Справа № 128/2431/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

при секретарі Шевчук О.В.,

з участю прокурора Гантімурової Н.В.,

потерпілого ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці кримінальне
провадження № 0000306 від 12.02.2013 року
про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.
Вінниця, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
непрацюючого, не одруженого, з вищою
освітою, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 12.02.2013 року, близько 13.00 год.,
знаходячись по АДРЕСА_2, на ґрунті
непорозуміння, що виникло між ним та
ОСОБА_1 з приводу пошкодження
автомобіля останнім, умисно,
усвідомлюючи протиправність своїх дій,
маючи прямий умисел на спричинення
шкоди здоров'ю, наніс кілька ударів
кулаком ОСОБА_1 по голові та інших
частинах тіла потерпілого, чим
спричинив тілесні ушкодження у вигляді
закритого уламкового перелому
передньої стінки правої лобної пазухи
зі зміщенням уламків, закритої
черепно-мозкової травми - струсу
головного мозку, підшкірної гематоми
правої надбрівної та пара орбітальної
ділянок, які відповідно до висновку
експерта № 588 від 10.05.2013 року
відносяться до категорії тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості,
як такі, що не являлись небезпечними
для життя, але спричинили тривалий
розлад здоров'я - понад 21 день (п. 2.2.1 а, в
- «Правил судово-медичного визначення
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», -
Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 за пред`явленим йому
обвинуваченням вину визнав, розкаявся
у вчиненому та пояснив, що дійсно біля
13.00 год. 12.02.2013 року відбулось зіткнення
автомобіля, яким керував він, та
автомобіля, яким керував потерпілий.
Він та потерпілий вийшли з автомобілів
та почали сваритись з приводу
дорожньо-транспортної пригоди, під час
чого він дійсно завдав потерпілому
тілесних ушкоджень, куди саме наносив
удари зараз не пам'ятає, пам'ятає, що
потерпілий також намагався
відбиватись, завдаючи йому певних
ударів. Під час судового розгляду
пред'явлений до нього цивільний позов
визнав частково, а саме в частині
відшкодування потерпілому завданої
матеріальної шкоди, підтвердженої
наявними в справі квитанціями про
понесені витрати, в іншій частині
позовні вимоги не визнав.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснив, що дійсно у вказаний в
обвинувальному акті час відбулося
зіткнення автомобілів під його
керуванням та керуванням
обвинуваченого, коли він вийшов з
машини, обвинувачений відразу почав
бійку. ОСОБА_2 завдавав йому ударів в
голову та по інших частинах тіла,
внаслідок чого в нього відразу
запаморочилося в голові. Підтримує
пред'явлений в суді цивільний позов та
згідно наданих доказів на
підтвердження понесених матеріальних
витрат, частина матеріальної шкоди
визначена ним на майбутнє, так як йому
потрібне додаткове лікування.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що є сестрою потерпілого та
12.02.2013 року їхала в автомобілі під
керуванням потерпілого, після того як
дорогу їхньому автомобілю перегородив
автомобіль ОСОБА_2, потерпілий вийшов з
автомобіля, щоб з'ясувати, що сталося,
при цьому обвинувачений відразу почав
бійку, завдавав ударів брату, внаслідок
чого йому стало погано та на погрози
ОСОБА_2, що вони викличуть міліцію,
ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля та
залишив їх на місці пригоди. Брат
приблизно місяць лікувався в лікарні,
досі скаржиться на біль в голові, а
обвинувачений не вибачився перед
потерпілим.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що є сестрою ОСОБА_2 та в
лютому 2013 року вона їхала з братом в
автомобілі, за кермом був брат, під час
руху відбулося зіткнення з автомобілем
під керуванням потерпілого ОСОБА_1,
тому ОСОБА_2 вийшов з автомобіля до
ОСОБА_1 та вони почали битися між собою,
хто перший почав завдавати ударів вона
не бачила, внаслідок бійки були видні
тілесні ушкодження і у брата, і у
потерпілого, але ОСОБА_2 до лікарні не
звертався.

Вина обвинуваченого підтверджується
також дослідженим в судовому засіданні
висновком судово-медичної експертизи
№ 588 від 10.05.2013 року, згідно якого у
ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у
вигляді закритого уламкового перелому
передньої стінки правої лобної пазухи
зі зміщенням уламків, закритої
черепно-мозкової травми - струсу
головного мозку, підшкірної гематоми
правої надбрівної та пара орбітальної
ділянок, які утворились від дії тупого
твердого предмету, відносяться до
категорії тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, як таких,
що не являлись небезпечними для життя,
але спричинили тривалий розлад
здоров'я - понад 21 день.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_2
вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК
України, як умисне середньої тяжкості
тілесне ушкодження, тобто умисне
ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у статті 121 цього Кодексу,
але таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я.

При призначенні виду та розміру
покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд
враховує тяжкість вчиненого ним
злочину, особу винного, що він офіційно
не працює, не одружений, на обліку у
лікарів нарколога та психіатра не
перебуває, раніше не судимий, за місцем
проживання характеризується
задовільно.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК
України пом'якшують покарання
обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК
України обтяжували покарання
обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на
відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих
покарання обвинуваченого обставин,
відомостей, що характеризують особу
обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним
кримінального правопорушення, позицію
державного обвинувача та потерпілого
щодо можливості виправлення і
перевиховання обвинуваченого, суд
вважає, що ОСОБА_2 не представляє
підвищену суспільну небезпеку та його
виправлення та перевиховання можливе
без ізоляції від суспільства, через що
при призначенні покарання у виді
обмеження волі в межах санкції статті
обвинувачення він може бути звільнений
від відбування покарання з
призначенням іспитового строку на
підставі ст. 75 КК України, із
застосуванням ст. 76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального
провадження до обвинуваченого не
застосовувались, підстав для їх
обрання суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про
стягнення з обвинуваченого 16 019, 05 грн.
на відшкодування завданої
матеріальної шкоди та 30 000 грн. на
відшкодування завданої моральної
шкоди підлягає частковому задоволенню.
Так матеріалами справи доведено
завдання матеріальної шкоди
потерпілому на загальну суму 2 582, 06 грн.,
згідно копій відповідних квитанцій та
витрат на страхування, що пов'язане із
необхідністю відповідного лікування. В
іншій частині позовних вимог про
стягнення завданої матеріальної шкоди
слід відмовити, оскільки суду не надано
жодних належних та допустимих доказів
необхідності понесення потерпілим
матеріальних витрат на майбутнє у
вказаному ним розмірі, витрати на
добровільні пожертвування також є
добровільними витратами потерпілого,
тому не підлягають до стягнення з
обвинуваченого, та суду не наданого
жодного належного та допустимого
доказу на обґрунтування розміру
втраченого заробітку потерпілого.

Визначаючи розмір завданої
потерпілому моральної шкоди суд
враховує душевні страждання
потерпілого у зв'язку з протиправною
поведінкою обвинуваченого, та з
урахуванням тяжкості отриманих
ушкоджень, тривалості лікування та
позбавлення можливості у вказаний
період до працевлаштування та
забезпечення потреб своєї сім'ї,
необхідності вживати відповідних дій
по захисту своїх порушених прав в
зв'язку з відсутністю добровільного
відшкодування завданої шкоди, потреби
в продовженні лікування, суд оцінює
розмір моральної шкоди, завданої
потерпілому, достатній для відновлення
його душевного стану, в сумі 10 000 грн.

Згідно ст. 100 КПК України, документи,
надані суду, підлягають залишенню в
суді в матеріалах кримінального
провадження.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України, та призначити йому покарання у
виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування покарання,
призначивши іспитовий строк
тривалістю 2 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України
зобов'язати ОСОБА_2:

- не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання.

Документи, надані суду, залишити в
матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1
задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 582, 06 грн. на
відшкодування завданої матеріальної
шкоди та 10 000 грн. на відшкодування
завданої моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
через суд першої інстанції протягом 30
днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис

«Копія вірна»

Суддя:

Секретар: