Справа № 307/1305/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.07.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп /777/380/15, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2015 року задоволено подання інспектора Тячівської МРВ КВІ відділу ДПтСУ України в Закарпатській області про скасування щодо засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого, звільнення від відбування покарання з випробуванням. ОСОБА_7 направлений для відбування покарання, яке призначено йому за вироком Тячівського районного суду від 29 квітня 2014 року. Згідно вироку ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 75,76 КК України на два роки позбавлення волі і йому встановлено іспитовий строк терміном два роки. Зобов`язано ОСОБА_7 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
У поданні вказується на те, що вироком Тячівського районного суду від 29 квітня 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення волі й на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України таких обов`язків : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Однак, будучи поставленим на облік у кримінально-виконавчу інспекцію та ознайомленим із порядком і умовами відбування покарання, а також попередженим про те, що у разі систематичного порушення громадського порядку, що потягне за собою адміністративне стягнення, вчинення нового злочину або неявки до інспекції без поважних причин на реєстрацію, буде вирішуватися питання про скасування іспитового строку, засуджений ОСОБА_7 за викликами до кримінально-виконавчої інспекції не з`являвся. У зв`язку з наведеним, інспектор Тячівського МРВ КВІ вважав, що така поведінка засудженого свідчить про ухилення від призначеної йому міри покарання та про не виконання покладених на нього вироком суду обов`язків. Тому просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного вироком Тячівського районного суду від 29 квітня 2014 року покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
В ухвалі суду вказується на те, що ОСОБА_7 , відбуваючи покарання, будучи поставленим на облік у кримінально-виконавчій інспекції, порушив покладений на нього судом обов`язок, а саме не з`явився без поважної причини до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації у встановлені дні 05.08., 02.09., 07.10., 07.11., 02.12.2014 року, 06.01., 03.02., 03.03.2015 року. Тому 23 жовтня 2014 року за ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, а саме за систематичну неявку без поважних причин на реєстрацію, інспектор Тячівської МРВ КВІ відділу ДПтСУ України в Закарпатській області направив до Тячівського районного суду подання про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. У зв`язку з неявкою засудженого до суду, не вжиттям заходів до його доставки на розгляд подання, ухвалою Тячівського районного суду від 18 листопада 2014 року подання повернуто до Тячівського до МРВ КВІ відділу ДПтСУ України в Закарпатській області. 07 квітня 2015 року ОСОБА_7 був доставлений приводом, що свідчить про те, що він систематично порушує умови та порядок відбування покарання з випробуванням, а 16 квітня 2015 року Тячівським МРВ КВІ відділу ДПтСУ України в Закарпатській області до суду повторно направлено подання про скасування звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання. Враховуючи доводи подання, пояснення ОСОБА_7 , приєднані до подання документи, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став і злісно ухиляється від виконання покладених на нього судом обов`язків і скасував його звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке призначене йому за вироком Тячівського районного суду від 29 квітня 2014 року. Засуджений ОСОБА_8 направлений для відбування покарання.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що матеріали справи не містять даних про те, що засуджений ОСОБА_7 протягом іспитового строку порушував громадський порядок, а також про те, що останній негативно характеризується за місцем проживання (не працює, зловживає спиртними напоями, на виклики до кримінально-виконавчої інспекції не з`являється). При цьому посилається на те, що засуджений ОСОБА_7 жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності. Апелянт вказує також на те, що засуджений ОСОБА_7 являється неграмотним, не мав наміру для ігнорування періодичної реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, і належним чином не розумів наслідки цього, а про те, що йому було достовірно відомо про необхідність з`являтися для реєстрації першого вівторка кожного місяця до кримінально-виконавчої інспекції, його примусив говорити представник Тячівського МРВ КВІ, у зв`язку із чим, він говорив це в судовому засіданні не по своїй волі, а під психологічним тиском. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції не роз`яснив засудженому ОСОБА_7 право на захист та не перевірив те, чи були в інспектора повноваження щодо звернення до суду з таким поданням. Просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні подання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників процесу: захисника - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи; прокурора, який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши справу в межах апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності засудженого ОСОБА_7 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_6 , неявка засудженого ОСОБА_7 , з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується те, що повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги засудженому ОСОБА_7 було надіслано відповідно до вимог закону на адресу Закарпатської УВП № 9. Також враховується й те, що апеляційним судом не приймалось рішення про обов`язковість явки (доставки) засудженого ОСОБА_7 до суду на розгляд матеріалів за клопотанням, оскільки останній не повідомляв про бажання прийняти участь у розгляді матеріалів справи і в апеляційній скарзі відсутнє клопотання про бажання ОСОБА_7 прийняти участь у розгляді апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, визнаються необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Згідно ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України не виконує покладенні на нього обов`язки і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
При цьому суд у кожному випадку невиконання засудженим покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків повинен з`ясувати причини їх невиконання.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, скасовуючи засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, що призначене за вироком суду, і направляючи його для відбування покарання на два роки в місця позбавлення волі, визнавши при цьому причини неявки засудженого на реєстрацію до КВІ неповажними, обґрунтував своє рішення тим, що систематичне невиконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.
З вироку Тячівського районного суду вбачається, що 29 квітня 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення волі й із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язаний у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Зазначаючи в ухвалі про систематичне невиконання засудженим, покладених на нього обов`язків, судом було враховано те, що 03.06.2014 року при постановці на облік засуджений був ознайомлений із порядком і умовами відбування покарання, встановленими судом обов`язками та відповідальністю за їх порушення, а також із постановою про встановлення днів явки на реєстрацію - першого вівторка кожного місяця з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції в Тячівському районі (а. с. 13-17), однак, відбуваючи покарання, ОСОБА_7 порушив покладений на нього судом обов`язок, а саме, не з`явився без поважної причини до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації у встановлені дні 05.08., 02.09., 07.10., 07.11., 02.12.2014 року, 06.01., 03.02., 03.03.2015 року, а 07 квітня 2015 року був доставлений приводом.
Листком реєстрації явок підтверджено, що 05 серпня, 02 вересня, 07 жовтня, 07 листопада, 02 грудня 2014 року та 06 січня, 03 лютого, 03 березня 2015 року ОСОБА_7 на реєстрацію не з`явився.
З попередження від 03 квітня 2015 року вбачається, що засуджений ОСОБА_7 попереджений про те, що в разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція може направити до суду матеріали для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, і направити його для відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 78 ч. 2 КК України, що цього ж дня останній ознайомлений із попередженням.
Із власноручно написаних пояснень ОСОБА_7 від 03 квітня 2015 року вбачається, що 05 серпня, 02 вересня, 07 жовтня, 07 листопада, 02 грудня 2014 року та 06 січня, 03 лютого, 03 березня 2015 року ОСОБА_7 на реєстрацію не з`явився, оскільки в ці дні знаходився на роботі, а саме працював по найму в людей за місцем проживання в смт. Буштино Тячівського району.
Як убачається з журналу та звукозапису судового засідання ці обставини не заперечував і сам засуджений, який у судовому засіданні пояснив, що йому було достовірно відомо про необхідність з`являтися для реєстрації до КВІ першого вівторка кожного місяця, однак він не з`являвся, оскільки працював за місцем проживання в смт. Буштино Тячівського району.
Колегія суддів вважає, що вказані обставини є достатнім обґрунтуванням висновку про те, що систематичне невиконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком суду, свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, а тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України та п. п. 5.3 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України від 19.12.2003 року № 270/1560, є необхідність направлення його для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять даних про те, що засуджений ОСОБА_7 протягом іспитового строку порушував громадський порядок, що він негативно характеризується за місцем проживання (не працює, зловживає спиртними напоями, на виклики до кримінально-виконавчої інспекції не з`являється), що він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, а також про те, що суд першої інстанції не перевірив те, чи були в інспектора повноваження щодо звернення до суду з таким поданням, колегія суддів визнає такими, що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення й відхиляє їх.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Зокрема, з журналу судового засідання вбачається, що судом першої інстанції ОСОБА_8 були роз`яснені його права. Під час розгляду подання ОСОБА_7 не заявляв клопотань про те, що бажає мати захисника для захисту його інтересів. У справі також відсутні дані про те, що ОСОБА_7 подавав письмові клопотання про призначення йому захисника адвоката для надання правової допомоги.
Доводи апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_7 є неграмотним, не мав наміру для ігнорування періодичної реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції й належним чином не розумів наслідки неявки, про самообмову в недбалості й визнання вини в зв`язку з тим, що перебував під психологічним тиском представника Тячівського МРВ КВІ, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, з матеріалів за поданням вбачається, що ОСОБА_7 має середню освіту. З наявних у матеріалах за поданням пояснень ОСОБА_7 вбачається, що такі ним написані власноручно, на українській мові. З підписки вбачається, що ОСОБА_7 власноручно зазначив про обов`язки, які йому роз`яснено і які на нього покладаються (а. с. 13). При оцінці цих доводів і прийнятті рішення, колегія суддів враховує і те, що у їх підтвердження, апелянт не надав будь-які докази.
На інші підстави, які б впливали на законність та обґрунтованість судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.
Із врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність, і обґрунтованість ухваленого в провадженні за поданням судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Тячівського районного суду від 06 травня 2015 року, якою засудженого ОСОБА_7 направлено для відбування покарання призначеного вироком Тячівського районного суду від 29 квітня 2014 року - залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою у той самий строк із дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: