Справа №489/6122/14-к 05.02.2015 05.02.2015 05.02.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002316 від 01.05.2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2014 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя, громадянина України, судимого:

1) 13.03.2013 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень;

2) 01.10.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки,

зареєстрований тимчасово в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_7 ,

потерпіла: ОСОБА_8 ,

Провадження №11-кп/784/78/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості в суді та вичерпаністю можливості їх отримання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2014 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
За змістом апеляційної скарги вважає, що вирок підлягає скасуванню, а провадження закриттю, оскільки цей злочин щодо потерпілої ОСОБА_8 він не вчиняв і золоті прикраси, здані ним до ломбарду їй не належать.

В мотивуванні стверджує, що вчинив аналогічний злочин в Заводському районі м. Миколаєва. Зазначає, що при затриманні працівники карного розшуку Заводського районного відділу міліції в нього вилучили корінець квитанції ломбарду від 01.05.2014 року, доставили до Ленінського райвідділу міліції, де сфотографували, а потім його впізнала незнайома йому жінка, як людину, яка зірвала з неї ланцюжок.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
01.05.2014 року о 7 год. 40 хв. ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №38 по вул. 1 Лінія в м. Миколаєві, діючи повторно, із корисливих мотивів, шляхом ривку, відкрито викрав у ОСОБА_8 : ланцюг із золота 583 проби вагою 13,48 гр. вартістю 3649 грн. 05 коп. та кулон із золота 585 проби вагою 7,5 гр. вартістю 2034 грн. 22 коп., всього на загальну суму 5683 грн. 27 коп., заподіявши їй матеріальну шкоду на вказану суму. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 , які вважали вирок суду законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов наступного.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за якій він засуджений, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Так, згідно звукозапису судового засідання потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні, прямо вказавши на ОСОБА_5 як на особу, яка з застосуванням насильства заволоділа її майном, показала, що 01.05.2014 року приблизно о 7 год. 40 хв. вона йшла повз буд. АДРЕСА_3 , де до неї підбіг незнайомий раніше ОСОБА_5 та зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном вагою близько 15 грам і зник у невідомому напрямку.
Ці показання потерпілої ОСОБА_8 в суді щодо обставин місця, часу, дати вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, повністю узгоджуються з іншими доказами дослідженими в суді.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх достовірними і послідовними та поклав в обґрунтування обвинувального вироку.

З довідки ломбарду «Капітал» №174/1 від 07.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 саме 01.05.2014 року зданий золотий ланцюг вагою 13,48 гр., за що він одержав кредит в сумі 3564 грн. (а.п.47)
Сам обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції не визнавши себе винним у заволодінні шляхом ривку золотими прикрасами потерпілої ОСОБА_8 01.05.2014 року, не заперечував, що вчинив злочин, але вважав, що це сталося на території Заводського району м. Миколаєва відносно іншої незнайомої жінки.
Твердження апелянта про те, що він вчиняв грабежі відносно незнайомих жінок спростовує його доводи про нібито порушення процедури впізнання саме незнайомою йому ОСОБА_8 . Крім того, апеляційний суд встановив відсутність в потерпілої підстав для обмови обвинуваченого, що не заперечив і сам ОСОБА_5 .
Відповідно дослідженого судом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08.07.2014 року потерпіла ОСОБА_8 впізнала за ознаками зросту, тілобудови, кольору волосся, сукупності ознак обличчя, скул ОСОБА_5 , як особу, яка її пограбувала 01.05.2014 року (а.п.32-34).
В апеляційному суді потерпіла підтвердила обставини впізнання обвинуваченого ОСОБА_5 саме за індивідуальними рисами зовнішності його особи, зокрема, сукупності ознак обличчя, скул, очей, кольору волосся, зросту, тілобудови.
Твердження апелянта про порушення процедури впізнання не ґрунтується на матеріалах провадження і не спростовує висновку суду вчинення інкримінованого злочину саме обвинуваченим ОСОБА_5 з огляду на наявність інших доказів його вини.

За таких обставин, є безпідставними твердження апелянта про його непричетність до вчинення інкримінованого злочину з посиланням на відсутність доказів його вини.

Що стосується покарання, то воно призначено ОСОБА_5 відповідно до ст.ст.65, 66 КК України з врахуванням вчинення ним тяжкого злочину, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, відбуває покарання за попереднім вироком, характеризується негативно, стоїть на обліку у лікаря нарколога з діагнозом - синдром залежності від опіатів, а також обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.
Також, при призначенні остаточного покарання суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги ст. 70 ч.4 КК України і врахував не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2014 року.
Таким чином, судом першої інстанції досліджено матеріали справи у відповідності з вимогами КПК України, покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку, про що просить апелянт, не вбачає.
Керуючись ст.ст.404 ч.3, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2014 року, відносно ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: