Справа № 629/646/15-к
Номер провадження 1-кп/629/135/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 р. м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , ст. прокурора ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду в Харківській області матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000367 від 18.02.2015 року за підозрою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пирогівці, Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого міра запобіжного заходу не обиралася, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого: ч.2 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:

26.02.2015 року до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області від Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000367 від 18.02.2015 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.(а.с.1)

Вказану справу передано судді ОСОБА_1 та 27.02.2015 року винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання на 03 березня 2015 року на 16 годину 15 хвилин.(а.с.11)

До обвинувального акту відповідно до вимог ст. 291 КПК України додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки, заяви, угоду про визнання винуватості (між прокурором і підозрюваним) від 25 лютого 2015 року, а всього на 8 аркушах. (а.с.1-9)

В угоді про визнання винуватості від 25 лютого 2015 року сторони дійшли згоди, а саме: старший прокурор Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області старший радник юстиції ОСОБА_3 та громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Чернігівської обл., Прилуцького р-ну, с. Пирогівці, громадянин України, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, на підставі ст.ст. 469,472 КПК України уклали наступну угоду про таке.

ОСОБА_5 на початку осені 2014 року (точного місяця та дати досудовим слідством не встановлено) під дровами, на подвір`ї біля будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 виявив багнет, який згідно висновку експерта № 32 від 18.02.2015 року є холодною зброєю колючо-ріжучої дії та заховав його у господарському приміщенні на території свого домоволодіння.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного обігу холодної зброї і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 умисно, без передбаченого законом дозволу 18.02.2015 року з с. Смирнівка Лозівського району Харківської області переніс в сумці багнет у м. Лозова Харківської області, де близько 11 години цього дня біля будинку АДРЕСА_4 у нього було вилучено працівниками міліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ст. 263 ч. 2 УК України, тобто незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Підозрюваний ОСОБА_5 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру, не оспорює фактичних обставин правопорушення.

Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який належить відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем реєстрації та фактичного мешкання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, що обтяжують покарання - відсутні.

З огляду на дані про особу ОСОБА_5 обставину, що пом`якшує покарання, сторони дійшли до згоди, що виправлення правопорушника можливе без ізоляції від суспільства з застосування до нього покарання у вигляді виправних робіт.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України, правильна з урахуванням істотних для даного кримінального провадження обставин він згоден понести покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Підозрюваний дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання.

Підозрюваний розуміє зміст положення абз.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Підозрюваний розуміє вид покарання, а також інших заходів, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони розуміють наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст..263 ч.2 КК України, прокурору для усунення перешкод його розгляду судом, так як порушені вимоги ст.51 КК України, та слідчі дії внесені до реєстру матеріалів досудового розслідування з порушенням вимог ст.109 КПК України, не зазначено час проведення ознайомлення з підозрюваним та захисником з матеріалами досудового розслідування та інших слідчих дій, вказаних в розділі 1 реєстру матеріалів досудового розслідування, крім того в обвинувальному акт не конкретизовано щодо сплати витрат на проведення криміналістичної експертизи № 32 від 18.02.2015 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, вважав за можливе затвердити угоду від 25.02.2015 року, та відхилити клопотання захисника, а в подальшому заявив клопотання про відкладення розгляду справи та надати йому час для уточнення угоди про визнання винуватості.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону та вислухавши думку учасників судового провадження вважає, що слід задовольнити клопотання захисника та відмовити в затвердженні даної угоди прокурору про визнання винуватості, та наданні йому часу для складання нової угоди про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, однак на думку суду вони порушені з боку слідчого та прокурора.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, однак, як вважає суд, дані вимоги Закону слідчим та прокурором не виконані належним чином, що не суперечить вимогам ст.ст.36,37,47,290 КПК України і це є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи обвинуваченого ОСОБА_5 , та інших зацікавлених осіб.

Пункт 1 ч.3 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України

Відповідно до ст.470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Згідно до ч.7,8 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно він на початку осені 2014 року під дровами, на подвір`ї біля будинків АДРЕСА_5 виявив багнет, котрий в подальшому вирішив здати правоохоронним органам, та коли приїхав до міста Лозова Харківської області, був затриманий співробітниками міліції та у нього було вилучено багнет. Підтримує клопотання захисника, та не заперечує надати можливість прокурору скласти нову угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному проваджені, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів, а як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, який складено слідчим СВ Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області старшим л-нтом міліції ОСОБА_7 , то він не містить даних про те, хто уповноважив ст. прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 здійснювати повноваження у конкретному кримінальному проваджені, а саме за №0000367 від 18.02.2015 року відносно ОСОБА_5 , що є неприпустимим, так як він визначається керівником відповідного органу прокуратури, однак це не вбачається з розділу ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», що є неприпустимим, та на думку суду порушенням прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Крім того, в угоді про визнання винуватості в якості обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , зазначено щире каяття.

Разом з тим, в угоді не зазначено, в чому проявляються зазначені обставини.

Відповідно до ст.66 КК України щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

Активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття (розповідає про час, місце вчинення злочину, називає співучасників, передає речові докази, предмети, здобуті злочинним шляхом, тощо), а як вбачається з обвинувального акту від 25.02.2015 року, то органом досудового слідства точного місяця та дати скоєння злочину не встановлено.

Суду не надано відомостей про те, які дії вчиняв ОСОБА_5 для розкриття злочину та в чому полягає його щире каяття.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчинені злочину, і полягає в передбаченому законом обмежені прав і свобод засудженого.

Відповідно до ст.51 КК України до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань: 1) штраф; 2) позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; 3) позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 4) громадські роботи; 5) виправні роботи; 6) службові обмеження для військовослужбовців; 7) конфіскація майна; 8) арешт; 9) обмеження волі; 10) тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; 11) позбавлення волі на певний строк; 12) довічне позбавлення волі.

Згідно угоди про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним від 25.02.2015 року вбачається, що з огляду на дані про особу ОСОБА_5 обставину, що пом`якшує покарання, сторони дійшли до згоди, що виправлення правопорушника можливе без ізоляції від суспільства з застосування до нього покарання у вигляді виправних робіт.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України, правильна з урахуванням істотних для даного кримінального провадження обставин він згоден понести покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Протиріччя до виду покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України, виключає для суду можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому покарання.

За таких обставин, відповідно до вимог п.п.2, 5 ст.474 КПК України, належить відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України, тим самим як вказано вище задовольнити клопотання захисника та відхилити клопотання прокурора, так як на думку суду з його вини та необачності порушені вимоги Закону, а не з вини суду та інших учасників кримінального провадження, тим паче порушені вимоги ст.ст.9,36,37,109,290 КПК України, до того ж прокурор не позбавлений права в подальшому висказати свою думку про призначення покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у підозрі і скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 470, 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заявлене клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, прокурору для усунення перешкод його розгляду судом - задовольнити.

Заявлене клопотання прокурора про відкладення слухання справи та надання йому часу для укладення нової угоди про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним відхилити.

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 25 лютого 2015 року між старшим прокурором Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області старшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України - відмовити.

Обвинувальний акт даного кримінального провадження № 0000367 від 18.02.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України - повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Роз`яснити, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1