Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/42/15-к
Номер провадження 1-кп/540/9/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2015 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000459 від 17.11.2014 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 121 ч.2, 186 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :

16 листопада 2014 року близько 22 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні свого житлового будинку по АДРЕСА_1 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_7 , в ході виниклої сварки з приводу купівлі балок з даху будинку останнього, діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 чашкою удар в область лобної ділянки голови, а потім через незначний проміжок часу дерев`яним брусом наніс 1 удар в область скроневої кістки голови, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася забитими ранами та садном обличчя, крововиливами в м`які тканини голови, лінійним переломом лівої скроневої кістки з розповсюдженням на основу черепа, крововиливом над твердою мозковою оболонкою та здавленням речовини головного мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Після побиття ОСОБА_7 пішов додому до власного господарства по АДРЕСА_1 , де від отриманих тілесних ушкоджень помер.

За таких обставин, дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України визнав повністю, за ч.1 ст. 186 КК України вину не визнав та показав, що в першій половині того дня до нього прийшов ОСОБА_8 та його племінник ОСОБА_9 , та вони сіли випивати і до них приєдналася його співмешканка ОСОБА_10 . Коли спиртне вдруге закінчилося остання дала гроші ОСОБА_8 , щоб він його докупив, але той повернувся лише через 3-4 годин добре випивши та привіз ще 0, 5 л горілки. На його, ОСОБА_6 , запитання про здачу потерпілий витягнув гроші з однієї та з другої кишені передав йому, обвинуваченому, а той у свою чергу передав співмешканці та як з`ясувалося, гроші він повернув всі. На запитання про те, за що купив горілку ОСОБА_8 повідомив, що продав бруси з хати, як з`ясувалося саме ті, які обіцяв передати обвинуваченому і за які останній вже заплатив кошти на ґрунті чого у них виникла сварка. В цей час він, ОСОБА_11 , підбив знизу чашку, яку ОСОБА_8 тримав в руках, та вона попала в область брови в результаті чого розбилася, а з брови останнього пішла кров. Після цього, ОСОБА_8 сидів та знову щось бурмотів в адресу обвинуваченого, а тому останній розвернувся та вдарив його поліном по голові зліва. Потім, вони продовжити випивати, хлопці пробули ще хвилин 40 та пішли додому. Наступного дня його племінник повідомив, що ОСОБА_8 помер, і він зрозумів, що це могло статися внаслідок його дій, про що в подальшому повідомив працівників міліції. В скоєному, зокрема, що вчинив непоправне щиро розкаюється та готовий нести за це відповідальність.

Крім повного визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України суд вважає, що його винуватість також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

рапортом чергового Машівського РВ про надходження 17.11.2014 телефонного повідомлення від ОСОБА_12 про те, що у своєму будинку в с. К. Суходілка помер ОСОБА_7 , у зв`язку з чим за вказаними відомостями були внесені відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією ст. 121 ч.2 КК України (а.с. 63-64).

У своїй заяві від 18.11.2014 потерпіла ОСОБА_4 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_6 який спричинив тілесні ушкодження її брату ОСОБА_7 від яких він помер (а.с. 84).

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що є звідного сестрою потерпілого по матері, але з ним майже не спілкувалася і про його смерть дізналася від його сусідки ОСОБА_13 . Його батьки давно померли та він проживав змалку з дідом та бабою. Протягом останнього часу проживав в будинку діда з бабусею, постійно дебоширив та обижав останню, а тому її племінники забрали в Полтаву. По мірі покарання обвинуваченому покладається на розсуду суду.

