Справа № 11- 51 2008 року Головуючий в 1-й
інстанції Вознюк Р.В.
Категорія ст.ст.191 ч.5, 388, 209
ч.2 КК України Доповідач Суслов М.І.
І М ' Я М У К Р А Ї Н И
23 січня 2008 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області в
Головуючого-судді Кульбаби В.М.,
суддів Суслова М.І., Лінника П.О.,
з участю прокурора Підлісного
розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією прокурора, який
приймав участь в розгляді справи, на
постанову Красилівського районного суду
від 19 листопада 2007 року.
Цією постановою кримінальну справу про обвинувачення за
ст. ст. 191 ч.5, 388, 209 ч.2 КК України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з вищою освітою,
працюючого головою ліквідаційної комісії СК „Беркут”, розлученого, на
утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
направлено прокурору для проведення
додаткового розслідування.
В апеляції прокурор просить постанову суду
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. При цьому він
вважає, що постанова винесена без повного дослідження усіх встановлених та
наявних доказів у матеріалах кримінальної справи, з'ясування та дослідження
яких мало б істотне значення для правильного вирішення справи, та
невідповідність висновків суду фактичним обставинам, які містяться у матеріалах
справи. Стверджує, що твердження суду про неповноту досудового слідства
являється помилковим, а при дачі вказівок органам досудового слідства про
проведення додаткових слідчих дій, судом надано перевагу одним доказам перед
іншими. Зазначає, що вказана справа 24.07.2006 року поверталась прокурору
Красилівського району на додаткове розслідування, однак, вжитими заходами не
здобуто нових доказів. Наведене свідчить про неможливість їх отримання, а
подальше зволікання та відкладення розгляду кримінальної справи призводить до
можливого уникнення від відповідальності винною особою.
Підсудний ОСОБА_1 постанову не оскаржив.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора на підтримку доводів
апеляції, захисника в інтересах підсудного
на їх заперечення, перевіривши та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати
апеляцію прокурора як таку, що
підлягає до задоволення.
судді місцевого суду, викладенні в постанові про направлення справи на
додаткове розслідування, мотивовані тим, що досудове слідство проведено
неправильно, неповно та однобічно, цю неповному неможливо усунути в судовому
засіданні, а ті порушення кримінально-процесуального законодавства, які
допустили органи досудового слідства, не дають обґрунтованих підстав для
винесення законного рішення.
- перевірити
показання ОСОБА_1. що він не є посадовою особою СК „Беркут”;
- з'ясувати
на підставі яких угод і за які кошти КСП „Беркут” придбало тепло-газогенератори
- провести
оперативно-розшукові заходи для встановлення первинної документації по
придбанні вказаних теплогазогенераторів,
з'ясувати на яке обладнання КСП „Беркут” витратило 85 тис. грн. шляхом
документальних та зустрічних перевірок, в тому числі з відслідковуванням руху
коштів по рахунках КСП „Беркут”;
- встановити
дійсних власників тепло-гозогенераторів на час їх переходу від СК „Беркут” до
ПФ „Фактор”, з врахуванням рішення суду, згідно якого СК „Беркут” не є
правонаступником КСП „Беркут”, вирішити питання про визнання цих осіб
потерпілими по даній справі та при необхідності цивільними позивачами;
- дати
правову оцінку опису майна проведеного державним виконавцем у СК „Беркут”, з урахуванням рішення
Красилівського районного суду від 15.02.2007 року;
- допитати
свідків ОСОБА_3 з приводу придбання майна КСП „Беркут” ОСОБА_4., ОСОБА_5,..
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. таОСОБА_9. щодо обрання та перебування на
посаді голови правління СК „Беркут”
- оперативно-розшуковим
шляхом встановити осіб, які працювали на ПФ „Фактор”, встановити чи проводилися
розрахунки з ними з грошовому або натуральному виразі, встановити наявність
документів на закупку тепло-газогенераторів.
тим , погодитися з такою мотивацією неможливо.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1
обвинувачується в тому, що перебуваючи в СК „Беркут” з 3 березня 1999 року
заступником голови правління, а з 28 грудня 2000 року - головою цього
обєднання, діючи як службова особа в період з листопада 2000 по липень 2003
року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересів служби,
з корисливих мотивів, особистої заінтересованості, не звертаючи уваги на
наявність судових рішень про стягнення боргу з підприємства, фактично
приховуючи майно СК „Беркут” після його опису та арешту, давав вказівки
підлеглим працівникам підприємства демонтувати встановлене для опалення цехів
обладнання, а саме теплогазогенератори, та діючи з корисливих мотивів повторно,
заволодів вказаними матеріальними цінностями в кількості 11 шт., що були
придбані за кошти Державного інноваційного фонду і належали останньому по
договору №47 від 20 квітня 1998 року. Відповідно до вказаного договору
працівники підприємства не мали права розпоряджатися придбаними за кошти
інвестора матеріальними цінностями і
тому останні з цих підстав не могли бути відчужені.
майном фонду шляхом вивозу та передачі теплогазогенераторів на ДП
„Красилівський агрегатний завод” в період з листопада 2000 до середини липня
2003 року на загальну суму 183 540 грн. останній в рахунок взаємних розрахунків
за реалізовані матеріальні цінності отримав по легально виписаних документах
від ДП „КАЗ” продукцію - котли та лічильники газу на загальну суму 183364 грн.
95 коп., які від оприбуткування на ПФ „Фактор” (з яким проводилися розрахунки і
директором якого являвся обвинувачений)
приховав і не подав звітність про відсутність господарських операцій по
вказаній фірмі та відсутність об'єктів оподаткування, а отримані кошти за
реалізацію матеріальних цінностей використав на власний розсуд.
Його дії кваліфіковані як заволодіння чужим
майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, які
вчинені повторно та в особливо великих розмірах; приховуванні майна, на яке
накладено арешт та яке описане, та у вчиненні угод з майном, здобутим завідомо
злочинним шляхом, що передувало легалізації (відмиванні), а також вчиненні дій,
спрямованих на приховування незаконного походження майна, джерела його
походження, переміщення, набуття, володіння і використання, одержаного внаслідок
вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, вчиненого повторно та у
особливо великих розмірах, тобто за ст.
ст. 191 ч.5, 209 ч.2, 388 КК України.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до
частини першої ст..281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування
зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або
неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.
Якщо суд мав змогу усунути виявлені недоліки
досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного
допиту підсудних, потерпілих, свідків, виклику й допиту нових свідків,
проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання
судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення
інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час
розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи
на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти
її розгляд для витребування додаткових доказів ( ст.. 280 КПК України ).
Неприпустимим є повернення справи на додаткове
розслідування і у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували
обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких
обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити
згідно з ч.4 ст.327 КПК України виправдовувальний вирок (п.10 постанови ПВС
України № 2 від 11 лютого 2005 року „Про практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове
В той же час, з матеріалів кримінальної справи
та протоколу судового засідання вбачається, що в ході досудового і судового слідства зібрано достатньо доказів,
на підставі яких є можливість прийняти рішення про винуватість чи не
винуватість підсудного.
Одночасно з наведеним, судова палата відмічає, що в судовому засіданні був допитаний підсудний,
представник цивільного позивача, значна кількість свідків (24 особи), було
додатково пред'явлено як підсуднім, так і представником цивільного позивача
значну кількість документів, однак цим обставинам суд не надав належної оцінки,
не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і
об'єктивного аналізу добутих доказів та вивчення, перепровірку і аналіз
зібраних досудовим слідством матеріалів вказаної справи.
наведених доказів та значна кількість наявних в матеріалах справи документів,
які не були дослідженні судовим слідством, спростовують мотивацію суду про
повне і об'єктивне дослідження наявних доказів та підтверджують доводи апелянта
про поспішність винесеного судового рішення.
судом не враховано, що відповідно до умов інноваційного договору №47 від 20
квітня 1998 року та додатків до нього (Т.3, а.с. 9-21), а саме п. 2.1 договору,
вимоги виробництва та реалізації інноваційної продукції містяться у
техніко-економічному обґрунтуванні (Додаток №1). Згідно цього додатку КСП
„Беркут” зобов'язане було впровадити ніпельне водонапування птиці, її
індивідуальний обігрів та освітлення приміщень. На ці цілі згідно додатку №2
виділялось 346175 грн.
виконання технічних умов по індивідуальному обігріву приміщень, КСП „Беркут”
згідно договору доручення (Т. 3, а.с. 31-35), на суму 85.800 грн. придбало
обладнання для обігріву приміщень природним газом, а не „якогось обладнання” як зазначено судом.
цього, факт придбання обладнання для
обігріву приміщень підтверджується фінансовим звітом (Т.3, а.с. 38-39) КСП
„Беркут” по використанню коштів інноваційного договору.
Судом
також не враховано те, що згідно інноваційного договору №47, а саме п.п. 2.3,
2.4, 2.5, підприємство до повного перерахування платежів, затвердження
технічного звіту та виконання інших умов договору не може відчужувати придбане
майно за кошти інноваційного фонду, а право розпорядження цим майном виникає
після виконання всіх зобов'язань згідно договору. Крім цього, якщо підприємство
не виконало в строки зобов'язань воно
втрачає усі права на придбане майно.
положення вказують на те, що придбане майно, в тому числі теплогазогенератори
КСП „Беркут”, а в подальшому і СК „Беркут”, не мало права відчужувати та з
моменту невиконання умов інноваційного договору не могло ним розпоряджатися.
переконує судову палату, що під час судового слідства не було встановлено та належним чином не
перевірено на підставі яких договорів КСП „Беркут” придбало вказані матеріальні
цінності, на підставі якої угоди вони перейшло до СК „Беркут” , хоча зміст
вказаних документів можна було б проаналізувати ознайомившись з додатковою
угодою №2 (Т.3, а.с. 24).
того, судом не взято до уваги, що 25 березня 2002 року державним виконавцем
було винесена постанова про поновлення виконавчого провадження по виконанню
наказу Арбітражного суду №7-2448 від 26.09.2006 року про стягнення з СК
„Беркут” на користь державної інноваційної компанії спричиненого збитку (Т.5,
свідчить про те, що майно, яке було описано 30 жовтня 2000 року державним
виконавцем у СК „Беркут”, в тому числі і теплогазогенератори, перебували під
арештом з часу їх опису (30.10.2000 року) по 5 квітня 2006 року.
з викладеним, апеляційна інстанція відмічає, що в порушення ст.. 275 КПК
України, місцевий суд вийшов за межі пред'явленого обвинувачення, оскільки в
мотивувальній частині постанови вимагав встановлення і перевірки обставин, які
слідством не пред'являлись обвинуваченому, наполягав на здійсненні юридичної
оцінки опису майна, з врахуванням нових рішень суду, які на момент пред'явлення
обвинувачення не існували, дати правову оцінку діям ОСОБА_1. по підписанню
договору останнім 12.09.2002 року, тощо.
таким чином суд в порушення ст.. 16-1
КПК України не зберіг об'єктивність і неупередженість, не створив необхідних
умов для виконання сторонами їх процесуальних обов'язків та здійснення наданих
їм прав, допустивши тим самим порушення засад змагальності і диспозитивності.
Таким чином, при розгляді вказаної справи
суд не створив необхідних умов для повного і всебічного дослідження наявних
матеріалів справи, допустив поспішність при направленні справи на додаткове
розслідування, не навів переконливих аргументів про неможливість закінчувати
розгляд вказаної справи без дослідження тих обставин, які викладені в
постанові, а повертаючи справу на додаткове розслідування з мотивів неповноти і
неправильності досудового слідства, не навів переконливої мотивації, що ця
неповнота і неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
того, судом не були забезпеченні умови для виконання особами, які приймали
участь в суді наданих їм процесуальних обов'язків та здійснення прав, а
пославшись на допущенні під час проведення досудового слідства при вчиненні
окремих слідчих і процесуальних дій порушення закону, що призвело до ущемлення
прав та інтересів цих учасників, не обґрунтував неможливість їх поновлення в
судовому засіданні.
зв'язку з наведеним, перераховані в постанові судді місцевого суду недоробки і
упущення органів досудового слідства, не можуть бути підставою повернення
справи на додаткове розслідування, однак за наявності відповідних підстав
можуть тягти визнання доказів недопустимими.
З врахуванням викладеного та керуючись
ст.ст.281, 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -
апеляцію прокурора, який приймав участь у
розгляді справи, задоволити.
Красилівського районного суду від 19
листопада 2007 року щодо ОСОБА_1 про направлення кримінальної
справи по його обвинуваченню за ст. ст.
191 ч.5, 209 ч.2, 388 КК України
прокурору Красилівського району для проведення додаткового розслідування
скасувати, а матеріали справи повернути в той же суд для розгляду по суті в тому ж складі.
- суддя В.М.
Судді М.І.