А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.01.2015 м. Ужгород
Із вказаної постанови слідчого від 12.06.2014 вбачається наступне.
17.12.2012, біля 20 год. 40 хв., поблизу с. Середнє Ужгородського району водій ОСОБА_13 , керуючи технічно-справним автомобілем «Skoda-Octavіa» («Шкода-Октавія»), н.з. НОМЕР_1 (далі автомобіль), по правій крайній смузі руху автодороги «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони м. Ужгорода у напрямку м. Мукачева, в темний час доби, рухався зі швидкістю 90 км/год., яка не перевищувала максимально допустимої швидкості руху в даних погодних та дорожніх умовах. В якості пасажира в цьому автомобілі перебував ОСОБА_14 .
В цей час поблизу автобусної зупинки «Середнє», розміщеної за смугою розгону в напрямку м. Мукачево, при виїзді з с. Середнє Ужгородського району на автодорогу«М-06» сполученням «Київ-Чоп», що справа по ходу руху автомобіля, де автодорога має чотири смуги для руху в обох напрямках, по дві основні смуги руху в кожному напрямку, які розділені між собою зеленою зоною та встановленим огородженням металевими відбійниками, на якій відсутній пішохідний перехід, стояли пішоходи: неповнолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 . Останні двоє всупереч вимог п. 4.14 «а» та 4.14 «ґ» ПДР України, нехтуючи особистою безпекою, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово почали перебігати проїзну частину автодороги з права на ліво по ходу руху вказаного транспортного засобу.
Побачивши дії пішоходів, які створили небезпеку для руху, водій ОСОБА_13 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, діючи відповідно до вимог п.12.1,12.2,12.3 та 12.6 ПДР, негайно застосував екстрене гальмування, однак не зміг уникнути наїзду лівою передньою боковою частиною керованого ним автомобіля на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_15 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 24 від 29.03.2013 пішохід ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер та які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті.
При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_15 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,6 % (проміле). Дана концентрація алкоголю в крові живих осіб відповідає сильному (тяжкому) ступеню алкогольного сп`яніння.
Пішохід ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Механізм спричинення потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень узгоджується з виявленими при огляді автомобіля пошкодженнями, характерними для даної ДТП: такі розташовані в передній лівій частині автомобіля, розбито: а) вітрове скло з епіцентром удару у лівій частині, б) лівий передній покажчик повороту; деформовано переднє ліве крило.
Згідно здобутих під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 і водієм автомобіля ОСОБА_13 даних та висновків судової автотехнічної експертизи від 25.02.2013, 17.05.2013 №№ 22/104, 22/191, які ґрунтуються на показаннях відповідно ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , останній не мав можливості зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_15 (далі пішоходи) шляхом застосування своєчасного (екстреного) гальмування з моменту виникнення у нього небезпеки для руху.
З технічної точки зору причиною даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що пішоходи вийшли на смугу руху автомобіля на такій відстані від останнього, на якій водій ОСОБА_13 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду шляхом своєчасного застосування (екстреного) гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.
17.01.2013 неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 надала показання, аналогічні тим, що надали свідок ОСОБА_14 (пасажир автомобіля) та водій ОСОБА_13 щодо обставин, які передували настанню вказаної ДТП та механізму її розвитку (місця, звідки вони почали перебігати проїзну частину автодороги, вважаючи, що встигнуть перетнути автодорогу перед автомобілем, траєкторію та темп (біг) їхнього руху, а також місця на проїзній частині, де відбувся наїзд на смузі руху автомобіля), при цьому повідомила, що вона разом з ОСОБА_15 також вживала спиртні напої 100-150 г гарячого вина з цукром.
