Справа № 381/5207/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/521/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 26.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
«26» травня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченої на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Фастова Київської області, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , не одруженої, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей, не судимої,

засудженої за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на сім років.

Колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком, 23.08.2014 року, на протязі вечора ОСОБА_8 , її цивільний чоловік - ОСОБА_10 за місцем власного проживання по АДРЕСА_1 , а також їх знайомі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , разом вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_10 провів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 додому, та близько 02 год. 30 хв. 24.08.2014 року повернувся за вказаною адресою проживання, де його чекала ОСОБА_13 .

При цьому ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, запідозрила ОСОБА_10 у можливій зраді з ОСОБА_11 , а потім відчуваючи після обопільної сварки із зазначених мотивів, раптово виниклу до нього неприязнь, імпульсивно реагуючи на його дії, який в образливій формі зі свого боку також почав висловлювати невдоволення та застосовувати до неї насильство, вирішила шляхом фізичного впливу заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_10 у вигляді нанесення йому саме таких первинних тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння спричинять останньому загрозливі для життя явища, за винятком смерті.

Продовжуючи свої злочинні насильницькі дії, усвідомлюючи при цьому їх суспільно небезпечний характер, але не передбачаючи можливість настання найтяжчого похідного наслідку, хоча повинна була і могла його передбачити, ОСОБА_8 нанесла в бік ОСОБА_10 , який стояв до неї обличчям, одним одностороннє гострим предметом типу клинка ножа, що мав обух і лезо, який тримала у руці, не менше п`яти ударів в область тулубу. За таких обставин ОСОБА_8 завдала потерпілому одну проникаючу в ротову порожнину рану, двох поверхневих ран передньої черевної стійки та зовнішній поверхні верхньої третини лівого плеча, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; одну проникаючу в черевну порожнину рану на передній поверхні черевної стійки, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя; а також на передній поверхні грудної клітини зліва одну проникаючу в грудну порожнину колото-різані рану грудної клітки з ушкодженням серця та розвитком крововтрати, зокрема ушкодженням плеври лівої легені, тканини, осердя (300 мл. крові та згортків), серця (правого шлуночка), тобто умисне тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, яка перебуває у прямому зв`язку з причиною його смерті.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинуваченою подано апеляційну скаргу, в якої вона просить застосувати до неї ст. 69 КК України, оскільки вона раніше не судима, характеризується позитивно, щиро кається у скоєному, має на утриманні трьох малолітніх дітей. На даний час вона вагітна, має матір пенсіонерку, яка потребує допомоги.

В судовому засіданні апеляційного суду вона наполягала на розгляді її справи за відсутністю її захисника, заявивши що юридичної допомоги вона на даний час не потребує.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виступ обвинуваченої, яка просила задовольнити її скаргу, її звернення до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарги, та вивчивши матеріали кримінального провадження, знаходить вирок законним та обґрунтованим, виходячи при цьому з наступного.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини обвинуваченої ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яки достатньо викладені у вироку, та їм дана належна оцінка, та апелянтом вони не оспорюються.

Так, в основу вироку покладені покази самої обвинуваченої, яка, по суті, в повному обсязі визнала свою вину, та показала яким саме чином вона спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_10 . До того ж, фактичні обставини справи ОСОБА_14 не оспорювала, хоча і заявила, що тілесні ушкодження потерпілому вона нанесла, перебуваючи у стані необхідної оборони. В чому саме це полягало вона пояснити не змогла, та, крім того, відразу після розглядаємих подій вона була оглянута лікарями, яки жодних тілесних ушкоджень у неї не знайшли (т.1, а.с. 31).

Дії ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 121 КК України судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи винної покарання, суд 1-ї інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про її особу, наявність у неї трьох малолітніх дітей, та перебування у стані вагітності, що було визнано обставиною, яка пом`якшує покарання. Оскільки ОСОБА_14 не визнала в повному обсязі своєї вини, суд 1-ї інстанції обґрунтовано не визнав в якості такої ж обставини її щире каяття.

Разом з тим, злочин ОСОБА_14 скоїла, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,4 %0), що вірно визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність винної.

Таким чином, судом в повному обсязі враховано всі обставини, яки впливають на призначення ОСОБА_14 покарання, в тому числі і ті, що вказані в апеляційній скарзі, і саме з їх урахуванням судом призначено їй мінімальне покарання, встановлене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. Яких-небудь інших даних, яки б дозволили застосувати до винної вимоги ст. 69 КК України, як судом 1-ї інстанції, так і апеляційним судом не встановлено, а в скарзі не наведено, а тому колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_14 призначено справедливе покарання.

Таким чином, не знаходячи підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_9 - без змін.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