УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 19 "
вересня 2007р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого,
судді Лагнюка
М.М.

суддів Таргоній С.В.,
Бартащук Л.В.

за
участю прокурора Ременюка
Ю.П.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2007 р.
Цим вироком

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Фастова, Київської обл., з середньою освітою,
який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, судимий: -16.11.1998 р. вироком
Залізничного районного суду м. Києва за ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, 142 ч. 2, 142
ч.3, 42 КК України 1960 р. на сім років позбавлення волі; -17.01.2000 р.
вироком Полтавського районного суду Полтавської обл. за ст. 183-3 ч. 2, 43
КК України 1960 р. на шість років позбавлення волі;

-
засуджений за ст. 190 ч. 2 КК України -на два роки позбавлення волі, за ст. 186
ч. 2 КК України - на п'ять років позбавлення волі, за ст. 187 ч. 1 КК України -
на шість років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом
часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання - сім
років позбавлення волі;

ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець с.
Бовсуни, Лутинського району, Житомирської обл., з середньою
освітою, який не працює, проживає в с
Бовсуни, Лутинського р-ну, Житомир-сякої обл., судимий: -18.03.2005 р. вироком Шевченківського районного
суду м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України - на чотири роки шість місяців позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком три роки;

Справа №
11-а-1775

Категорія КК:
ст. ст.190 ч. 2, 186 ч. 2, 187 ч. 1

Головуючий у
першій інстанції Осіпова Л.О.

Доповідач в
апеляційній інстанції Таргоній С.В.

-
засуджений за ст. 186 ч. 2
КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК
України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина
покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2005 р.
і остаточно призначено покарання -п'ять років позбавлення волі;

Згідно з
вироком ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 визнанні винними у вчиненні таких злочинів.

08.11.2005 р. приблизно о 02 год. біля швейної
фабрики «Козак», що по вул.

АДРЕСА_2
ОСОБА_1. з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи за попередньою
змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та
оголошено розшук, наздогнали ОСОБА_3, застосували до потерпілого насильство,
яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, при цьому ОСОБА_1. наніс
ОСОБА_3один удар долонею в обличчя, а особа, матеріали справи відносно якої
виділені в

окреме
провадження, витягнула з кишені одягу ОСОБА_3 гроші в сумі 343 грн., після чого
з місця вчинення злочину зникли.

13.03.2006 р. приблизно о 22 год. 30 хв. в
приміщенні Центрального залізничного вокзалу залізничної станції
Київ-пасажирський ОСОБА_1. та ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою групою осіб
між собою та невстановленою слідством особою, з метою відкритого заволодіння
майном гр.ОСОБА_4, схопили за одяг і проти волі останнього вивели з приміщення
Південного вокзалу ст. Київ-пасажирський. Продовжуючи
свої злочинні дії, ОСОБА_1.,
ОСОБА_2 та невстановлена слідством особа стали вимагати від потерпілого
передачі грошей та застосували насильство. ОСОБА_2 кулаком правої руки наніс
декілька ударів потерпілому в область грудей, ОСОБА_1. наніс 5-6 ударів
в обличчя, а невстановлена слідством особа нанесла потерпілому декілька ударів
в область голови та тулуба,

заподіявши
згідно з висновком судово-медичної експертизи № 303/И від 05.04.2006 р. легкі
тілесні ушкодження. Після чого, переконавшись у відсутності грошей, відкрито
викрали уОСОБА_4 каблучку вартістю 800 грн. і з місця вчинення злочину зникли.

16.03.2006
р. приблизно о 12 год. ОСОБА_1. у приміщенні
Центральної клінічної лікарні № 17, що розташована АДРЕСА_3 з метою заволодіння
чужим майном шляхом обману у наглядно знайомого ОСОБА_5попросив під надуманим
приводом тимчасово покористуватися курткою фірми «Коламбія» вартістю 750 грн.,
мобільним телефоном «Самсунг А-800» вартістю 800 грн. з СІМ-карткою оператора
мобільного зв'язку вартістю 50 грн. Будучи впевненим в добросовісності дій
ОСОБА_1, потерпілий ОСОБА_5передав ОСОБА_1. належне йому майно загальною
вартістю 1600 грн. Після чого ОСОБА_1., заволодівши майном, з місця вчинення
злочину зник.

01.04.2006 р.
приблизно о 17 год. 30 хв.
ОСОБА_1., перебуваючи
за місцем проживання ОСОБА_6., з якою домовився про оренду кімнати, знаходячись
у приміщенні її квартири АДРЕСА_4з метою заволодіння майном вчинив напад на
ОСОБА_6., поєднаний із насильством

небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілої, ударом повалив ОСОБА_6. на підлогу, зв'язав руки
і ноги потерпілої, наніс ряд ударів в обличчя та по тулубу і заволодів золотим
ланцюжком з хрестиком вартістю 2000 грн., золотою каблучкою 400 грн., золотими
сережками вартістю 400 грн, столовим набором у футлярі вартістю 100 грн.,
всього майном на суму 2900 грн., заподівши потерпілій згідно з висновком
судово-медичної експертизи № 40/и від 04.05.2006 р. легкі тілесні ушкодження,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я на строк більше ніж 6 днів, але
менше 21.

В
апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1. просить вирок скасувати, а справу
повернути на новий судовий розгляд у зв'язку з істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним
обставинам справи, призначенням надто суворого покарання. В обґрунтування свого
прохання засуджений посилається на те, що явку з повинною написав під
психологічним і фізичним тиском працівників міліції, злочини проти потерпілих
ОСОБА_6. і ОСОБА_5він не вчиняв, проте в судовому засіданні не були допитані
потерпілі ОСОБА_6., ОСОБА_5свідок ОСОБА_7. На думку засудженого не перевірено
те, що він у ОСОБА_5придбав куртку і мобільний телефон за 400 грн., а
ОСОБА_5його обмовив. Також засуджений ОСОБА_1. вказує на те, що в судовому
засіданні потерпілийОСОБА_4 не підтвердив заволодіння ним (ОСОБА_1) майном
потерпілого, а тільки обставини виниклої між ним таОСОБА_4 бійки. Крім того,
засуджений вважає, що суд не перевірив його психічний стан.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора Ременюка Ю.П., який вважав вирок законним і
обґрунтованим, а апеляцію такою, що задоволенню не підлягає, провівши судові дебати,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про вчинення ОСОБА_1. злочинів за обставин, встановлених судом,
стверджується перевіреними судом і наведеними у вироку доказами, відповідає
фактичним обставинам справи і є законним і обґрунтованим.

Посилання
засудженого ОСОБА_1. на істотні порушення вимог кримінально-процесуального
закону не підтверджується матеріалами справи.

З
матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_1. на досудовому слідстві не
заявляв про застосування до нього незаконних методів ведення слідства.

Допитаний
в суді першої інстанції як свідок слідчій ОСОБА_8пояснив, що всі покази на
досудовому слідстві ОСОБА_1. давав
добровільно.

Також судом
першої інстанції перевірявся і з'ясовувався психічний стан засудженого ОСОБА_1
Судом була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза (т. 5, а.с.
48-49). Згідно з даними, які містяться у акті амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 1804 від 07.08.2006 p.,

ОСОБА_1. в період інкримінованих йому дій і в час проведення
експертного дослідження міг усвідомлювати свої дії і керувати ними,
застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Разом з
тим винність ОСОБА_1. у вчиненні злочинів підтверджується дослідженими судом і
наведеними у вироку доказами.

По
епізоду 08.11.2005 р. грабежу.

Засуджений
ОСОБА_1. в показаннях в суді першої інстанції визнав, що наніс удар в обличчя
ОСОБА_3 однак вважав, що ОСОБА_9 попросив у ОСОБА_3 гроші, а не відкрито
.Пвикрав (т. 5, а.с. 116). Проте потерпілий ОСОБА_3. не підтвердив такі покази
засудженого ОСОБА_1. В суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_3 пояснював, що
08.11.2005 р. уночі до нього підійшли ОСОБА_1. і ще одна особа. ОСОБА_1. запитав, чи є у
нього гроші, а коли він відповів, що немає, то наніс удар долонею по обличчю, а
інша особа витягнула з його кишені 343 грн. (5, а.с. а.с. 194-195). Такі ж
покази потерпілий давав на досудовому слідстві і підтвердив їх на очній ставці
з ОСОБА_1. (т. 1, а.с.
212-213, 225-226).

По
епізоду 01.04.2006 р. розбою.

Як
вбачається з матеріалів справи, що в суді першої інстанції зі згоди засудженого
ОСОБА_1 було
прийнято рішення про визнання явки потерпілої ОСОБА_6., 1923 року народження,
свідка ОСОБА_7. в судове засідання неможливими і про оголошення показань, які
вони дали на досудовому слідстві (т. 5, а.с. 195 зв., 232). З показів
потерпілої ОСОБА_6. вбачається, що їй сусідка ОСОБА_10 запропонувала взяти на
квартиру хлопця на їм.'я ОСОБА_1, який прийшов до неї 01.04.2006 p.,
заплатив 100 грн. і сказав, що прийде увечері. Приблизно о 17 год. ОСОБА_1
прийшов і запропонував їй пройти у дальню кімнату, де штовхнув, від чого вона
впала, а ОСОБА_1 почав вимагати гроші, зв'язав руки і ноги, наніс їй удари
ногами по тулубу і обличчю, після чого зняв з неї золотий ланцюжок з хрестиком,
каблучку і золоті сережки, а з кухні забрав столовий набор (т. 4, а.с. 35-44).
На досудовому слідстві свідок ОСОБА_7 підтвердила, що до неї звернувся наглядно
знайомий ОСОБА_1 з пропозицією орендувати житло, якого вона направила до
знайомої ОСОБА_6., а увечері дізналась від ОСОБА_6., у якої на обличчі були
сліди побиття, що ОСОБА_1 побив ОСОБА_6. та забрав золоті прикраси (т. 4, а.с.
40-43). Засуджений ОСОБА_1.
в суді першої інстанції визнав, що у квартирі по пров. Тбіліському під час
сварки наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_6., остання впала, він розірвав
простирадло, зв'язав потерпілій руки і ноги, зняв з потерпілої ланцюжок з
хрестиком і каблучку, а також набір ложок ( т. 5, а.с. 116, 119 зв.). Згідно з
даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи № 40/и від
04.05.2006 р. , ОСОБА_6. заподіянні легкі тілесні ушкодження, які потягли
короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6, але менше 21 дня (т. 4, а.с.
47).

По
епізоду 16.03.2006 р. шахрайства.

Засуджений
ОСОБА_1. в суді першої інстанції визнав, що перебуваючи в лікарні № 17, взяв у
ОСОБА_5куртку і телефон «Самсунг А-800», за що заплатив останньому гроші (т. 5,
а.с. 118). Суд з урахуванням думки засудженого
ОСОБА_1. прийняв рішення про
визнання явки потерпілого

ОСОБА_5в судове
засідання неможливою і оголошення його показань, які він дав на досудовому
слідстві (т. 5, а.с. 232 зв.-232). З показань ОСОБА_5вбачається, що перебуваючи
на лікуванні у лікарні № 17, він познайомився з ОСОБА_1, у якого було ножове
поранення легенів. ОСОБА_1.,
посилаючись на те, що речі знаходяться у пральні, попросив у нього
(ОСОБА_5) куртку, яку пообіцяв повернути. Він віддав ОСОБА_1. свою куртку. Крім
того, на прохання ОСОБА_1 погратися в ігри він віддав останньому мобільний
телефон «Самсунг-А-800». ОСОБА_1.
з його речами вийшов з палати та більше не з'являвся у лікарні.

По
епізоду грабежу 13.03.2006р.

В суді
першої інстанції ОСОБА_1.
пояснював, що він не мав намір заволодіти майном потерпілогоОСОБА_4, хоча
визнав факт нанесенняОСОБА_4 ударів. ОСОБА_1. вважає, що ОСОБА_4. подарив
каблучку. В суді першої інстанціїОСОБА_4 підтвердив нанесення йому удару
ОСОБА_1, разом з тим пояснював, що каблучку віддав добровільно (т. 5, а.с.
229-231). Проте з досліджених судом матеріалів справи видно, щоОСОБА_4
засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2006 p., за
вчинення злочину, передбаченого ст. 15 ч.3, ст. 115, ч. 2, п. 1 КК України,
щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Вирок набрав законної сили. Цим вироком встановлено, що
засудженийОСОБА_4 вчинив злочин з метою помсти за раніше вчиненні неправомірні
дії ОСОБА_1, ОСОБА_2, які побили його і викрали каблучку. Такі ж покази
дававОСОБА_4 на досудовому слідстві. Згідно з висновком судово-медичної
експертизи № 303/и від 05.04.2006 р. уОСОБА_4 виявлені легкі тілесні
ушкодження.

Отже суд
достатньо повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку усім доказам у
сукупності, навів докази, на яких ґрунтується висновок суду про винність
ОСОБА_1 Разом з тим суд навів мотиви, з яких відкидає пояснення ОСОБА_1 щодо
непричетності його до вчинення злочинів.

Підстав
вважати, що потерпілі ОСОБА_6. або ОСОБА_5обмовили ОСОБА_1 немає.

Дії
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст. ст. 190 ч. 2, 186 ч. 2, 187 ч. 1 КК України.

Підстав
для скасування вироку і повернення справи на новий судовий розгляд за мотивами
апеляції ОСОБА_1 не вбачається.

Вид і
міра покарання засудженому ОСОБА_1.
обрана з урахуванням тяжкості вчинених ним злочинів, характеризуючих даних
про його особу, що він не працював, а також обставини, що обтяжує покарання, -
рецидиву злочину.

Підстав вважати,
що суд призначив засудженому надто суворе покарання, також немає.

На
підставі ст. ст. 365, 366
КПК України,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.
Києва,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу засудженого ОСОБА_1залишити без задоволення, а вирок Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 червня 2007 р. відносно нього - без змін.