12.03.2013 під час додаткового допиту потерпілої ОСОБА_12 остання змінила свої показання та повідомила, що вона з ОСОБА_15 переходили проїзну частину спокійним кроком, оскільки автомобіль, який їх збив, був дуже далеко. Пройшовши по смузі розгону до дорожньої горизонтальної розмітки 1.8, яка позначає межу між смугою розгону та основною смугою проїзної частини, по якій в той час рухався автомобіль, вони зупинилися та зробили крок назад, не виходячи при цьому на смугу руху автомобіля. Місце наїзду автомобіля на пішоходів відбулося на смузі розгону, а не на смузі руху автомобіля. Також ОСОБА_12 спочатку заперечила факт вживання нею спиртних напоїв з ОСОБА_15 , однак на запитання, чому вона в своєму попередньому допиті від 17.01.2013 повідомила зворотнє, знову підтвердила факт вживання нею спиртних напоїв безпосередньо перед настанням даної ДТП.
Згідно слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_12 , а також висновку судової автотехнічної експертизи (за її показаннями від 12.03.2013) № 22/171 від 12.04.2013 показання потерпілої ОСОБА_12 щодо місця наїзду на пішоходів визнано технічно неспроможними.
Крім цього, згідно висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи від 29.03.2013 № 24 та схеми до протоколу огляду місця ДТП місце наїзду на пішоходів знаходиться на правій смузі дороги, яка має дві смуги для руху в напрямку м. Мукачево, по якій рухався автомобіль. Осип скла починається на відстані 1,3 м від правого по напрямку руху автомобіля краю смуги руху.
Слідчим визнано, що з урахуванням сукупності, характеру, локалізації та механізму виникнення наявних у потерпілих тілесних ушкоджень, а також виявлених пошкоджень автомобіля, механізм розвитку ДТП в повній мірі міг виникнути при обставинах, на які вказувала потерпіла ОСОБА_12 в протоколі її допиту від 17.01.2013.
З висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 23.08.2013 № 1848/1849 вбачається, що причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, стало те, що пішоходи вибігли на смугу руху автомобіля на такій відстані, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду.
Даний висновок експертизи повністю співвідноситься із зазначеними вище попередніми висновками експертиз.
31.10.2013 органом досудового розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях водія складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_16 від 30.12.2013 скасовано зазначену постанову слідчого (з наданням відповідних вказівок щодо організації та продовження досудового розслідування).
З висновку відповідної експертизи від 07.05.2014 № 520/521 вбачається, що показання водія ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 щодо місця наїзду і часу руху пішоходів до місця наїзду та щодо відстані автомобіля від місця наїзду на пішоходів в момент початку руху пішоходів в бік смуги руху автомобіля визнано технічно спроможними.
Показання ж потерпілої ОСОБА_12 щодо аналогічних обставин, в тому числі й щодо відстані автомобіля від місця наїзду на пішоходів в момент виходу пішоходів з узбіччя на смугу руху розгону визнано технічно неспроможними.
Причиною настання ДТП є обставини, пов`язані з виходом пішоходів на смугу руху автомобіля в місці, де перехід заборонений, на такій відстані, що водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів шляхом застосування екстреного гальмування транспортного засобу при швидкості руху автомобіля 90 км/год.
01.07.2014 адвокат ОСОБА_11 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із вказаною скаргою, посилаючись на незаконність зазначеної постанови слідчого від 12.06.2014, яку заявник просив скасувати та зобов`язати слідчого провести повне, всебічне і об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням наведених в його скарзі обставин.
Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_11 зазначив, що попередньою ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.12.2013 скасовано вперше винесену слідчим ОСОБА_7 постанову про закриття кримінального провадження від 23.10.2013 та зобов`язано слідчого вчинити певні дії, які відповідно до ст.307 КПК України є обов`язковими до виконання.
Так, ухвалою слідчого судді від 30.12.2013 встановлено, що під час досудового розслідування не було дано належної оцінки доказам, зокрема (первинним) показанням свідка ОСОБА_14 щодо руху автомобіля (після зіткнення з пішоходами) виключно в загальмованому стані.
Вказівки слідчого судді не виконано органом досудового розслідування, оскільки при призначенні повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи експертам не надано в якості вихідних даних ті, що зазначені в ухвалі слідчого судді (вказані вище показання пасажира автомобіля ОСОБА_14 ).
Натомість, в якості вихідних даних на виконання цих експертиз надано змінені показання водія ОСОБА_13 та пасажира ОСОБА_14 , які показали, що автомобіль рухався спочатку в загальмованому стані, а потім накатом. Скільки автомобіль рухався в загальмованому стані, а скільки накатом вони не пам`ятають, що на думку захисника, викликає сумніви, оскільки інші деталі ці свідки запам`ятали досконало. В оскарженій постанові слідчого від 12.06.2014 не дано оцінки обставинам такої зміни показань водієм та пасажиром.
Вказані змінені показання у потерпілих викликають сумнів, оскільки водій, будучи тверезим, не міг після наїзду на пішоходів продовжувати рух накатом.
Дана обставина, на думку адвоката ОСОБА_11 , має важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки впливає на встановлення дійсної швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_13 (щодо дотримання ним ПДР України в частині допустимої швидкості руху): протоколом огляду місця події зі схемою до нього зафіксовано вказаний автомобіль, відстань від заднього лівого колеса якого до точки початку осипу скла складає 43,3 м, що зафіксовано і у висновку судової (автотехнічної) експертизи від 12.04.2013 № 22/171.
Представник потерпілих зазначає, що у слідчого не було потреби призначати додатковий допит водія ОСОБА_13 та пасажира ОСОБА_14 , а слід було неухильно виконувати вказівки слідчого судді (після скасування останнім попередньої постанови слідчого від 23.10.2013 про закриття вказаного кримінального провадження).
В даному випадку експертами прийнято до уваги надумані показання водія та пасажира про швидкість руху автомобіля, що нібито становила 90 км/год., хоча і зауважено, що допустима швидкість руху на даному відрізку автошляху «124-128,5 км/год.».
Отже, експерти Львівського НДІСЕ не отримали від органу досудового розслідування фактичних (вихідних) даних про повний зупиночний шлях автомобіля 43,3 м після початку осипу скла та первинних зазначених вище показань пасажира ОСОБА_14 , у зв`язку з чим в їх розпорядженні (під час виконання повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи) були неправдиві, на думку адвоката, показання зазначених водія та пасажира про швидкість автомобіля.
Посилаючись на такі показання щодо швидкості руху в 90 км/год., експерти визначили, що відстань у 274 м, на якій був автомобіль, коли потерпілі почали переходити дорогу, подолана автомобілем за 11 секунд, що і стало причиною вважати показання потерпілої ОСОБА_17 технічно неспроможними. Однак, адвокат вважає такий висновок помилковим, що ґрунтується на неправдивих показаннях водія та пасажира автомобіля, а не на фактичних обставинах кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_12 , перебуваючи в тяжкому стані після ДТП, була одразу доставлена в лікарню і під час слідчого експерименту говорила, що не пам`ятає, де відбувся наїзд (на неї та іншого потерпілого), а тому приблизно вказала місце наїзду, на прохання слідчого.
Встановлені слідчим в оскарженій постанові обставини, що потерпіла ОСОБА_12 в день вказаної події випила 100-150 г вина спростовуються висновком судової токсикологічної експертизи, з якого слідує, що в її крові не виявлено будь-якого спирту (алкоголю) та їх ізомерів.
Крім того, слідчий не повно дав оцінку обставині зміни показань водієм ОСОБА_13 , який спочатку показав, що пішоходи перебігали проїзну частину дороги зліва направо, а потім справа наліво, мотивувавши таку зміну лише обставиною хвилювання на місці ДТП безпосередньо після вчинення наїзду.
Також адвокат ОСОБА_11 зазначає, що слідчим не перевірено обставини фактичного місця наїзду автомобілем на потерпілих. Так, з показань ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 слідує, що потерпілі перед наїздом зробили один крок назад; встановлено місце початку осипу скла 1,3 м від правої смуги дороги, що розділяє її зі смугою розгону зіткнення відбулося лівою передньою фарою автомобіля, а при його ширині в 1,814 м та ширині кожної з двох смуг для руху в його напрямку 3,7 м можна зробити висновок, що вказаний автомобіль під час наїзду (на потерпілих) правою частиною знаходився на смузі розгону. Це свідчить про те, що водій почав об`їжджати «небезпеку» (перешкоду) для руху справа. Дані питання не задавалися на вирішення відповідної експертизи. Виходячи з встановленого експертами зупиночного шляху у 79,5-83 м, навіть при заданій швидкості руху автомобіля в 90 км/год., водій ОСОБА_13 , на думку адвоката ОСОБА_11 , мав технічну можливість зупинити автомобіль (перед наїздом на потерпілих) шляхом застосування екстреного гальмування: а) при вказаній швидкості руху місце наїзду на пішоходів знаходилось на 11 м раніше від початку осипу скла, б) відстань від заднього лівого колеса автомобіля до точки осипу скла складає 43,3 м, а отже відстань руху автомобіля в загальмованому стані після наїзду і до повної зупинки складає 54,3 м, в) можлива віддаль автомобіля від пішоходів, коли вони почали перебігати дорогу становить 50-60 м.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.11.2014 відмовлено у задоволенні вказаної скарги ОСОБА_11 з її обґрунтуванням, що слідчим проведено повне та об`єктивне розслідування кримінального провадження, що підтверджується матеріалами провадження, зокрема: протоколами проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 та потерпілою ОСОБА_12 , висновками комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи від 29.03.2013 № 24 та від 23.08.2013 № 1848/1849, висновками судової автотехнічної експертизи від 25.02.2013 № 22/104, від 12.04.2013 № 22/171, висновком додаткової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 07.05.2014 № 520/521 та іншими документами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
Також слідчий суддя визнав, що слідчим повністю виконано вказівки слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_16 , відображені в ухвалі від 30.12.2013, зокрема призначено додаткову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, з якої вбачається, що при заданих слідством вихідних даних, якщо небезпека для руху водію автомобіля виникає в момент початку руху пішоходів в бік смуги руху автомобіля, то водій ОСОБА_13 не мав технічної можливості уникнути наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування транспортного засобу при швидкості руху автомобіля 90 км/год. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, дії пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , що не відповідали вимогам пунктів 4.14 а) та 4.14 г) ПДР України, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. З технічної точки зору, причиною настання даної ДТП є обставини, пов`язані з виходом пішоходів на смугу руху автомобіля в місці, де перехід заборонений.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_11 йдеться про незаконність ухвали слідчого судді від 07.11.2014 з таких підстав.
Посилаючись на аналогічні, в цілому, зазначеним у наведеній вище скарзі обставини, ОСОБА_11 також зазначає, що слідчий суддя зосередився виключно на призначеній слідчим та виконаній експертами Львівського НДІСЕ додатковій транспортно-трасологічній та автотехнічній експертизі.
Однак, експерти у своєму висновку зауважили, що такий зроблено ними виключно на підставі вихідних даних; при цьому, на думку адвоката ОСОБА_11 , слідчим не було надано правильних вихідних даних.
Крім того, останнім висновком судової експертизи від 07.05.2014 повністю спростовано висновки всіх попередніх експертиз щодо місця наїзду встановлено, що таке знаходиться приблизно на 11 м перед початком осипу скла, а не безпосередньо на місці осипу скла, як про це було вказано раніше.
Посилаючись на це, а також на те, що при оголошенні ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.11.2014 ні він, ні потерпілі присутніми не були, адвокат ОСОБА_11 просить: поновити йому строк на її оскарження та скасувати; постановити нову ухвалу, якою вказану постанову слідчого від 12.06.2014 скасувати, зобов`язавши слідчого провести всебічне, повне і об`єктивне розслідування кримінального провадження з урахуванням доводів ОСОБА_11 , відображених у поданій ним скарзі на постанову про закриття кримінального провадження від 27.06.2014.
При цьому, слідчий суддя зауважив, що органом досудового розслідування не проведено дослідження з урахуванням показань потерпілої ОСОБА_12 щодо місця наїзду на пішоходів, оскільки судова автотехнічна експертиза від 12.04.2013 проведена без урахування показань ОСОБА_12 ; слідчий не надав експерту дані для розрахунку швидкості автомобіля з урахуванням тієї обставини, що відстань від заднього (лівого) колеса автомобіля до точки початку осипу скла автомобіля складає 43,3 м, яку автомобіль проїхав в загальмованому стані (певну відстань), після чого зупинився (згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 15.02.2013, місце початку осипу скла починається на відстані 1,3 м від правого по напрямку руху автомобіля краю проїзної частини дороги); не досліджено та не дано оцінки показанням свідка ОСОБА_14 щодо того, що після наїзду на пішоходів автомобіль, проїхавши певну відстань у загальмованому стані, одразу зупинився на правій смузі руху; не досліджено та не дано об`єктивної оцінки показанням свідка ОСОБА_13 , який їх змінив, стверджуючи спочатку, що пішоходи перебігали проїзну частину дороги зліва направо, а потім справа наліво. Також при проведенні комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 23.08.2013 не враховано позицію адвоката ОСОБА_11 .
Висновки і мотиви, з яких слідчим суддею скасоване попереднє рішення слідчого про закриття кримінального провадження від 31.10.2013, були обов`язковими для виконання слідчим, однак виконані ним не в повному обсязі. Зокрема, при призначенні постановою слідчого від 07.02.2014 додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи (т.3, а.к.п. 16-23), у вихідних даних не відображено обставин, що випливають з первинних показань свідка ОСОБА_14 стосовно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_13 одразу після наїзду на потерпілих перед повною зупинкою автомобіль подолав певну відстань виключно у загальмованому стані (т.1, а.к.п. 78-82 абз.2 а.81).
Як слідчий при винесенні оскарженої постанови від 12.06.2014, так і слідчий суддя, постановляючи ухвалу від 07.11.2014 на ці важливі для правильного вирішення кримінального провадження обставини уваги не звернули, а тому оскаржені адвокатом ОСОБА_11 вказані процесуальні документи підлягають скасуванню, а скарга останнього задоволенню зповерненням матеріалів кримінального провадження для організації досудового розслідування, під час якого слід ретельно перевірити викладені в мотивувальній частині даної ухвали доводи адвоката ОСОБА_11 щодо зазначених вище розбіжностей у показаннях свідків та потерпілої, відкинути ті, які не узгоджуються з фактичними обставинами провадження (є неспроможними), виклавши з цього приводу висновки в точних та категоричних судженнях, призначити додаткову судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу з аналогічними питаннями, що відображені у відповідній постанові слідчого від 07.02.2014 (т.3, а.к.п. 16-23), однак з наданням експертній установі вихідних даних, з урахуванням первинних показань свідка ОСОБА_14 стосовно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_13 одразу після наїзду на потерпілих (т.1, а.к.п. 78-82 абз.2 а.81) та з урахуванням зазначених вище доводів захисника щодо місця розташування транспортного засобу на проїзній частині безпосередньо перед та в момент наїзду на пішоходів.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити представнику потерпілих адвокату ОСОБА_11 строк на оскарження ухвали слідчого судді від 07.11.2014.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2014, якою відмовлено в задоволенні поданої адвокатом ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та законного представника останньої ОСОБА_10 скарги на постанову старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 від 12.06.2014 про закриття кримінального провадження скасувати.
Задовольнити скаргу представника потерпілих ОСОБА_11 та скасувати постанову старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 від 12.06.2014 про закриття кримінального провадження, а матеріали останнього повернути для організації досудового розслідування.
Зобов`язати слідчого провести повне, всебічне і об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального провадження з урахуванням викладеного в мотивувальній частині даної ухвали.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: