Справа № 682/988/15-к
Провадження № 1-кп/682/47/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження № 0000125 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Славути Хмельницької обл., громадянки України, росіянки, з вищою освітою, не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в серпні 2014 року, в м. Славута, в один із днів, перебуваючи на території полігону колишньої військової частини, з метою пошуку металобрухту, виявила гільзу із слідами корозії, яку того ж дня, з метою її очищення від корозії та бруду, для подальшої здачі на пункт прийому металобрухту, перенесла за місцем проживання до житлового будинку по АДРЕСА_1 , де співмешкає із ОСОБА_5 , який повідомив їй, що у знайденій нею гільзі наявна не здетонована вибухова речовина та вказав, аби вона, з метою їхньої безпеки, винесла знайдену гільзу з будинку, закопала або втопила її у річці.

Однак, ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що у знайденій нею гільзі знаходиться вибухова речовина, з метою можливості здачі на пункт металоприймання її металевого корпусу, самостійно вилучила наповнювач знайденої гільзи. Надалі, поклавши вилучену з гільзи речовину в поліетиленовий пакет, знаючи що вона є вибуховою, зберігала її у житловому будинку за місцем проживання на полиці тумбочки, що у житловій кімнаті, без передбаченого законом дозволу, в порушення Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622.

04.03.2015 року о 16 год. 50 хв., в ході проведення працівниками Славутського РВ УМВС України в Хмельницькій області огляду житлового будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , яка надала письмовий дозвіл на проведення огляду, на полиці тумбочки у житловій кімнаті виявлено тверду речовину коричневого кольору, яку зберігала ОСОБА_4 та яка згідно висновку експерта № 21в(299) від 17.03.2015 року є бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності тротилом, загальна маса якої 250 грам.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу).

30.03.2015 року між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення на таких умовах: ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Сторони погодили призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином тяжким. Обвинувачена свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.

Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення нею нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують її покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину, щиро розкаялась, активно сприяла слідству, що пом`якшує її покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості затвердити, призначити останній узгоджене сторонами покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд, -

засудив:

Укладену 30 березня 2015 року між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1