Справа № 288/1372/14-к
Провадження № 1-кп/288/9/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) в смт. Попільня кримінальне провадження № 1-кп/288/9/15, відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпівці, Чуднівського району Житомирської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одружений, не працює, раніше судимий 25.06.2011 Андрушівським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 3 КК України на строк 3 роки 3 місяці позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки 6 місяців,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 23.04.2012 року близько 21 години знаходячись в с. Василівка, Попільнянського району, Житомирської області, з метою повторної крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов на територію домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де підійшов до незачиненого автомобіля марки «Москвич-412», в якому зберігались до нього, ОСОБА_6 , автозапчастини, звідки таємно, повторно шляхом вільного доступу почав викрадати: радіатор до а/м «Москвич-412», вартістю 150 гривень; вентилятор до а/м «Москвич-412», вартістю 10 гривень; колектор до а/м «Москвич-412», вартістю 30 гривень; клапанну кришку до а/м «Москвич-412», вартістю 40 гривень; ремінь генератора до а/м «Москвич-412», вартістю 20 гривень; бензонасос до а/м «Москвич-412», вартістю 50 гривень;патрубок до а/м «Москвич-412», вартістю 15 гривень, а всього майна на загальну суму 315 гривень, однак свій злочинний умисел довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був помічений ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані:

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Слід зазначити про те, що досудове розслідування кримінального провадження було розпочато ще за нормами КПК (1960 року), а з 03.12.2012 - після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - за нормами чинного КПК України.

Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення ґрунтується на протоколі усної заяви (повідомлення) про злочин ОСОБА_6 від 02.05.2012; протоколі огляду місця події від 02.05.2012, згідно якого оглянуто домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 ; висновку товарознавчої експертизи від 10.06.2012; протоколі явки з повинною від 05.05.2012; показаннях потерпілого - ОСОБА_6 ; показаннях свідка - ОСОБА_7 та речових доказах, зокрема: мішках коричневого та білого кольору.

Але, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Так, при написанні явки з повинною 05.05.2012 ОСОБА_3 (а.с.96) вказує, що прийшов до діда ОСОБА_8 з наміром взяти запчастини, які знаходилися у автомобілі, що б здати на металобрухт. Однак, вказаний намір нездійснив, оскільки підійшов дід ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог статей 65, 96 КПК України (в ред.1960 року, оскільки явка з повинною відбиралася на час дії вказаного КПК) явка з повинною - це особисте добровільне визнання особою своєї вини у скоєному злочині. Правове значення явки з повинною полягає в тому, що вона відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є обставиною, що пом`якшує покарання. Отже, з урахуванням подальшого заперечення своєї вини ОСОБА_3 , його явка з повинною не може визнаватися доказом у справі, а тому суд не вправі посилатися на неї, як на доказ вини.

Стаття 65 КПК України (в ред. 1960 року) не відносила явку з повинною до доказів. Не передбачено такого доказу й у КПК України (в ред. 2012 року). Сам ОСОБА_3 та його захисник заперечують проти використання явки з повинною як доказу вини обвинуваченого, заявляючи, що писав обвинувачений її через застосування до нього незаконних методів слідства, здійснення тиску оперативними працівниками міліції.

Судом було направлено до Прокуратури Попільнянського району Житомирської області лист від 06.11.2014 (а.с.44-44б), щодо перевірки законності дій оперативних працівників міліції відносно ОСОБА_3 , під час досудового розслідування, зокрема, при написанні явки з повинною. В свою чергу, прокуратурою ненадано юридичної оцінки вказаним діям працівників міліції, що передбачено нормами ст. 36 КПК України. Тому, суд вважає, що даний доказ відповідно ч. 2 ст. 89 КПК України (в ред. 2012 року) є недопустимим та не може підтверджувати винуватість ОСОБА_3 .

Надіслана до суду копія Висновку службової перевірки по заяві ОСОБА_3 від 05.12.2014 (а.с.68-71) стосується дій оперативних працівників міліції під час затримання обвинуваченого в 2014.

Надаючи пояснення в судовому засіданні, ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав і показав, що весною в 2012 році він прийшов на подвір`я діда ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) де стояв автомобіль Москвич, оскільки він допомагав діду ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) по господарству, почуваючись зле вирішив прилягти в автомобіль та відпочити. Потім прийшов дід ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) і вони почали спілкуватися, в подальшому, з`явився син діда ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), почав на нього кричати і запитувати, що він тут робить. Крім того, обвинувачений вказав, що на задньому сидінні автомобіля знаходилися речі, які він вийняв, а саме, виклав з автомобіля та поклав на землю поряд з ОСОБА_10 . Також, обвинувачений вказав, що лише заліз до автомобіля та немав наміру викрадати речі. Обвинувачений вказав, що при собі мав пакет в якому була шапка. Категорично заперечував, що в нього були мішки. В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що при написанні явки з повинною на нього, працівниками міліції, здійснювався психологічний тиск.

Одним із доказів сторони обвинувачення, на який посилався прокурор в судовому засіданні, в даному кримінальному провадженні є встановлена експертом вартість автозапчастин з автомобіля Москвич 412 (радіатора, вентилятора, колектора, клапанної кришки, бензонасоса, реміня генератора та патрубка).

Так, згідно висновку експерта від 10.06.2012 (а.с.97), вартість: радіатора до а/м «Москвич-412», бувшого в користуванні становить 150 гривень; вентилятора до а/м «Москвич-412», бувшого в користуванні становить 10 гривень; колектора до а/м «Москвич-412», бувшого в користуванні становить 30 гривень; клапанної кришки до а/м «Москвич-412», бувшого в користуванні становить 40 гривень; ременя генератора до а/м «Москвич-412», бувшого в користуванні становить 20 гривень; бензонасосу до а/м «Москвич-412», бувшого в користуванні становить 50 гривень; патрубка до а/м «Москвич-412», бувшого в користуванні становить 15 гривень.

Зазначений доказ, суд не вважає достатнім для встановлення винуватості обвинуваченого - ОСОБА_3 .

Крім того, стороною обвинувачення надано у якості доказів протокол огляду місця події від 02.05.2012, до якого додані Іллюстрації № № 1,2,3 (а.с. 90-94), протокол огляду предметів від 12.06.2012 (а.с. 98), протокол огляду предметів від 12.06.2012 (а.с. 99), мішки коричневого та білого кольору, які жодним чином не доводить вину обвинуваченого.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що ст.91 КПК України встановлює те, що на слідчого та прокурора покладено обов`язок доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В суді потерпілий - ОСОБА_6 , будучи допитаним під час розгляду кримінального провадження, повідомив, що обвинувачений час від часу допомагав йому по господарству (копав картоплю). Потерпілий пішов на беріг за худобою, йому передзвонила дружина та сказала, що біля Москвича хтось ходить, про це їй повідомила сусідка, якій подзвонив ОСОБА_7 . Він повернувся, біля Москвича було темно, дверці були відчинені, запчастини лежали біля автомобіля. Двічі гукнув, відповів обвинувачений, який лежав у автомобілі, та сказав, що йому стало зле, а тому він ліг на заднє сидіння автомобіля. Він небачив у обвинуваченого речей, лише була торбинка в якій була шапочка та крем для взуття, мішків небуло. Біля автомобіля були запчастини від розібраного мотора. Потерпілий зазначив, що в той момент він «пасійнув», оскільки перед тим в нього цигани вкрали коні та гроші, які незнайшли. Однак, на обвинуваченого він неміг подумати. Прийшов син, хотів його «вдарити», потерпілий сказав не треба. В подальшому, приїздила міліція, він підписував документи, але нечитав. Потерпілий не вважає причетним до вчинення цього злочину обвинуваченого.

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність свідок ОСОБА_7 підтвердив, що він знайомий з ОСОБА_6 , обвинуваченого він бачив, але з ним незнайомий. Обісця ОСОБА_6 та його ОСОБА_10 з території його домоволодіння проглядаються частково. Він бачив, що на подвір`ї ОСОБА_6 хтось знаходиться біля автомобіля, тому позвонив до сусідки, щоб вона повідомила ОСОБА_6 . Свідок вказує, що у квітні місяці 2012 в вечірній час та у будь який інший час на подвір`ї ОСОБА_6 обвинуваченого він не бачив. Людина йшла з города, чи було їй погано свідок незнає. Після того свідок не цікавився, що відбувалася, оскільки має неприязні стосунки з потерпілим. Також, свідок зазначив, що територія домоволодіння потерпілого була доступна для будь-яких осіб.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Норми ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В свою чергу, до матеріалів кримінального провадження взагалі недодано жодних доказів хто є власником автомобіля та автозапчастин, з огляду на вимоги ст. 185 КК України, - чужого майна.

Доводячи перед судом обвинувачення, прокурор заявляв клопотання про необхідність допиту слідчого ОСОБА_11 , яке обґрунтовував тим, що вказана особа може підтвердити обставини, які мають значення у кримінальному провадженні, а саме, що потерпілий ОСОБА_6 добровільно писав заяву про злочин та крім того, при допиті вказував на певні обставини.

Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання сторони державного обвинувачення, оскільки факт добровільності підписання заяви не заперечувався в судовому засіданні (31.03.2015) потерпілим - ОСОБА_6 . В свою чергу, відповідно до ч.7 ст.97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим стосовно пояснень осіб, наданих слідчому під час здійснення ними кримінального провадження. Тобто, показання, які могли б бути надані в судовому засіданні слідчим, щодо пояснень ОСОБА_6 надані ним під час здійснення кримінального провадження, не можуть бути визнані допустимим доказом.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року №9 п. 18 , суд при розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст.62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Згідно з ч.3 зазначеної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Таким чином, з врахуванням доказів, котрі були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_3 мав намір здійснити таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно. Крім того, за наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, ОСОБА_3 .

За таких обставин, ОСОБА_3 необхідно виправдати, у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Дане судове рішення не є перешкодою для повного і достовірного встановлення обставин злочину, особи чи осіб, котрі це скоїли, юридичної оцінки дій такої особи чи осіб, та притягнення до кримінальної відповідальності, виходячи із фактично і достовірно встановлених всіх обставин події.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 на досудовому слідстві у виді тримання під вартою, суд вважає за доцільне скасувати та відповідно до ст.377 КПК України звільнити його з-під варти з залу суду.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України: радіатор до а/м «Москвич-412»; вентилятор до а/м «Москвич-412»; колектор до а/м «Москвич-412»; клапанну кришку до а/м «Москвич-412»; ремінь генератора до а/м «Москвич-412»; бензонасос до а/м «Москвич-412»;патрубок до а/м «Москвич-412», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , підлягають залишенню останньому; поліетиленовий пакет, пляшка пластикова, шапка спортивна, мішок коричневого кольору, сумка різнокольорова, мішок білого кольору, які передані до кімнати зберігання речових доказів при Попільнянському РВ УМВС України в Житомирській області підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст. 368, 370,374, 377 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та виправдати.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою по даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 скасувати та звільнити їх з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази: радіатор до а/м «Москвич-412»; вентилятор до а/м «Москвич-412»; колектор до а/м «Москвич-412»; клапанну кришку до а/м «Москвич-412»; ремінь генератора до а/м «Москвич-412»; бензонасос до а/м «Москвич-412»;патрубок до а/м «Москвич-412», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому; поліетиленовий пакет, пляшка пластикова, шапка спортивна, мішок коричневого кольору, сумка різнокольорова, мішок білого кольору, які передані до кімнати зберігання речових доказів при Попільнянському РВ УМВС України в Житомирській області - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, а у разі подавання апеляцій, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим учасникам, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1