Провадження № 1-кп/243/32/2015
Справа № 243/4231/14
В И Р О К
Іменем України
26 лютого 2015 року м. Слов`янськ Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , працюючого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
27 липня 2013 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 , знаходився напроти під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де побачив у альтанці раніше незнайомих йому ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. У ОСОБА_11 із вказаними особами виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень незнайомим особам. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_8 , який став підніматися з лавки, та кулаком правої руки наніс йому удар у скроневу частину голови з лівого боку. Від нанесеного удару, ОСОБА_8 похитнувся та присів на лавку. Після чого ОСОБА_8 почав підніматися із лавочки. У цей час ОСОБА_11 кулаком правої руки наніс ОСОБА_8 удар в область носа, та тримаючи у лівій руці предмет з хімічною речовиною, бризнув його в обличчя ОСОБА_8 .. Після чого ОСОБА_8 присів на коліна та двома руками прикривав обличчя. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 наніс один удар ногою в область тулуба ОСОБА_8 та удар по руках, якими прикривав обличчя останній. Своїми протиправними діями ОСОБА_11 заподіяв ОСОБА_8 закриту черепно-мозкову травму з переломом основи пірамідки скроневої кістки ліворуч(кістка основи черепу) та забій головного мозку, відкритий двобічний перелом верхньої щелепи, закритий перелом кісток носу, гематоми навколо очей, набряк та садна обличчя, хімічний опік рогівки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя під час їх заподіяння. В судовому засіданні ОСОБА_11 свою вину у вчиненні правопорушення визнав частково, та пояснив, що дійсно в ніч з 26 липня на 27 липня 2013 року він знаходився у себе вдома по АДРЕСА_2 , де він постійно проживає із матір`ю. Біля 23 год. -23 год. 30 хв. він почув голосні крики, нецензурну лайку з двору, вийшовши на балкон він зрозумів, що крики лунають з альтанки, яка знаходиться між 3-ім та 4-им під`їздів будинку. У альтанці сиділи двоє чоловіків та дві жінки. Оскільки він якраз збирався заснути, то його це засмутило, і він зрозумів, що під такий шум йому заснути не вдасться. Зазначив, що протягом літа 2013 року у вказаній альтанці постійно збираються невідомі особи для вживання спиртних напоїв, і звідти постійно чути голосні вигуки та нецензурну лайку, при цьому до глибокої ночі, що заважало не тільки йому, а також всім мешканцям будинку, від яких він часто чув скарги, а також на те, що правоохоронні органи фактично нічого з цього приводу не роблять. Він намагався заснути, однак не зміг. Біля 00 год. 00 хв. він знову вийшов на балкон та попросив людей, які знаходилися в альтанці вести себе тихіше, при цьому, оскільки територія освітлена, то він побачив, що на столі у альтанці стоять пляшки із спиртними напоями. У відповідь почув погрози, що може заснути назавжди. Оскільки галасливі крики не вщухали, то він вийшов на двір, щоб у розмові заспокоїти людей, що сиділи у альтанці. Він неодноразово чув скарги мешканців на те, що правоохоронні органи нічого не роблять для того, щоб навести порядок у їх дворі, то він вирішив розібратися самостійно, без виклику правоохоронних органів, та сподівався, що люди, які сидять у альтанці, його послухають та розійдуться. Він став напроти столу, справа на лавочці у альтанці сидів невідомий йому чоловік, а зліва сидів потерпілий, у середині альтанки сиділи дві жінки, також одна напроти другої за столиком. У них почалася словесна перепалка, при цьому люди у альтанці висловлювали погрози та робили різки рухи у його сторону, у цей час він відчув різкий біль у ногу, внаслідок травмуючого впливу на неї одного з чоловіків, які сиділи у альтанці. Хто саме наніс йому удар по нозі, він не може сказати, оскільки погрози з боку компанії, яка складалася з чотирьох осіб, які були в стані алкогольного сп`яніння, та їх глузливе ставлення до нього викликали у нього стан душевного хвилювання. Відчувши біль, та усвідомивши, що їх погрози є реальними та можуть бути здійснені, він, реагуючи на біль, наніс удар потерпілому в обличчя лівою рукою. Умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень у виді тріщини скроневої кістки, що переходить в основу черепа, як і будь-яких інших тяжких тілесних ушкоджень, він не мав. Вважає, що отримана потерпілим травма є наслідком його необережності та не охоплюється його умислом, оскільки він навіть не має уявлення як виглядає тріщина скроневої кістки, що переходить в основу черепа та який саме необхідний травмуючий вплив для досягнення такого вузькоспецифічного результату. Перед заподіянням тілесних ушкоджень, він не передбачав можливості настання такого результату - як тяжке тілесне ушкодження. Після чого з другим чоловіком, який знаходився у альтанці, у нього почалася боротьба, внаслідок якої на його думку і потерпілий отримав травми, оскільки у альтанці було тісно, і в процесі боротьби, він міг випадково нанести удари потерпілому. В процесі боротьби з невідомим чоловіком, вони випали із альтанки, після чого він швидко підвівся та попрямував додому з метою викликати міліцію. Коли він побачив, що правоохоронні органи вже викликані, то він до них вийшов. Щодо використання аерозольного спрею, то він може лише сказати, що перед тим, як лягати спати, він у кімнаті дійсно використовував спрей проти комах, допускає, що можливо він був у нього у руках, коли він вийшов на розмову із людьми, які знаходилися у альтанці, і випадково в ході боротьби натиснути на розприскувач. Навмисно нікому він спреєм у обличчя не бризкав. Утриматися від нанесення ударів можливості у нього не було, оскільки у відчувши різкий біль у ногу, він зрозумів, що його життю та здоров`ю існує реальна загроза, тому і наніс удар потерпілому. Інший чоловік, з яким у нього точилася боротьба був міцніший за нього. Визнає, що ним був нанесений удар в обличчя, внаслідок якого потерпілий отримав травму носа. Щодо нанесення інших ударів, то може допустити, що він їх міг здійснити у ході боротьби із іншим чоловіком, не може вказати на їх кількість та характер. Він не бачив, щоб хтось інший наносив удари потерпілому. Може ствердити, що в ході словесного конфлікту, потерпілий сидів та ніяких рухів в його сторону не вчиняв, що саме казав йому потерпілий, він не пам`ятає. В ході розмови потерпілий жестикулював, такі жести він особисто сприйняв як загрозливі. Позови прокурора визнає, а позов потерпілого не визнає. Втім, у вчиненому розкаюється та зазначає, що щодо відшкодування шкоди у них із потерпілим ведуться перемови. В ході судового розгляду обвинувачений надав квитанцію про задоволення вимог прокурора про стягнення з нього витрат на лікування потерпілого на користь КЛПУ «Міської лікарні ім. Леніна», щодо відшкодування витрат на користь центральної міської лікарні № 1 м. Донецька, то обвинувачений зазначив, що на даний час сплатити вказані кошти неможливо, оскільки зазначений у позові рахунок в даний час заблоковано.
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що дійсно до згаданих подій він обвинуваченого не знав, будь-яких неприязних відносин із ним у нього не було. Вказав, що він являється інвалідом третьої групи, у нього проблеми зі слухом. 26 липня 2013 року він та його дружина зустрілися із ОСОБА_14 та її знайомим ОСОБА_15 . Через деякий час вирішили продовжити спілкування на пропозицію ОСОБА_16 у неї в дворі. Вони взяли пива і спочатку стали спілкуватися біля третього під`їзду по вул. Чубаря, 6, у м. Слов`янську, де живе ОСОБА_16 . У дворі цього будинку знаходиться альтанка, однак вона була зайнята, там знаходилася молодь, яка вела себе досить гучно. Приблизно біля 23 год. 30 хв. молодь залишила альтанку, і вони пішли туди. Визнає, що вони дійсно доволі гучно розмовляли та сміялися. Він не чув, що обвинувачений робив їм зауваження з балкона, однак він не знаходився постійно в альтанці, оскільки відходив з неї. Він лише побачив обвинуваченого тоді, коли він до них підійшов та в грубій формі став вимагати щоб вони уходили, у відповідь він розмовляв з ним в іронічній формі, сказав, йому щоб він звертався особисто до нього на «ви», і оскільки обвинувачений обізвав його дружину лайливим словом, то також зробив йому зауваження, при цьому трохи відвернувся від обвинуваченого, і відразу відчув удар в обличчя в область носа, від чого втратив свідомість, після чого отямився вже в лікарні. Удар йому наніс обвинувачений, при цьому він сидів. Що трапилося далі у альтанці йому повідомив чоловік, який з ним там перебував, на ім`я ОСОБА_17 . Зі слів ОСОБА_15 , після удару в обличчя, він відкинувся головою на альтанку. Поки ОСОБА_17 вставав, з метою, щоб його захистити, то обвинувачений знову вдарив його, внаслідок чого він знову відкинувся та вдарився, після чого у обвинуваченого зав`язалася боротьба із ОСОБА_15 . При цьому, зі слів знайомого, він не бачив, як обвинувачений вдарив його вдруге, але зрозумів це, оскільки він від удару відкинувся та вдарився о стінку альтанки. Ніхто з присутніх обвинуваченого не бив, йому не погрожував. Він не пам`ятає, у якому положенні він знаходився, коли його вдарив обвинувачений. Щодо покарання, то наполягає на мінімальному покаранні, оскільки обвинувачений у нанесенні йому тілесних ушкоджень розкаюється, на даний час вони ведуть перемови щодо відшкодування йому шкоди. Позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить його задовольнити.
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що він проживає у будинку по АДРЕСА_3 , по сусідству з ним проживає обвинувачений, він проживає на третьому поверсі, а обвинувачений на п`ятому. В кінці липня 2013 року, пізно вночі, він вийшов на балкон та чув, як ОСОБА_11 намагається вгамувати якусь компанію, яка знаходилася у альтанці, у дворі, і де часто збираються невідомі особи, які ведуть себе голосно та заважають відпочивати. Він бачив, що в альтанці знаходяться дві жінки та два чоловіки, при цьому чув, що ОСОБА_11 з балкона робить їм зауваження щодо того, що вони голосно розмовляють та заважають відпочивати. Стрілецького він впізнав по голосу. Їх розмова його розбудила, а тому він вийшов на балкон. При цьому, на зауваження ОСОБА_19 у відповідь з боку компанії з альтанки почулася нецензурна лайка, однак будь-яких погроз щодо життя чи здоров`я не було. Він після чого пішов спати на іншу сторону квартири, а тому більше нічого не чув та не бачив.
Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показала, що вона проживає у будинку АДРЕСА_3 . В кінці липня на початку серпня 2013 року, більш точної дати вона не пам`ятає, вона вийшла на балкон знімати речі. Біля пі`їзду вона побачила сусідку ОСОБА_21 з двома чоловіками та однією жінкою, які розмовляли, та у них на пеньку були якісь продукти. Вона запитала у ОСОБА_16 , чому вони не підуть у альтанку, на що остання відповідала, що альтанка зайнята невідомими молодими особами. Дійсно там були якісь молодики, які гучно розмовляли, була чутна нецензурна лайка. При цьому, вона чула, що хтось з балкона першого під`їзду, робить цій компанії зауваження, на що люди з компанії відповідали нецензурно, однак повідомили, що скоро підуть. Після чого, вона пішла спати. Оскільки її спальня знаходиться на іншій стороні, то вона не чула та не бачила, що відбулося далі. Наскільки вона пам`ятає, наступного дня вона зустріла ОСОБА_21 , у якої був розпухлий ніс, наче під час герпесу. На її запитання ОСОБА_16 повідомила, що після того, яка молодь з альтанки пішла, вона із своїми друзями перейшли до альтанки. Через деякий час у альтанку зайшов ОСОБА_11 , у нього з чоловіками почалася словесна перепалка, після чого ОСОБА_19 побив одного її знайомого, внаслідок чого швидка допомога відвезла її знайомого у лікарню у Донецьк, на такі його дії вона йому повідомила, що це вона, його сусідка, у відповідь він бризнув їй та іншій жінці аерозолем у обличчя, внаслідок чого у неї опіки на обличчі.
Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні показав, що він працює у службі охорони. Влітку 2013 року, вночі, більш точної дати та часу він не пам`ятає, він із своїм колегою приїхав на виклик на АДРЕСА_3 . За вказаною адресою вже знаходилася машина швидкої допомоги. У салоні автомобіля швидкої сидів огрядний чоловік, йому надавали медичну допомогу. Поряд стояла дівчина із світлим волоссям, яка на його запитання пояснила, що у них відбувся конфлікт із молодим чоловіком. Обвинувачений не ховався, знаходився біля під`їзду будинку, сам їх зупинив та пояснив, що компанія вела себе гучно, вживали спиртні напої, на його зауваження його вдарили, він змушений був захищатися. Після чого його доставили у відділення міліції. Він не може пригадати, кого с компанії він опитував, пам`ятає що це була жінка із світлим волоссям. З її пояснень, вбачалося, що вони сиділи в альтанці, відпочивали, після чого вийшов молодий чоловік, який вдарив огрядного чоловіка, що знаходився у автомобілі медичної допомоги. Щодо локалізації, кількості ударів та механізму їх нанесення, він не може пригадати, що саме йому повідомляли, також не може пригадати, чи повідомляли його про застосування балончика з газом. Чи вживали особи, які сиділи в альтанці, спиртні напої, він не може сказати, оскільки він безпосередньо не бачив цього, однак за зовнішніми ознаками - незрозуміла мова, різкий запах з рота він вирішив, що вони знаходяться у нетверезому стані. На місці події він бачив одного чоловіка та одну жінку, коли приїхав до травмпункту, то там була ще одна жінка. Крім того зі слів цих людей він дізнався, що з ними був ще один чоловік, однак особисто він його не бачив. Він не бачив, щоб на місце події приїздила опергрупа, оскільки тільки виконував свої обов`язки. Наскільки йому відомо одна з жінок, яка перебувала під час подій у альтанці, працювала у кулінарії продавцем.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що вона є жінкою потерпілого. В липні 2013 року, ввечері, вона, її чоловік, ОСОБА_23 та знайомий ОСОБА_16 на ім`я ОСОБА_17 знаходилися біля будинку, де проживає ОСОБА_16 , біля пенька. ОСОБА_16 розмовляла із своєю сусідкою на ім`я « ОСОБА_24 », яка знаходилася на балконі. В альтанці знаходилася компанія молодих людей, які вели себе досить гучно. Коли вони стояли біля пенька, то вона чула, що між компанією молоді в альтанці та невідомою особою відбувається словесний конфлікт, з приводу того що молодь вела себе гучно. З ким відбувався словесний конфлікт, та де знаходилася ця особа, вона не може сказати. Через невеликий проміжок часу компанія пішла з альтанки, і вони туди зайшли. Візуально вона знає одного хлопця, який був у тій компанії, однак його анкетних даних та де він проживає, їй невідомо. В альтанці знаходиться стіл та вздовж стола з обох боків лавочки. Вона та потерпілий ОСОБА_25 сіли справа від столу, а ОСОБА_16 та ОСОБА_17 зліва. Чоловіки сиділи ближче до виходу. У альтанці вони вживали слабоалкогольні напої, чоловіки пиво, а вони із ОСОБА_16 шейк, та спілкувалися. Будь-яких зауважень обвинувачений їм з балкону не робив. Через хвилин п`ять-десять обвинувачений вийшов у двір, підійшов до входу у альтанку та зробив їм зауваження, у якій формі він його робив, вона не пам`ятає. Обвинувачений був агресивний. На його зауваження, потерпілий ОСОБА_25 вибачився, при цьому він сидів. Після чого ОСОБА_11 наніс перший удар потерпілому в область голови, у правий висок. Удар був цілеспрямований або потерпілому, або їй, тому що лише вони знаходилися з цієї сторони. А після цього удару вона відчула на собі дію якоїсь хімічної речовини, вважає, що лише ОСОБА_19 міг обприскати їх цією речовиною, оскільки з їх компанії ні у кого не було з собою балончика з газом. Після чого вона побачила, що ОСОБА_25 при спробі піти впав поряд із альтанкою. Вона також бачила, що обвинувачений наніс удар ногою потерпілому, однак куди саме наніс удар вона не пам`ятає. В цей момент біля ОСОБА_25 був ОСОБА_19 , більш нікого не було, вона намагалася підійти, однак також впала., оскільки її штовхнули. Із нею проводили слідчий експеримент у відділку міліції, де вона показувала, локалізацію та механізм нанесення ударів потерпілому, на той момент вона краще пам`ятала події. Після цих подій її чоловік довго лікувався, його направили у Донецьк. Стрілецького ніхто не утримував, він вільно міг піти ще до конфлікту, а після нанесення ударів, він спокійно пішов додому. Що під час цих подій робили ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , вона не може відповісти, тому що не звертала на їх дії уваги, а дивилася, що відбувається із її чоловіком ОСОБА_8 ..
Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні показала, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_4 . Дійсно у них у дворі знаходиться альтанка, де по вечорах іноді збирається молодь, бували випадки коли вони себе гучно ведуть, іноді такою поведінкою дошкуляють. Вночі, в липні 2013 року, приблизно о 10 год. 30 хв., вона почула гучну розмову у дворі. Вона виглянула у вікно, побачила, що у дворі сидить якась компанія. Вона не бачила, чи вживали люди в компанії спиртні напої, однак голоси були як у випивших. Вона чула чотири голоси. Потім, почула голос ОСОБА_11 , що проживає у цьому ж будинку, він робив зауваження компанії, вони йому у відповідь щось відповіли. Потім ще раз ОСОБА_19 зробив зауваження, через деякий час вона почула, як хлопнули вхідні двері у під`їзд. Після чого почула голос ОСОБА_27 , яка до когось звернувшись сказала: « ОСОБА_28 , заспокой його, чого він сюди прийшов».
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_5 . У липні 2013 року, приблизно о 09 год. 00 хв. 10 год. 00 хв., вона гуляла із онуком, також у альтанці знаходилися інші діти. В цей час до альтанки підійшла ОСОБА_23 із жінкою та двома чоловіками, сказала, щоб діти уходили з альтанки, а коли вона висловила їй своє незадоволення, ОСОБА_16 їй сказала, що б вона замовчала. Вона забрала дітей і вони пішли. Наступного дня їй сусіди повідомили, що у альтанці відбулася бійка.
Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснив, що він влітку 2013 року працював двірником у КП ЖЕК-1. У його обов`язки входило здійснювати уборку у дворі. У альтанці він щодня прибирає, там завжди багато пустих пляшок, стаканчиків тощо. Наступного дня після подій, він прийшов на роботу як завжди, приблизно біля 7-8 год. бачив біля альтанки працівників міліції, які йому повідомили про те, що у альтанці відбулася бійка. У альтанці він почав прибирати після того як пішли працівники міліції, годин у 10-ть ранку. У його присутності нічого не вилучалося, однак він пам`ятає, що там здійснювали якісь дії, оглядали альтанку у присутності свідків, проводили фотографування.
Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні показав, що він проживає у будинку по АДРЕСА_6 .приблизно 27-28 липня 2013 року, ввечері у альтанці дійсно знаходилася компанія молодих людей, яка приблизно о 09 год. 30 хв. пішла, потім у альтанку прийшли діти, у тому числі і його син, вони гралися. Потім прийшла ОСОБА_23 із якимось людьми, два чоловіки та одна жінка та вигнали дітей з альтанки. . Приблизно годин у 12 ночі, він вийшов покурити на балкон, бачив, що компанія у альтанці вела себе гучно. Він бачив, як ОСОБА_19 зробив їм зауваження з балкона, на що вони йому запропонували вийти та випити з ними. Він зайшов у кімнату, через деякий час знову вийшов та зробив їм зауваження, на що вони йому відповіли, щоб він вийшов і вони його усиплять. Через хвилин п`ять він вийшов з під`їзду, підійшов до альтанки, потім різко відхилився. У альтанці, за столиком сиділи два чоловіки, один проти іншого. Один з чоловіків, той що сидів зліва, і поряд з невідомою йому жінкою, невисокого росту, кремезний, встав та пішов на ОСОБА_19 , ОСОБА_19 відхилився, і в цей момент чоловік впав боком у самій альтанці, між лавочкою та столом. Він вирішив, що ОСОБА_19 наніс йому удар, однак він не бачив, що саме ОСОБА_19 наніс йому удар. Після чого інший чоловік, високого росту, який сидів справа, поряд із ОСОБА_16 , пішов на Стрілецького, вони вивалився з альтанки відразу, і між ними почалася боротьба. Безпосередньо у альтанці між високим чоловіком та ОСОБА_19 не відбувалося ніякої боротьби, оскільки вони відразу з неї випали. У цей час біля них нікого не було, а невисокий чоловік в цей час піднявся та сів на лавочку. Потім ОСОБА_19 піднявся перший та пішов у під`їзд. За ним став підніматися великий, і тут з альтанки вискочили жінки стали кричати. Невисокий чоловік у цей час вже сидів на лавочці, тримав голову та руки на столі. Після чого і він сам зайшов у кімнату, а тому не чув та не бачив, що відбувалося далі. Ці події зайняли приблизно 10-15 хв. Під час досудового слідства за його участю проводився слідчий експеримент, він давав аналогічні показання.
Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні показав, що він проживає у будинку по АДРЕСА_7 . Приблизно у середині літа 2013 року, о 09 10 год., він залишався у квартирі, де спав.. Його спальня знаходиться з боку двору, балкон був відчинений. В цей час він прокинувся від гучних голосів, на вулиці якась компанія досить гучно розмовляла, потім він почув, голос ОСОБА_11 , який попросив вести себе тихіше, на що компанія не відреагувала, через деякий час ОСОБА_19 знову вийшов на балкон, знову повторив своє прохання, у відповідь йому відповіли грубо, із застосуванням ненормативної лексики. Після чого, він пішов в іншу кімнату спати. У альтанці часто збираються люди, які ведуть себе гучно, заважають спати, він особисто неодноразово викликав працівників правоохоронних органів. Двір перед будинком завжди освітлений.
Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні показала, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_8 . Наскільки їй відомо у 20-х числах липня 2013 року у дворі будинку за місцем її мешкання було дуже гучно. У зв`язку з чим, вона виглянула подивитися, що робиться у дворі. Побачила, що дійсно стоїть сусідка у компанії дівчини та двох чоловіків біля пенька біля під`їзду. Вони пили сік і горілку. А в альтанці, яка знаходиться у дворі знаходилася якась молодіжна компанія. Молодіжна компанія вела себе гучно, їй робили зауваження, хто саме, вона не бачила. На той час у них часто збиралися компанії у альтанці, які вели себе гучно, заважали відпочивати. Коли там збиралися компанії підозрілих людей, то навіть викликали правоохоронні органи. Через деякий час, коли вона виглянула другий раз, то молодь з альтанки пішла, і там сиділа сусідка із компанією. Після чого вона вже не дивилася, що відбувалося у дворі, а лише чула, що компанія у альтанці вела себе дуже гучно, і чула, що приблизно через 30-40 хв. після того як вона виглянула, ОСОБА_19 їм робив зауваження, обвинуваченого впізнала по голосу. На перше його зауваження компанія стала вести себе тихіше, а потім знову розшумілася. Через деякий час, почула, що ОСОБА_19 знову робить їм зауваження, на що компанія не відреагувала. Чула, що відбувалася якась сварка, і з криків зрозуміла, що у дворі відбувається бійка.
Свідок ОСОБА_34 у судовому засіданні показав, що він працює фельдшером на станції швидкої допомоги, дійсно він приїздив на виклик у кінці липня 2013 року у двір по вул. Чубаря у м. Слов`янськ. У зв`язку із значним проміжком часу, він погано пам`ятає події. Швидка прибула приблизно через хвилин 10 після повідомлення. Коли вони прибули, там вже знаходилися працівники міліції. Постраждалого вели до машини швидкої допомоги, він всю свою увагу звернув на постраждалого. Пам`ятає, що дійсно там були потерпілий, дві жінки та ще один чоловік. Щодо потерпілого, то пам`ятає, що він був у стані алкогольного сп`яніння, це було видно із зовнішнього вигляду, у нього був перебитий ніс(перелом носа), забійна рана голови. Однак він не падав, повідомляв відомості адекватно, обурювався щодо того за що його побили. Йому була надана первісна медична допомога та він був доставлений у лікарню, всі відомості були зафіксовані. У альтанці на столі стояло багато пляшок, однак скільки і які він не пам`ятає. Як виглядав інший чоловік, він не пам`ятає, пам`ятає лише, що він також гучно висловлював свої обурення. Того, хто наніс тілесні ушкодження він також не бачив там.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_35 в судовому засіданні показав, що надійшли матеріали кримінальної справи. В ході перевірки ОСОБА_11 будь-яких психічних розладів у обвинуваченого виявлено не було. Він психічно абсолютно здоров, що і було відображено у експертизі.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_36 в судовому засіданні показав, що у висновках психолого-психіатричної експертизи відображено все те, що було у матеріалах кримінального провадження. Стан ОСОБА_19 неможна було кваліфікувати як стан афекту, однак його стан кваліфікується як стрес. За своїми якісними характеристиками особистості, ОСОБА_19 емоційно сбалансований у відсутності критичної ситуації, однак у даному випадку, в умовах дуже швидкої течії подій(сутичка, бійка), він за станом своїх якостей особистості(ригідність), оцінюючи обстановку суб`єктивно, у стані стресу мав знижену здатність критичної оцінки ситуації, внаслідок чого знижену здатність прогнозувати наслідки своїх дій. Щодо стану стресу, то в даному випадку, такому стану обвинуваченого сприяло багато факторів, а саме стан дискомфорту, внаслідок погодних умов(спека), до цього фактору додається зовнішний подразник шум у дворі, у зв`язку з чим неможливість нормального сну(відпочинку), такі подразники наклалися на особистість ОСОБА_19 , який за своїми характеристиками (підвищена реактивність, ємоційність) менш стійкий до стресу. Знаходячись у стані стресу суб`єктивно не міг оцінити вірно обстановку, однак стан афекту у нього був відсутній. . Щодо зазначення у висновках , що внаслідок того, що потерпілий проявив агресивні, насильницькі дії, які обвинувачений розцінив, як небезпечні для його здоров`я, то вказуючи такі словосполучення у висновках, він, як експерт опирався на показання самого обвинуваченого, який у своїх поясненнях вказав, що потерпілий наніс йому тілесні ушкодження та на висновки експертизи, згідно яких у Стрілецького були виявлені легкі тілесні ушкодження, які утворилися можливо у вказаний період часу.
Судом досліджені також наступні письмові докази:
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 15 жовтня 2013 року із фототаблицями, проведеного за участю потерпілого, де на місті скоєння правопорушення потерпілий показав, що дійсно 27 липня 2013 року, по вул. Чубаря, 6, приблизно біля 23 год. 30 хв. він із своєю дружиною, її знайомою ОСОБА_14 та її знайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_17 сиділи у альтанці. Визнає, що вони дійсно доволі гучно розмовляли та сміялися. Обвинувачений підійшов до них і у в грубій формі став вимагати, щоб вони уходили, у відповідь він розмовляв з ним в іронічній формі, сказав, йому щоб він звертався особисто до нього на «ви», і оскільки обвинувачений обізвав його дружину лайливим словом, то також зробив йому зауваження, при цьому трохи відвернувся від обвинуваченого, і останній наніс йому удар у скроневу область з лівої сторони, він від удару похитнувся та став підніматися, і в цей момент обвинувачений наніс йому удар кулаком у область носа, після чого він побачив, що обвинувачений відскочив, він побачив, що у руках обвинуваченого газовий балончик та побачив, що обвинувачений бризнув йому у обличчя, після чого він присів на коліна та став прикривати обличчя руками, а обвинувачений наніс йому два удари. В ході розповіді потерпілий показав механізм нанесення тілесних ушкоджень та їх локалізацію;
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 10 грудня 2013 року, із фототаблицями, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , свідок показала, що дійсно вони сиділи у альтанці у дворі будинку АДРЕСА_3 , де першим від входу сидів потерпілий ОСОБА_25 , поряд його дружина ОСОБА_37 , напроти них сидів її знайомий на ім`я « ОСОБА_17 » та вона. Приблизно о 00 год. 30 хв. 27 липня 2013 року до ним підійшов хлопець на ім`я ОСОБА_38 , який висловився нецензурною лайкою на адресу після чого правою рукою замахнувся у сторону ОСОБА_25 та наніс йому удар у скроневу область голови з правої сторони. Після чого він став бризкати в їх сторону балончиком, який тримав у руці. Свідок показала, що обвинувачений витяг потерпілого з альтанки, де став наносити йому удари, коли останній знаходився у положенні лежачи. Зазначила, що останні удари вона не бачила, як обвинувачений наносив, однак по звуках визначила, що їх було два;
У відповідності до слідчого експерименту від 10 грудня 2013 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_39 , свідок показала, що коли вони сиділи у альтанці, до них підійшов незнайомий чоловік, який без будь-якої видимої причини наніс її чоловікові удар правою рукою в область обличчя зліва, після чого, вони всі четверо піднялися з лавочек у альтанці, вийшли з неї та стали казати, навіщо він це зробив, після чого вона почула запах газу. Після першого удару, невідомий їй чоловік наніс ОСОБА_40 другий удар, внаслідок якого останній упав на правий бік, тоді невідомий став наніс не менше двох ударів область голови та тулуба ОСОБА_25 , на її намагання відтягнути його від ОСОБА_25 , останній їй наніс удари. При цьому показала механізм нанесення ударів та їх локалізацію.