Свідок ОСОБА_13 у свою чергу показала, що була сусідкою ОСОБА_7 через дорогу. Він вів поганий спосіб життя, часто випивав та ображав бабусю. 17.11.2014 сходити до ОСОБА_14 її попросила ОСОБА_15 , щоб той допоміг її сину ОСОБА_16 , і коли ОСОБА_15 постукала у двері і їй ніхто не відчиняв, то вона зайшла в будинок. В цей час свідок помітила, що ОСОБА_8 лежав у коридорі на полу лицем вниз, на підлозі видно було сліди схожі на кров, і коли ОСОБА_15 вийшла повідомила, що той мертвий.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка є сусідкою ОСОБА_8 та сестрою обвинуваченого показала, що 17 листопада 2014 року послала свого сина ОСОБА_18 за допомогою до ОСОБА_8 і той повернувшись, сказав, що ОСОБА_14 мертвий. Вона йому не повірила, і попросила сусідку сходити з нею разом і на місці пересвідчилася, що це правда, та виявила, що потерпілий лежав на правому боці на полу лицем вниз, біля нього на підлозі була кров, а тому вона викликала міліцію.

17 листопада 2014 року під час огляду місця пригоди в житловому будинку в с. Кустолово-Суходілка Машівського району у вітальній кімнаті виявлено труп ОСОБА_7 на животі, з тілесними ушкодженнями у вигляді рани в лобній області зліва та на нижній повіці лівого ока. Під ним на полу на рівні голови виявлена сукровична рідина, інших ушкоджень на відкритих ділянках тіла не виявлено, при пальпації черепа кістки цілі (а.с. 65-68).

Наступного дня, при більш детальному огляді місця події вилучено речові докази для дослідження: змиви, зіскоб та речі зі слідами бурого кольору схожими на кров (а.с. 89-94, 106), а також цього ж числа при огляді речей потерпілого виявлено на штанах, светрові та курці плями бурого кольору (а.с.99-105, 106).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 115 від 08.01.2015, причиною смерті ОСОБА_7 стала тупа закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася забитими ранами та садном обличчя, крововиливами в м`які тканини голови, лінійним переломом лівої скроневої кістки з розповсюдженням на основу черепа, крововиливом над твердою мозковою оболонкою (епідуральною гематомою) та здавленням речовини головного мозку (а.с. 73-79).

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_19 показав, що смерть потерпілого настала десь під ранок ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тілесні ушкодження, які розміщені в лівій скроневій ділянки голови та викладених в групі а висновку, і були причиною смерті ОСОБА_7 . При цьому, для настання смерті потерпілого достатньо було одного удару предметом, яким могло бути і поліно, і хоча ушкоджень голови зліва і будь-якої рани при огляді виявлено не було, але це було виявлено при дослідженні трупа.

В ході дослідження біологічних зразків крові ОСОБА_6 встановлено, що його кров відноситься до А (ІІ) групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В, а потерпілого до 0 (І) групи, якій властиві антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А, анти-В, що вбачається з висновку судової імунологічної експертизи № 995 від 02.12.2014 (а.с.136-140).

Згідно висновків імунологічної експертизи № № 996, 1000 від 05.12.2014, № 1001, 1007 від 12.12.2014, № 1002 від 23.12.2014, № 1005 від 11.12.2014, № 1006 від 10.12.2014, на змиві з підлоги, на ганчірці та шапці, вилучених в будинку потерпілого ОСОБА_7 , а також на його одязі: 2 светрах, штанах, куртці знайдена кров людини, яка може походити від нього і її походження від обвинуваченого виключається (а.с. 142-143, 149-150, 152-153, 159-161, 163-165, 167-168).

18 листопада 2014 року під час огляду господарства обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено розташування у ньому кімнат та вилучено речові докази: змиви та вирізи з речей; фрагмент чашки з нашаруванням речовини бурого кольору (далі РБК) (а.с.95-98, 106).

З висновку судово-медичної експертизи № 997 від 12.12.2014 вбачається, що на вилучених у будинку обвинуваченого змивах з дверей та зразках з килима, ковдри, фрагменті чашки знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_7 та її походження від обвинуваченого виключається (а.с. 145-147).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що того дня вони з ОСОБА_8 зайшли до його дядька ОСОБА_6 де з ним та його знайомою ОСОБА_21 випивали. Коли близько 16 год. горілка закінчилася, вони вдруге відправили ОСОБА_8 до магазину по горілку та продукти, кошти на які дала Печериця. Той повернувся близько 21 год. добре випивши, а тому він, свідок, його тричі вдарив у груди та челюсть після чого вони сіли випивати. ОСОБА_8 дістав лише пляшку горілки, а на запитання обвинуваченого про здачу, повернув всі гроші, які йому давали, зазначивши, що горілку купив за дрова, нібито за ті, що вже продав обвинуваченому. На ґрунті цього між потерпілим та обвинуваченим виникла сварка, останній вилив на ОСОБА_8 з кружки воду і вдарив нею в ліве око, в результаті чого з брови потекла кров. Потім, через певний час, його дядько схватив поліно та вдарив потерпілого в ліву частину голови. Хвилин через 10-20 близько 22 год. вони з ОСОБА_8 пішли додому і оскільки потерпілий був дуже п`яний він його відправив додому. Наступного дня ОСОБА_8 знайшли мертвим.

18.11.2014 свідок ОСОБА_20 добровільно видав свій одяг працівникам міліції та кросівки, де на лівому маються плями схожі на кров (а.с. 80-83, 106), і при їх дослідженні встановлено, що на них є кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_7 та її походження від обвинуваченого виключається, що вбачається з висновку імунологічної експертизи № 1012 від 12.12.2014 (а.с. 170-171).

З демонстрації в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту від 25.11.2014 з підозрюваним ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_22 вбачається, що вони спочатку розповіли, а потім обвинувачений та ОСОБА_23 на статистові показали механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , стверджували, що ударів було два, один чашкою, інший поліном, та обвинувачений також вказав їх розташування в будинку та місце спричинення тілесних ушкоджень (а.с. 110-127).

Згідно висновків додаткових судово-медичних експертиз по відтворенню № № 115а, б, в від 09 та 10 січня 2015 року, показання обвинуваченого в частині механізму утворення тілесних ушкоджень не протирічать даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , але не співпадають щодо кількості нанесених ударів в ділянку голови (а.с. 129-133).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що 16.11.2014 спільно з дітьми перебувала в гостях у обвинуваченого. Перед обідом до нього прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_24 з якими вони випивали. Під вечір, коли закінчилося спиртне, вона дала потерпілому 75 грн на горілку та продукти, але той повернувся десь через 4 годин, привіз лише горілку, і здачу віддав обвинуваченому, а той їй. За це ОСОБА_9 його штовхнув, а потім виникла сварка за якісь дрова, після чого обвинувачений вдарив ОСОБА_8 чашкою в око, яка розбилася, а потім поліном по голові. Хлопці деякий час ще побули та пішли додому.

Даючи оцінку доказам у справі, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину цілком доведена, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, які не викликають у суду будь-яких сумнівів та не заперечуються самим обвинуваченим.

Разом з тим, суд вважає, що з обвинувачення підлягає виключенню посилання сторони обвинувачення про спричинення потерпілому близько 5 ударів в область лівої скроневої кістки голови, оскільки як зазначив у судовому засіданні обвинувачений та про це він стверджував в ході досудового розслідування, він наніс потерпілому лише два удари, один з яких чашкою в область лівого ока, а інший поліном в ліву частину голови.

Ці його показання також підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , які були безпосередніми очевидцями вчиненого злочину і також підтвердили факт нанесення обвинуваченим двох ударів потерпілому чашкою та поліном в область голови.

Крім цього, в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_19 зазначив, що відображені у висновку експерта (а.с. 73-77) перелік тілесних ушкоджень в групі а, що утворилися не менше як від 5-кратної дії тупих предметів, містять і ті, які не були причиною смерті, зокрема садно у зовнішнього краю правої брови, а також ушкодження у ліво-тім`яній потиличній ділянці, а тому смерть могла настати і від одного удару в область голови зліва, а відтак суд вважає, що ці показання не протирічать свідченням обвинуваченого про спричинення потерпілому лише 2-х ударів чашкою та поліном.

За таких обставин, суд вважає, що в ході судового розгляду доведено лише факт спричинення обвинуваченим потерпілому лише двох ударів в область голови.

Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 16 листопада 2014 року близько 21 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні свого житлового будинку по АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом спрямованим на відкрите викрадення грошових коштів, в присутності інших осіб, зокрема ОСОБА_23 та ОСОБА_20 відкрито заволодів кошами ОСОБА_7 в сумі 25 грн, з яких 10 грн віддав ОСОБА_23 як борг, а рештою розпорядився на власний розсуд. Даними діями потерпілому ОСОБА_7 було завдано матеріальну шкоду на суму 25 грн.

Ці його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Натомість суд вважає, що вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні з наступних підстав.

Так, під час судового розгляду обвинувачений заперечив свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, вказавши, що ніяких коштів у потерпілого не забирав. Натомість, коли той вдруге повернувся з магазину, дійсно запитав про здачу, на що той почав витягувати з кишені гроші, а він їх передав своїй співмешканці Печериці, а та 5 грн передала йому, оскільки обіцяла дати раніше.

Вказані свідчення обвинуваченого підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , які були безпосередніми очевидцями цих подій та кожен окремо зазначили, що дійсно потерпілий сам витягував гроші зі своїх кишень та передав обвинуваченому.

Таким чином, вказане обвинувачення ґрунтується лише на рапорті слідчого ОСОБА_25 , який зробив цей висновок в ході проведення досудового розслідування (а.с. 185, 187).

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з викладеного, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, жодного доказу на підтвердження цього факту суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 за вказаною статтею слід виправдати за недоведеністю.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: активне сприяння розкриттю злочину, а також щире каяття, оскільки він вину у вчиненні злочину визнав повністю та жалкує про вчинення вказаних дій.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він проживає в с. Кустолово-Суходілка Машівського району, де спільно з ним зареєстровані двоє його дітей: ОСОБА_26 , 2007 р.н. та ОСОБА_27 , 2009 р.н., брат, сестри та племінник, характеризується позитивно, оскільки на комісіях при виконкомі сільської ради не розглядався (а.с. 198), хоча в судовому засіданні обвинувачений вказав, що проживає один. Згідно акту медичного огляду Машівської ЦРЛ від 20.11.2014 йому встановлено діагноз: Легка розумова відсталість. Соматично здоровий, працездатний, потребує протиалкогольного лікування (а.с. 197), раніше не судимий (а.с. 196).

Згідно висновку судової амбулаторно психолого-психіатричної експертизи № 640 від 26.12.2014 ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, в період вчинення злочину в стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані не перебував, не підпадає під дію ч.2 ст. 19 та ч.3 ст. 20 КК України. При дослідженні особистісних особливостей виявляє низьку вразливість, відсутність імпульсивності, виражену емоційну нестійкість, високий індекс психопатизації зі схильністю до антисоціальних вчинків та алкоголізації (а.с. 173-180).

При обранні покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікуються як тяжкий, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, відношення до вчиненого та обставини вчиненого злочину, його невідворотні наслідки у вигляді смерті людини і приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням обвинуваченому для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді реального позбавлення волі призначене в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у мінімальному розмірі.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання або призначення покарання нижче від найнижчої межі чи призначення покарання з випробуванням.

Разом з тим, беручи до уваги обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, обраний судом вид покарання, суд, враховуючи його особу, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни в термін до звернення вироку до виконання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що речові докази: ДВД диски з записом слідчих експериментів згідно постанов слідчого від 25.11.2014, які знаходяться при справі слід залишити при справі (а.с.120, 127), а речі, згідно постанови слідчого від 18.11.2014, які знаходяться в кімнаті речових доказів Машівського РВ УМВС та викладені в пунктах 1-15, 17-25 - знищити, а в пп. 12-16 повернути свідку ОСОБА_20 (а.с. 106).

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 186 КК України та виправдати.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою, терміном до звернення вироку до виконання.

Строк відбування покарання рахувати з 19.30 год. 18 листопада 2014 року, зарахувавши в строк покарання час перебування ОСОБА_6 під вартою в ході досудового розслідування та судового розгляду.

Речові докази:

- ДВД диски з записом слідчих експериментів - залишити при справі;

- речі, згідно постанови слідчого від 18.11.2014, які знаходяться в кімнаті речових доказів Машівського РВ УМВС викладені в пунктах 1-15, 17-25 - знищити, а в пп. 12-16 повернути свідку ОСОБА_20 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: