Справа № 11-476 Головуючий у І інстанції Шевченко І.І.,
Категорія 42 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Миколюка О.В.,

суддів Говорухи В.І., Димарецького В.М.,

з участю прокурора Нечепоренко С.П.,

засудженого ОСОБА_2,

потерпілої ОСОБА_3,

представника потерпілої ОСОБА_4,

захисника ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції (далі прокурор), та засудженого ОСОБА_2 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 січня 2011 року, яким засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Судом вирішено питання судових витрат, речових доказів та цивільного позову, який було задоволено частково та стягнено з засудженого на користь потерпілої ОСОБА_3 2 601 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, цивільний позов ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Національне акціонерне товариство страхова компанія «Оранта»про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено частково та стягнено з страхової компанії 12 012 грн. 59 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, та 2 550 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Згідно вироку, ОСОБА_2, 25.04.2010 року близько 7 години 15 хвилин в м. Кагарлик Київської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись разом з пасажирами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по вул. 1-го Травня, з боку ЗАТ «Укрвторчермет»у напрямку до нерегульованого перехрестя з вул. Фрунзе, яка являється головною дорогою, не вжив заходів для зменшення швидкості, не надав дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», виїхав на перехрестя з головною дорогою та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_8, який разом з пасажирами ОСОБА_3 та ОСОБА_9 рухався по головній автодорозі у напрямку до центру м. Кагарлик, зліва направо відносно руху його автомобіля.

Таким чином водієм ОСОБА_2 було грубо порушено вимоги п.п.12.3, 16.11 ПДР України, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу»та вчинено злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.

В результаті ДТП пасажир автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п.12.3, 16.11, 2.1 ПДР знаходиться в прямому причинному звязку з заподіянням ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вважає, що слідство по даній кримінальній справі проведено необєктивно, неповно, однобічно та упереджено з порушенням норм КПК України, просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд, вказує, що судом при розгляді справи не було зясовано, який технічний стан був у автомобіля, що належить потерпілій, чи проходив технічний огляд автомобіль, чи були дотримані вимоги ст. ст. 35, 37 ЗУ «Про дорожній рух»водієм автомобіля ВАЗ 21013, з якою швидкістю рухався цей автомобіль під час ДТП, по справі не призначено автотехнічну та судово медичну експертизи, суд безпідставно стягнув з засудженого, в рахунок відшкодування витрат 591 грн. за проведення експертизи по оцінці транспортного засобу, так як ця експертиза була проведена тільки за участю потерпілої та експерта, без постанови суду, чим були порушені норми КПК, крім того, суд стягнув 1500 грн. витрат на правову допомогу адвоката, але не зрозуміло, яка допомога була надана адвокатом, так як в матеріалах справи відсутня угода та розрахунок витрат.

В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеність вини засудженого у вчиненні злочину та кваліфікацію злочинних дій, просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу 5100 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, оскільки вважає невідповідним призначене йому покарання тяжкості злочину внаслідок його мякості, так при призначенні покарання судом не було враховано, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину не визнав, не відшкодував потерпілій матеріальні та моральні збитки, спричинені злочином.

До початку розгляду справи від прокурора надійшло клопотання про відклик апеляції в порядку ст. 355 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілу та її представника, які просили вирок залишити без зміни, засудженого та його захисника, які просили вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляцією прокурора підлягає закриттю, а апеляція засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Враховуючи, що прокурором відкликана апеляція, тому апеляційне провадження в цій частині підлягає закриттю.

Вина засудженого ОСОБА_2 в інкримінованому злочині повністю доведена зібраними по справі доказами: показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, потерпілої, експерта ОСОБА_12, рапортом оперативного чергового Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновками судово медичної експертизи, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, так засуджений має постійне місце проживання, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Отже, підстав для задоволення апеляції засудженого - скасування вироку, та направлення справи на новий судовий розгляд колегія суддів не вбачає.

Цивільний позов вирішено відповідно до вимог ЦК України.

Процесуальних пропущень, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість вироку, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляцією прокурора закрити.

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 січня 2011 року щодо нього - без зміни.

Головуючий:

Судді: