який перебуває на військовому обліку, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючий, на обліку у лікарів не перебуває, має задовільний стан здоров`я, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. У відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23.01.2015 року, обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Тому, з урахуванням всіх обставин справи, призначаючи покарання обвинуваченим, суд, у відповідності до вимог ст.ст.65-68 КК України, приймає до уваги, як ступінь тяжкості та характер скоєного ними злочину, так і особу та його роль кожного з обвинувачених у його скоєні, а також враховує обставини, що обтяжують та пом`якшують їм покарання, а також їх матеріальний та сімейний стан та всі інші обставини справи.
Так, суд враховує, що скоєний обвинуваченими злочин відноситься до категорії тяжкого і вчинений ними без зазначення їм обставин, що обтяжують їх покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд враховує повне визнання ними своєї провини, їх каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину, часткове усунення негативних наслідків заподіяної злочином матеріальної шкоди, шляхом повернення потерпілим деякого майна та часткового відшкодування потерпілому ОСОБА_12 заподіяної злочином шкоди.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, з урахуванням як характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ними діяння, та з урахуванням особи кожного обвинуваченого, не дають суду підстав, при призначені їм покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити їм покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність сукупності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ними злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинувачених.
За таких вищевказаних обставин, із врахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину та з урахуванням особи кожного з обвинувачених, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, їм має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі, що передбачене санкцією статті обвинувачення, яке, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для виправлення, так і для попередження скоєння нових злочинів обвинуваченими.
Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вчинили цей злочин після попередньо вчиненого ними злочину, за який їм набравшим законної сили вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року було призначене покарання у виді позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі, то відповідно до вимог ст.70ч.4 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 слід призначити за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та які значно пом`якшують їм покарання, з урахуванням повного визнання і усвідомлення ними своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що каяття цих обвинувачених у скоєному ними діянні являється щирим, а тому, з урахуванням всіх пом`якшуючих їх вину обставин і того, що вони раніше не судимі, суд вважає, що їх виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування ними покарання у виді позбавлення волі, а з наданням їм можливості виправлення, через звільнення від відбування призначеного покарання, з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та із встановлення обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати по справі по залученню експертів із проведення судових експертиз по даній справі, складають 982,08 гривень, які відповідно до вимог ст.ст.118,122, 124-126 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
Пошкодження іншого електродвигуна, майна, про що заявляється в позовних вимогах та в зв`язку з чим нараховуються матеріальні збитки, не інкримінувалось в провину обвинуваченим, виходить за межі пред`явленого їм обвинуваченим обвинувачення, а тому не може бути стягнуто судом при розгляді справи даного кримінального провадження, але не позбавляє позивача права на пред`явлення нового позову до обвинувачених, але в іншому порядку, порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення з обвинувачених завданої матеріальної і моральної шкоди, задовольнити частково.
В процесі досудового розслідування справи і її судового розгляду, як свідчать досліджені докази, обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_12 було добровільно відшкодовано 1000 гривень в рахунок завданої моральної шкоди, а обвинуваченим ОСОБА_5 було добровільно відшкодовано потерпілому ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 2000 гривень.
Тому, при визначені розміру суми, яка підлягає стягненню з обвинувачених на користь потерпілого ОСОБА_12 , суд виходить з вищевикладених обставин, враховує факт часткового добровільного відшкодування цієї моральної шкоди обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та зазначає, що при визначені моральної шкоди, суд враховує як характер та обставини злочину, так і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, характер і глибину перенесених ним фізичних і душевних страждань, тривалість цих страждань, їх значимість та значимість зусиль, необхідних для відновлення його морально-психологічного стану, враховує форму і ступінь вини обвинувачених, а також вимоги розумності та справедливості.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ст.186 ч.3 КК України і призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі ст.70ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання відбуте ним покарання за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року.
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ст.186 ч.3 КК України і призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі ст.70ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_5 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк призначеного покарання відбуте ним покарання за попереднім вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року.
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ст.186 ч.3 КК України і призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ст.186 ч.3 КК України і призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчій інспекції
Початок строку відбування покарання обвинуваченим рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь держави, з кожного, по 245,52 гривні процесуальних витрат по залученню експертів для проведення експертиз.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що обирався їм на досудовому розслідуванні по даній справі кримінального провадження ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду від 21.01.2015 року у виді тримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва, з подальшим продовженням строку тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, - залишити без зміни.
Зарахувати обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_3 в строк відбування покарання, весь час їх перебування під вартою з 21.01.2015 року.
До набрання даним вироком законної сили, обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 слід тримати під вартою в СІЗО м. Миколаєва.
До набрання вироком законної сили обвинувачені, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не можуть бути переведені у місце позбавлення волі в іншу місцевість.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , що обирався йому на досудовому розслідуванні по даній справі кримінального провадження ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду від 22.01.2015 року у виді тримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва, до набрання вироком законної сили, - змінити на особисте зобов`язання, негайно звільнивши його з під варти в залі суду.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання, весь час його перебування під вартою з 22.01.2015 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , що обирався йому на досудовому розслідуванні по даній справі кримінального провадження ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду від 23.01.2015 року у виді домашнього арешту, з подальшим продовженням строку домашнього арешту, до набрання даним вироком законної сили, - залишити без зміни.
Речові докази в суду не досліджувались.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченими в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченим і прокурору, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: