Провадження №1-кп/331/530/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2014 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, офіційно не працює, не одружений, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25.09.2014 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Опель» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював рух по проїжджій частині пр. Леніна від вул. Українська в напрямку вул. Запорізька в м. Запоріжжя.

В цей же час, ОСОБА_8 , діючи в якості пішохода, напроти будинку №93 по пр. Леніна почала перетин проїжджої частини вказаної вулиці, рухаючись справа наліво за ходом руху водія ОСОБА_9 по нерегульованому пішохідному переходу.

25.09.2014 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_7 при наближенні до пішохода ОСОБА_8 , діючи в порушення п. Правил дорожнього руху України де сказано:

- п. 18.1 «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

маючи об`єктивну можливість виявити нерегульований пішохідний перехід, а також пішохода ОСОБА_8 , що перетинає проїжджу частину по ньому та прийняти своєчасні заходи спрямовані на зменшення швидкості, а у разі необхідності зупинитися для надання переваги в русі пішоходу, вказаних заходів не прийняв та продовжив подальший рух, внаслідок чого скоїв наїзд передньою лівою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: «тупої травми тулуба та кінцівок з переломом лівої плечової і лівої малогомілкової кісток, розривом крижово-клубового зчленування, що ускладнилося жировою емболією малого кола кровообігу», з якими була доставлена до лікарні та від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи №4289 від 21.10.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя на момент спричинення та такими, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №655/14 від 15.10.2014 року невідповідність дій водія ОСОБА_9 пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до повної його зупинки.

Суд, керуючись ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів підлягаючих дослідженню обмежено судом допитом обвинуваченого. потерпілої та дослідженням матеріалів характеризуючих його особу.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину і пояснив, що 25.09.2014 року слідував на автомобілі «Опель» по пр. Леніна зі сторони зупинки транспорту «Площа Пушкіна» в сторону вул. Запорізькій, на пішохідному переході збив жінку, яку просто не побачив, оскільки ці події відбулися після урагану, який пройшов по місту Запоріжжю, тому освітлення не працювало, ця жінка згодом померла у лікарні, дуже шкодує про вчинене, по мірі можливості збирається відшкодувати завдану шкоду, просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 25 вересня ввечері вона зв`язалась по телефону із своєю матір`ю ОСОБА_8 , домовились зустрітися в них дома, згодом їй на мобільний телефон зателефонував невідомий їй чоловік, який повідомив, що її мати потрапила в ДТП, її збив автомобіль, і її відвезли до лікарні, там їй зробили операцію, через 9 днів вона померла.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання, офіційно не працює, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд визнає, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв становленню істини у справі, в усній формі приніс потерпілій свої вибачення за вчинене, має намір відшкодувати завдану шкоду.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , відношення самого обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суд призначити обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_6 права не отримував, тому суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 11 925 гривень 03 коп. та моральної шкоди у сумі 50 000 гривень, підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана, і частково відшкодована на суму 10 200 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки експертиза проводилася державною установою.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набуття вироком законної сили залишити без зміни особисте зобов`язання.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1 725 гривень 03 копійки та моральну шкоду у сумі 50 000 гривень.

Речові докази:

- автомобіль «Опель» реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_6 залишити за належністю;

- сімнадцять фрагментів скла фари автомобіля, які вилучені з проїжджої частини, передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, квитанція від 25.09.2014 року, книга обліку №1, порядковий номер 125 знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1