ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002771 від 07.08.2014 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , у період з 16 вересня 2013 року по 03 березня 2014 року перебував на обліку у Лівобережному районному центрі зайнятості м. Дніпропетровська, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького, 4. Так, 16 вересня 2013 року, обвинувачений ОСОБА_4 подано заяву до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до вказаної заяви, ОСОБА_4 повідомив про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, а також ознайомився з пам`яткою про права та обов`язків, а саме: про те, що у разі свого працевлаштування йому необхідно повідомити до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська про своє офіційне працевлаштування для припинення виплати матеріального забезпечення, на яке він втрачає право з моменту свого офіційного працевлаштування.

Згідно з додатком до персональної картки № 1 «Відвідування особою центру зайнятості, надані послуги, прийняті рішення», обвинувачений ОСОБА_4 відвідував Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська з 16 вересня 2013 року по 21 січня 2014 року. Згідно з розрахунком заборгованості, що підлягає поверненню, обвинувачений ОСОБА_4 у період часу з 23 вересня 2013 року по 22 січня 2014 року одержував щомісячні виплати матеріального забезпечення.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , 16 вересня 2013 року, знаходячись в приміщенні ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 3, заповнив разом із представником ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» особову картку працівника, на підставі якої 18 вересня 2013 року керівником ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» видано наказ № 283/1 про прийняття на роботу ОСОБА_4 на посаду оператора станків з програмним управлінням дільниць і маніпуляторів з програмним управлінням. Обвинувачений ОСОБА_4 за період роботи на ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» з 18 вересня 2013 року по 20 лютого 2014 року отримав заробітну плату на загальну суму 15427,49 гривень, що підтверджується інформацією з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_4 станом на 15 серпня 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування наа випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Обвинувачений ОСОБА_4 19 вересня 2013 року, маючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшов до приміщення Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького, 4, з метою проведення чергового відвідування центру зайнятості в якості безробітної особи. 19 вересня 2013 року о 15 годині 54 хвилин, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись в приміщенні Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького, 4, умисно не повідомив головному спеціалісту відділу організації працевлаштування населення Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська ОСОБА_5 , про те, що він з 18 вересня 2013 року фактично офіційно працевлаштований на ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», та не повідомив про те, що у період з 18 вересня 2013 року по 20 лютого 2014 року він отримав від ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» заробітну плату на загальну суму 15427,49 гривень.

Отже, обвинувачений ОСОБА_4 , приховав відомості щодо трудових відносин з ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» та в подальшому продовжував отримувати щомісячні виплати матеріального забезпечення до 22 січня 2014 року. Так, згідно з розрахунком заборгованості, виданої на ім`я ОСОБА_4 , останній одержав щомісячні виплати матеріального забезпечення за період 23 вересня 2013 року по 22 січня 2014 року у вигляді грошових коштів на суму 6548,26 гривень, чим спричинив Лівобережному районному центру зайнятості м. Дніпропетровська матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайством), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.1 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснюючи суду, що у період з 16 вересня 2013 року по 03 березня 2014 року він дійсно перебував на обліку у Лівобережному районному центрі зайнятості м. Дніпропетровська, куди 16 вересня 2014 року подавав заяву про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, згідно якої він повідомив про відсутність роботи, при цьому був ознайомлений з обов`язком про те, що у разі свого працевлаштування йому необхідно повідомити до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська. На підставі чого у період з 23 вересня 2013 року по 22 січня 2014 року він одержував щомісячні виплати матеріального забезпечення. При цьому, 18 вересня 2013 року він прийнятий на роботу до ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» та отримував заробітну плату. Після чого періодично відвідував Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська, умисно не повідомляв про своє працевлаштування та продовжував отримувати щомісячні виплати матеріального забезпечення до 22 січня 2014 року. На теперішній час матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, винність обвинуваченого також повністю підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими судом: заявою ОСОБА_4 про надання статусу безробітного; листком відвідування центру зайнятості; актом № 170 від 16 квітня 2014 року, відповідно до якого переплата допомоги по безробіттю за період з 23 вересня 2014 року до 22 січня 2014 року становить 6548,26 гривень; розрахунком заборгованості, що підлягає поверненню; довідка ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» про отримання заробітної плати; особовою карткою ОСОБА_4 та наказом № 283/1 від 18 вересня 2013 року про прийняття на роботу.

Інші докази по справі, здобуті в ході досудового розслідування не досліджувалися у судовому засіданні, оскільки судом визначений порядок та обсяг дослідження доказів, передбачений ст. 349 КПК України, у зв`язку з тим, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свою провину визнав повністю та у скоєному щиро кається, матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі, що суд відносить до пом`якшуючих його провину обставинам, та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України.

Крім того, суд враховує, що п. в ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими та особливо тяжкими, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі п. в ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, оскільки ОСОБА_4 має малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на день набрання чинності Закону не виповнилося 18 років, відносно дитини не позбавлених батьківських прав, а також вчинене кримінальне правопорушення не є тяжким та під обмеження амністії не підпадає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, ст. 3, 6 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 01.10.1996 року, п. в ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. в ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного вироком суду покарання.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1