У відповідності до протоколу слідчого експерименту від 25 грудня 2013 року із фототаблицями, проведеного за участю свідка ОСОБА_41 , свідок показав, що дійсно 27 липня 2013 року приблизно о 00 год. 30 хв. він вийшов покурити на балкон та бачив, за яких обставин виник конфлікт між ОСОБА_19 та компанією із альтанки. Він може ствердити, що на прохання ОСОБА_19 з балкона вести себе тихіше, компанія з чотирьох осіб, яка знаходилася у альтанці, вела себе зухвало. Стрілецький вийшов з будинку підійшов до альтанки, через невеликий проміжок часу різко відхилився, начебто ухиляючись від удару. У альтанці, за столиком сиділи два чоловіки, один проти іншого. Один з чоловіків, той що сидів зліва, і поряд з невідомою йому жінкою, невисокого росту, кремезний, встав та пішов на ОСОБА_19 та став на нього замахуватися рукою, а ОСОБА_19 наніс прямий удар лівої руки у область обличчя, після чого чоловік впав боком в сторону. Після чого вскочив інший чоловік і вони із ОСОБА_19 валилися із альтанки та стали боротися, після чого ОСОБА_19 , заспокоївши цього чоловіка встав та пішов додому. Ствердив, що ОСОБА_19 першому чоловікові, який був кремезний та невеликий на зріст, наніс один удар. Показав локалізацію та механізм нанесення ударів ОСОБА_19 потерпілому;
Із карти виїзду швидкої допомоги вбачається, що 27 липня 2013 року був здійснений виклик швидкої допомоги по АДРЕСА_3 о 00 год. 53 хв. до ОСОБА_8 , де йому надана медична допомога та встановлено попередній діагноз закритий перелом кісток носу;
У відповідності до рапорту від 05 березня 2014 року, встановити осіб, з компанії молоді, яка знаходилася у альтанці у дворі по АДРЕСА_3 , не виявилося можливим;
У відповідності до рапорту від 05 березня 2014 року, встановити особу чоловіка на ім`я « ОСОБА_17 », який був присутній при заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не виявилося можливим;
У відповідності до інструкції аерозолю від комарів, кліщів та сліпнів, до складу вказаного аерозолю входить діетілтолуамід 30%, денатурат, емульгатор, консервант, віддушка, вода, пропелент. У відповідності до запобіжних заходів, подання речовини у очі та ушкоджені ділянки шкіри не допускається;
У відповідності до висновку експерта № 792 від 06 вересня 2013 року, у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з переломом основи пірамідки скроневої кістки ліворуч(кістка основи черепу та забій головного мозку, які утворилися від дії тупого предмету, можливо у зазначений строк і у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя під час їх заподіяння. Відкритий двобічний перелом верхньої щелепи(Ле-Фор ІІ), закритий перелом кісток носу, гематоми навколо очей, набряк та садна обличчя, які утворилися від дії тупих предметів, незадовго до звернення за медичною допомогою і у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потребують для свого загоєння термін понад 21 день. Хімічний опік рогівки, міг утворитися від дії агресивної речовини, незадовго до звернення за медичною допомогою і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Будь-яких пошкоджень при зверненні за медичною допомогою не відзначено, проте був встановлений діагноз: Забій м`яких тканей поперекової області, який згідно примітки до пункту 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тому що він не підтверджений об`єктивними даними;
У відповідності до висновку експерта № 1028 від 11 листопада 2013 року, вчиненого на підставі даних експертизи № 792 на ім`я ОСОБА_8 , вивчення протоколу слідчого експерименту та фототаблиць до нього за участю потерпілого ОСОБА_8 , відомості потерпілого в цілому не протирічать медичним даним в частині локалізації, характеру та механізму утворення причинених йому тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у ОСОБА_42 могли утворитися від одного та більше травмуючих впливів(ударів) в область обличчя(спинки носа), що підтверджується показаннями самого потерпілого(«удар кулаком в область носа», «удар обутою ногою в обличчя»). Характер тілесних ушкоджень у потерпілого виключає можливість їх утворення власною рукою. Відповісти на питання , чи могли бути заподіянні ушкодження при падінні з власного росту, не виявляється можливим, у зв`язку з відсутністю будь-яких відомостей про факт вищезазначеного виду падіння;
У відповідності до висновку експерта № 1117 від 11 грудня 2013 року, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, вони могли утворитися як за обставинами, зазначеними свідком ОСОБА_13 так і за обставинами зазначеними свідком ОСОБА_12 .. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, вірогідність утворення тілесних ушкоджень у потерпілого в результаті падіння на спину, як вказує свідок ОСОБА_13 , та при падінні на правий бік, як вказує свідок ОСОБА_12 , виключається;
У відповідності до висновку експерта № 85 від 06 лютого 2014 року, враховуючи характер, локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, то вірогідність їх утворення за обставинами, зазначеними свідком ОСОБА_43 виключається;
Згідно із заявою ОСОБА_11 , 05 серпня 2013 року він звернувся із заявою до правоохоронних органів з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень 27 липня 2013 року, біля 01 год. 00 хв., у дворі будинку АДРЕСА_3 невідомими особами(двоє чоловіків та дві жінки).
06 серпня 2013 року внесено відомості до ЄДРДР за заявою ОСОБА_11 від 05 серпня 2013 року;
У відповідності до копії висновку експертизи № 696 від 07 серпня 2013 року, при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_11 були виявлені забита рана поверхневого характеру, яка утворилася від дії тупого предмету, можливо у зазначений строк і відносяться до легких тілесних ушкоджень;
У відповідності до постанови про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 17 березня 2014 року у зв`язку із заявою ОСОБА_11 від 04 березня 2014 року про відмову у проведенні разом із ним слідчого експерименту, призначено додаткову експертизу на вирішення якої поставлено питання, чи можливе спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_8 при обставинах, на які вказує ОСОБА_11 в протоколі додаткового допиту від 28 лютого 2014 року;
У відповідності до висновку експерта № 197 від 17 березня 2014 року, на підставі вивчення висновку експерта № 792 від 06 вересня 2013 року, вивчення медичних документів ОСОБА_8 , вивчення протоколу додаткового допиту Стрілецького ОСОБА_11 від 28 лютого 2014 року за яким «…він почав вставати із замахом на заподіяння мені удару в область голови(заніс свою руку для удару). Обороняючись я наніс йому удар(один) лівою рукою і влучив в обличчя. Після того ОСОБА_8 втратив рівновагу…», дати відповідь на питання у постанові від 17 березня 2014 року по наявним даним неможливо, у зв`язку з їх малою інформативністю.
У відповідності до акту амбулаторної судової психолого - психіатричної експертизи № 235 від 18 березня 2014 року, ОСОБА_11 являється психічно здоровим. В період вчинення інкримінованого йому діяння міг розуміти свої дії та керувати ними. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_11 не знаходився у тимчасово хворобливому стані(патологічне сп`яніння, патологічний афект, реакція короткого замикання, присмерковий стан), які б позбавляли б його здатності розуміти свої дії та керувати ними.. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_11 не знаходився у стані фізіологічного афекту. В момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_11 знаходився у стані вираженого емоційного стресу, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. В даний час ОСОБА_11 повністю розуміє свої дії та керує ними. Застосування примусових мір медичного характеру не потребує.
Виходячи з аналізу зібраних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Аналізуючи показання обвинуваченого в сукупності з показаннями потерпілого, свідків та письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, ОСОБА_44 не може погодитися в повній мірі з даними поясненнями обвинуваченого, розцінює їх як обраний спосіб захисту з наступних підстав.
Так в судовому засіданні в частині показань щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_25 , обвинувачений визнав, що дійсно 27 липня 2013 року біля 00 год. 00 хв. у нього виник конфлікт із компанією осіб, які вживали спиртні напої у альтанці у дворі будинку, де він мешкає, та заважали мешканцям будинку та йому особисто відпочивати. Під час словесної перепалки, коли він знаходився при вході у альтанку, люди у альтанці висловлювали погрози та робили різки рухи у його сторону, він відчув різкий біль у ногу, внаслідок травмуючого впливу на неї одного з чоловіків, які сиділи у альтанці. Хто саме наніс йому удар по нозі, він не може сказати, оскільки погрози з боку компанії, яка складалася з чотирьох осіб, які були в стані алкогольного сп`яніння, та їх глузливе ставлення до нього викликали у нього стан душевного хвилювання. Відчувши біль, та усвідомивши, що їх погрози є реальними та можуть бути здійснені, він, реагуючи на біль, наніс удар потерпілому в обличчя лівою рукою. Умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень у виді тріщини скроневої кістки, що переходить в основу черепа, як і будь-яких інших тяжких тілесних ушкоджень, він не мав. Вважає, що отримана потерпілим травма є наслідком його необережності та не охоплюється його умислом, оскільки він навіть не має уявлення як виглядає тріщина скроневої кістки, що переходить в основу черепа та який саме необхідний травмуючий вплив для досягнення такого вузькоспецифічного результату. Перед заподіянням тілесних ушкоджень, він не передбачав можливості настання такого результату - як тяжке тілесне ушкодження. Після чого з другим чоловіком, який знаходився у альтанці, у нього почалася боротьба, в процесі боротьби із цим невідомим чоловіком, він припускає, що потерпілий можливо отримав якісь удари, але чи нанесені вони ним, чи іншою особою він не може сказати. Наполягає на тому, що він наніс один удар потерпілому, у відповідь на біль від удару, який відчув у нозі, та відчуваючи загрозу своєму життю, оскільки у альтанці знаходилося четверо осіб, які були у стані алкогольного сп`яніння, висловлювали погрози на його адресу, і більш ударів потерпілому не наносив.
Суд бере до уваги дані пояснення підсудного, проте не розцінює їх як повністю правдиві, так як вони знаходять лише своє часткове підтвердження в інших доказах, досліджених під час проведення судового слідства.
Так із показань потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що дійсно у них стався конфлікт із обвинуваченим у зв`язку з тим, що їх компанія гучно себе поводила, відпочиваючи у альтанці, однак ні він, ні його супутники, коли до них підійшов ОСОБА_19 , жодних погрозливих рухів у сторону Стрілецького не робили, він особисто взагалі спочатку вибачився, а потім лише зробив зауваження після того, як ОСОБА_19 образливо обізвав його дружину, при цьому він не наносив ОСОБА_19 ударів, і навіть трохи відвернувся від нього, після чого відразу відчув удар, у голову, а потім втратив свідомість та не пам`ятає, що відбувалося далі.
Суд приймає до уваги вказані показання потерпілого, однак не може погодитися із показаннями потерпілого у повній мірі, та вважає, що його показання в тій їх частині, що на досудовому слідстві він давав пояснення зі слів чоловіка на ім`я « ОСОБА_17 », який був присутній у їх компанії під час вищевказаних подій, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються зібраними по справі доказами. Так із протоколу слідчого експерименту, проведеного із потерпілим ОСОБА_8 та який був досліджений у судовому засіданні вбачається, що потерпілий вільно розповідає про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, їх кількість, локалізацію, механізм нанесення, із фото таблиць до протоколу вбачається, що потерпілий самостійно, вільно показує у якому положенні він знаходився, при нанесенні йому ударів обвинуваченим, кількість, механізм та локалізацію ударів. При цьому із вказаному протоколу вбачається, що ОСОБА_19 наніс у обличчя потерпілого два удари, один за одним, після чого направив у сторону потерпілого балончик із хімічною речовиною, розпилив цю речовину у очі потерпілого, а коли потерпілий присів, то наніс ще два удари у тулуб та обличчя потерпілого. Суд приймає до уваги протокол слідчого експерименту та вважає його допустимим доказом, оскільки він вчинений у відповідності до норм чинного КПК України, у судовому засіданні потерпілий та інші учасники судового розгляду не вказували на обставини за яких дана слідча дія проведена із істотними порушеннями норм КПК України. Крім того показання потерпілого, перевірені слідчим експериментом підтверджуються висновком експертизи № 1028 від 11 листопада 2013 року, вчиненого на підставі даних експертизи № 792 на ім`я ОСОБА_8 , вивчення протоколу слідчого експерименту та фототаблиць до нього за участю потерпілого ОСОБА_8 , за яким відомості потерпілого в цілому не протирічать медичним даним в частині локалізації, характеру та механізму утворення причинених йому тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у ОСОБА_42 могли утворитися від одного та більше травмуючих впливів(ударів) в область обличчя(спинки носа), що підтверджується показаннями самого потерпілого(«удар кулаком в область носа», «удар обутою ногою в обличчя»)., даними протоколів слідчого експерименту, проведеними із свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_16 , які в свою чергу також підтверджені відповідними висновками експертиз, з яких вбачається відсутність будь-яких погроз та дій на адресу обвинуваченого з боку потерпілого, а також те, що обвинувачений наніс потерпілому два удари у обличчя кулаком, а потім ногою у обличчя та тулуб, показаннями свідка ОСОБА_25 у судовому засіданні, яка підтвердила ту обставину, що на момент проведення із нею слідчого експерименту, вона пам`ятала події краще, ствердила, що у зв`язку із давністю подій не може достовірно вказати як розвивалися події спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, однак ствердила, що будь-яких зауважень під час проведення слідчого експерименту із нею у неї не було, вона вільно розповідала все, що бачила та пам`ятала. Крім того, із показань свідка ОСОБА_45 не вбачається, що потерпілий перебував у непритомному стані. Наведені показання також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_46 , який також ствердив, що він як фельдшер швидкої допомоги, дійсно надавав медичну допомогу потерпілому, який був у притомному стані, хоч і за допомогою жінок, але самостійно дійшов до карети швидкої допомоги, де під час надання йому медичної допомоги вів себе адекватно, давав логічні зрозумілі відомості щодо своєї особи та подій, які з ним відбулися, обурювався щодо того, з яких підстав йому нанесли тілесні ушкодження.
З огляду на викладене, суд дані потерпілим під час судового засідання показання в тій їх частині, що він відчувши перший удар обвинуваченого втратив свідомість та отямився тільки у лікарні, а інші відомості надавав лише зі слів особи на ім`я ОСОБА_17 не приймає до уваги, та розцінює їх як неповні внаслідок того, що від часу подій до допиту у судовому засіданні пройшов тривалий проміжок часу, за який потерпілий, у зв`язку із довготривалим лікуванням та іншими життєвими подіями не може пригадати достеменно події спричинення йому тілесних ушкоджень.
Із показань свідка ОСОБА_47 у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_19 вийшов з під`їзду, підійшов до альтанки, де через короткий проміжок часу потім різко відхилився. Один з двох чоловіків, невисокого росту, кремезний, встав та пішов на ОСОБА_19 , ОСОБА_19 відхилився, і в цей момент чоловік впав боком у самій альтанці, між лавочкою та столом. Він вирішив, що ОСОБА_19 наніс йому удар, однак він не бачив, що саме ОСОБА_19 наніс йому удар. Після чого інший чоловік, високого росту, який сидів справа, поряд із ОСОБА_16 , пішов на Стрілецького, вони вивалився з альтанки відразу, і між ними почалася боротьба. Безпосередньо у альтанці між високим чоловіком та ОСОБА_19 не відбувалося ніякої боротьби, оскільки вони відразу з неї випали. У цей час біля них нікого не було, а невисокий чоловік в цей час піднявся та сів на лавочку. Аналізуючи наведені показання свідка ОСОБА_47 , суд виходив з того, що вказаним свідком аналогічні пояснення давалися на досудовому слідстві та були перевірені шляхом проведення слідчого експерименту із його участю. Втім у відповідності до висновку експерта № 85 від 06 лютого 2014 року, враховуючи характер, локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, то вірогідність їх утворення за обставинами, зазначеними свідком ОСОБА_43 виключається.
З огляду на викладене суд критично оцінює показання вказаного свідка та вважає їх неповними, виходячи з того, що він, спостерігав події з балкону, тобто не знаходився у безпосередній близькості до місця вчинення правопорушення, яке відбувалося хоч і при освітлені, але штучному, у темний час доби, а тому не може висвітлити події того часу у повній мірі, що підтверджується показаннями ОСОБА_47 у судовому засіданні, де він стверджує, що не бачив, що хтось із компанії наносив удари обвинуваченому, а також не бачив, щоб обвинувачений наніс удар потерпілому, а лише зробив такі висновки на підставі рухів як обвинуваченого(«різко відхилився»), так і потерпілого («впав на бік у альтанці»)
Виходячи із вищенаведеного аналізу доказів, суд визнає доведеними обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_19 потерпілому ударів, за якими обвинувачений кулаком правої руки наніс йому удар у скроневу частину голови з лівого боку, від якого ОСОБА_8 похитнувся та присів на лавку, а коли потерпілий намагався встати ОСОБА_11 кулаком правої руки наніс ОСОБА_8 удар в область носа, після чого бризнув хімічною речовиною в обличчя ОСОБА_8 , який присів на коліна та двома руками прикривав обличчя. Після чого ОСОБА_11 наніс один удар ногою в область тулуба ОСОБА_8 та удар по руках, якими прикривав обличчя останній. При цьому суд не погоджується із доводами сторони захисту в тій їх частині, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений наніс потерпілому один удар у обличчя, яким і спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, та відхиляє їх, як такі що не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_25 , протоколами слідчих експериментів та відповідними ним висновками експертиз.
Суд також не приймає до уваги показання обвинуваченого в тій їх частині, що ним був нанесений лише один удар потерпілому, як наслідок від отримання удару в ногу, а інші удари за припущеннями обвинуваченого потерпілий міг отримати внаслідок боротьби обвинуваченого та іншого чоловіка, яка зав`язалася у альтанці, у зв`язку з тим, що в ній було тісно, у зв`язку з тим, що такі показання не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_25 , за якими свідок стверджує, що травмуючих впливів з боку Стрілецького на потерпілого було не менше двох, і вони були цілеспрямовані, направлені на потерпілого, протоколами слідчих експериментів, проведених із потерпілим, та свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_16 , якими встановлено кількість травмуючих впливів вчиненим обвинуваченим на потерпілого, показаннями свідка ОСОБА_47 , у відповідності до яких боротьба між невстановленою в ході досудового слідства особою чоловічої статі та ОСОБА_19 відбулася за межами альтанки, та під час цієї боротьби потерпілого поряд із ними не було.
Суд приймає до уваги доводи сторони захисту в тій їх частині, що досудовим слідством не проведено дій про виявленню предмету, за допомогою якого обвинувачений бризнув потерпілому в обличчя хімічною речовиною, однак розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення, згідно якого ОСОБА_19 не інкримінується заподіяння хімічних опіків за допомогою конкретної хімічної речовини, а та обставина, що ОСОБА_19 мав при собі предмет із хімічною речовиною не заперечується самим обвинуваченим та підтверджується показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_25 , даними протоколів проведення слідчого експерименту із вказаними особами та свідком ОСОБА_16 , яка під час скоєння інкримінованого ОСОБА_19 діяння також відчула запах газу.
Вирішуючи питання щодо мотивів вчиненого правопорушення, суд виходив з наступного.
У відповідності до Постанови Пленуму ВСУ N 1 від 26 квітня 2002 року « Про судову практику у справах про необхідну оборону», при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержувати вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України ( 254к/96-ВР ) і ст. 36 КК ( 2341-14 ), враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Згідно з ч. 1 ст. 36 КК ( 2341-14 ) необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Згідно з ч. 3 ст. 36 КК ( 2341-14 ) перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, а згідно з ч. 2 ст. 38 КК перевищенням заходів, необхідних для затримання злочинця, - умисне заподіяння особі, що вчинила злочин, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці затримання злочинця. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених статтями 118 та 124 КК. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.
Виходячи з аналізу вищенаведених доказів, з урахуванням роз`яснень викладених у Постанові ППВСУ N 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», докази, досліджені судом у своїй сукупності не дають підстав стверджувати, що ОСОБА_11 діяв як в межах необхідної оборони, так і с перевищенням меж необхідної оборони.
Так, така ознака стану необхідної оборони, як наявність суспільно- небезпечного посягання, яким визнаються дії , якими вона вже заподіює шкоду або створює реальну і безпосередню загрозу заподіяння такої шкоди певним об`єктам кримінально-правової охорони, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. У судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпілий у компанії чоловіка та двох жінок дійсно сиділи у альтанці, у час, призначений для відпочинку, та вели себе гучно, вживали спиртні напої. Дана обставина стверджується показаннями свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_47 , які дійсно стверджують що чули та бачили компанію з чотирьох осіб, у альтанці, які вели себе гучно. Наведена обставина також підтверджується і показаннями потерпілого. Однак на думку суду, така поведінка потерпілого та компанії, в якій він перебував, свідчить про наявність у діях потерпілого та осіб, які були з ним ознак адміністративного правопорушення, а не посягання, яке досягає ступеня суспільної небезпечності, що притаманне саме злочину. Так із показань самого обвинуваченого вбачається, що він робив зауваження потерпілому та компанії, у зв`язку з тим, що вони гучно себе вели та заважали відпочивати, наведена обставина також підтверджується показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні, у зв`язку саме з такою поведінкою компанії осіб у альтанці, обвинувачений вийшов у двір до них. Із показань потерпілого та свідка ОСОБА_25 , а також протоколів слідчого експериментів проведених із потерпілим та свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_16 слідує, що ОСОБА_19 вийшовши на двір, підійшов до них та став розмовляти у різкій, грубій формі, на що потерпілий вибачився, не висловлював будь-яких погроз на адресу обвинуваченого. З показань, як потерпілого, так і свідка ОСОБА_25 вбачається, що потерпілий навіть трохи відвернувся від обвинуваченого, а удар, який наніс обвинувачений потерпілому був цілеспрямований та несподіваний для всіх. Суд приймає до уваги наведені показання потерпілого та свідка ОСОБА_25 , оскільки вони узгоджуються між собою, підтверджуються протоколами слідчих експериментів, та підтверджуються висновками експертиз щодо характеру тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, а також механізму їх нанесення, локалізації та кількості. При цьому суд зазначає, що показання ОСОБА_47 в тій їх частині, що потерпілий встав та пішов на Стрілецького, і після чого ОСОБА_19 наніс йому удар спростовані висновками експертів щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.
Крім того із показань самого ОСОБА_47 вбачається, що він спостерігав події з балкону, і бачив, що ОСОБА_19 після боротьби із невідомим чоловіком спокійно пішов додому, а він сам особисто не спустився та не намагався викликати правоохоронні органи. У відповідності до показань свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_48 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_51 вбачається, що вони чули словесну перепалку, однак ніхто не з вказаних свідків не надав їй особливого значення, за яким виникла б необхідність втручання правоохоронних органів.
За нормами ст. 37 КК України та у відповідності до роз`яснень ППВСУ N 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», слід відрізняти необхідну оборону від уявної, під якою розуміється заподіяння шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, але особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, помилково припускала наявність такого посягання. При уявній обороні кримінальна відповідальність за заподіяну шкоду виключається лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала й не могла усвідомлювати помилковість свого припущення. Питання про те, чи дійсно в особи були підстави для помилкового висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, вирішується з урахуванням конкретних обставин справи. Якщо ж особа в обстановці, що склалася, не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковість свого припущення щодо реальності суспільно небезпечного посягання, але перевищила межі захисту, який потрібно було застосувати, її дії мають розцінюватись як перевищення меж необхідної оборони. У такому разі кримінальна відповідальність можлива лише за статтями 118 і 124 КК ( 2341-14 ). Коли ж особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального посягання, її дії кваліфікуються як заподіяння шкоди через необережність.
Суд не може погодитися із доводами захисту у тій їх частині, що обвинувачений діяв у стані уявної оборони, як то передбачено ч. 4 ст. 37 КК України, оскільки наведена обставина не знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.
Так на підставу своїх доводів, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_19 з метою припинення правопорушення вийшов у двір, у темну пору доби, до компанії чотирьох осіб, які були у стані алкогольного сп`яніння, та висловлювали на його адресу погрози фізичною розправою, робили в його сторону агресивні рухи та заподіяли йому тілесні ушкодження.
Втім такі обставини лише частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та спростовуються як показаннями самого обвинуваченого, показаннями свідків, так і протоколами слідчих дій та висновками експертів.
Як вбачається із показань обвинуваченого та показань свідка ОСОБА_47 , ОСОБА_19 робив зауваження двічі компанії, після того, як йому у глузливій формі відповіли, щоб він спускався де засне назавжди, він незважаючи на таку відповідь вільно спустився у двір, підійшов до компанії осіб, які знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, для того, щоб з`ясувати стосунки. Наведені показання на думку суду свідчать лише про те, що обвинувачений не сприймав будь-які погрози, які почув від компанії як небезпечні для життя. Як вбачається із показань потерпілого, свідка ОСОБА_25 та протоколів слідчих експериментів, ОСОБА_19 , вийшовши до компанії, висловив своє незадоволення їх поведінкою у грубій формі, у відповідь потерпілий в іронічній формі вибачився, на що ОСОБА_19 висловився некоректно на адресу свідка ОСОБА_25 , а після того, як потерпілий у відповідь висловився на його адресу також у некоректній формі, навмисно цілеспрямовано наніс удар потерпілому, який в цей час сидів, будь-яких рухів в його сторону не здійснював, навіть трохи відвернувся, а після чого знову наніс удар потерпілому, і цілеспрямовано розпилив хімічну речовину у бік потерпілого та свідка ОСОБА_25 .
Суд також оцінює критично доводи захисту в тій їх частині, що такі дії ОСОБА_19 були спровоковані внаслідок того, що він відчув різкий біль у ногу, оскільки, із показань свідка ОСОБА_25 та потерпілого не вбачається, що особисто вони та хтось із їх компанії наносили ОСОБА_19 тілесні ушкодження. При цьому як вбачається із показань свідка ОСОБА_47 , які підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_25 та протоколами слідчих експериментів проведеними із свідком ОСОБА_25 та свідком ОСОБА_16 , невстановлена особа на ім`я ОСОБА_17 піднявся та став боротися із обвинуваченим лише після того, як останній наніс тілесні ушкодження потерпілому. А тому підстав вважати, що обвинувачений суб`єктивно (помилково) сприйняв дії потерпілого, як реальне суспільно небезпечне посягання у суду немає.
Із акту абмулаторної комплексної психолого-психиатричної экспертизи № 235 від 18 березня 2014 року, вбачається, що внаслідок конфліктної ситуації, яка склалася між обвинуваченим та потерпілим, була стресоутворюючою, суб`єктивно оцінювалася обвинуваченим як небезпечна для його здоров`я. Потерпілий проявив по відношенню до обвинуваченого агресивні протиправні дії(наніс йому легкі тілесні ушкодження), які обвинувачений розцінив як реальну погрозу для свого здоров`ю. Дана ситуація мала довготривалу передісторію, у ході якої у обвинуваченого накопичувалася емоційна перенапруга, тобто формувався стрес. Даний стан на фоні агресивних дій потерпілого виник в ході стресоутворюючої, психотравмуючої для обвинуваченого ситуації, у відповідь на асоціальні, агресивні, протиправні дії потерпілого, які для обвинуваченого суб`єктивно являлися реальной небезпекою для його здоров`я. В момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_11 знаходився у стані вираженого емоційного стресу, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. Аналізуючи вказаний акт психолого-психіатричної експертизи, суд виходив з того, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинних діянь, і саме в цьому розумінні вони повинні бути оцінені при вирішенні питання про винуватість особи у вчиненні правопорушення, обставин його вчинення та його кримінально-правової кваліфікації. З показань експертів Круговых и ОСОБА_55 , допитаних у судовому засіданні вбачається, що в основу психолого-психиатричної експертизи лягли показання обвинуваченого у сукупності з матеріалами кримінального провадження, з врахуванням того, що обвинувачений отримав тілесні ушкодження, що слідє з копії висновку експерта від 07 серпня 2013 року. Як показав у судовому засіданні ескперт ОСОБА_56 стрес у обвинуваченого виник внаслідок кількох чинників, останнім з яких була саме неправомірна поведінка потерпілого. Втім, як вбачається із показань ОСОБА_55 та акту експертизи, та обставина, що з боку потерпілого вчинялися неправомірні дії, підтверджена лише показаннями самого обвинуваченого та копії висновку експертизи, за якою обвинувачений отримав легкі тілесні ушкодження. Однак експертами не встановлено, що обвинувачений діяв в такому стані, в якому не міг керувати своїми діями, що і було відображено у висновках експертизи. Слід зазначити, що як вбачається із показань експерта ОСОБА_55 , так із мотивувальної частини експертизи, обвинувачений прямо зазначав, що потерпілий повів себе щодо нього агресивно та наніс йому тілесні ушкодження. Втім під час судового засідання обвинувачений змінив свої показання, та стверджував, що з боку потерпілого не було якихось особливих агресивних дій, а хто саме наніс йому тілесні ушкодження йому невідомо. У зв`язку із викладеним, психолого-психіатрична експертиза обвинуваченого стверджує лише ту обставину, що обвинувачений при вчиненні інкримінованого йому діяння міг керувати своїми діями, розумів їх, а також підтверджує стан обвинуваченого - стрес, який утворився внаслідок зовнішних подразників та особливостей характеру та особи обвинуваченого, , однако не являється доказом того, что дії потерпілого по відношенню обвинуваченого носили такий характер, що могли бути розцінені обвинуваченим як реальне суспільно - небезпечне посягання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що про відсутність ознак, того, що в обстановці, яка склалася, обвинувачений міг неправильно оцінити дії потерпілого та помилково припустити наявність з боку потерпілого суспільно-небезпечного посягання, або не усвідомлював, але міг усвідомлювати відсутність реального суспільно небезпечного посягання.
Навпаки, враховуючи показання потерпілого, свідка ОСОБА_25 , протоколи проведення слідчих експериментів, висновки проведених по справі експертиз, з яких вбачається характер нанесених потерпілому ОСОБА_25 тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення, а саме те, що тілесні ушкодження були нанесені ціленаправлено, обвинувачений розумів свої дії під час їх вчинення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_19 , завдаючи сильних ударів потерпілому, усвідомлював, що завдає потерпілому тілесне ушкодження, не знаючи яким воно буде, тобто передбачав суспільно-небезпечні наслідки від своїх дій в загальних рисах(невизначений умисел) та бажав їх настання, та умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 виду і міри покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення його законодавцем до категорії тяжких злочинів, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намирів, ступінь негативних майнових та немайнових втрат потерпілого, дані про особу ОСОБА_11 , який у відповідності до характеристики по місцю проживання характеризується позитивно, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не стоїть, раніше не судимий, матеріальну шкоду відшкодував.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому злочині, оскільки обвинувачений просив вибачення у потерпілого, пояснив, що дійсно розкаюється у вчиненому, а тому суд вважає, що обвинувачений зрозумів протиправність своїх дій, ту обставину що обвинувачений раніше не судимий та знаходився у стані вираженого емоційного стресу, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність.
З огляду на викладене, суд приймає фактичні обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшувальні та обтяжуючи обставини, характер та мотиви протиправних діянь, і, враховуючи вищенаведені характеристики обвинуваченого, суд визнає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України.
Судом не встановлено вагомих підстав для призначення покарання у відповідності ст. 69 КК України, втім, враховуючи вищенаведені характеристики обвинуваченого, з яких вбачається його попередня позитивна поведінка, та обставина, що він має постійний заробіток, раніше не судимий, проживає із матір`ю, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та вагомо знижує ступінь важкості вчиненого діяння та ступінь небезпечності особи обвинуваченого для суспільства, а також враховуючи ту обставину, що потерпілий у судовому засіданні наполягав на обранні щодо обвинуваченого міри покарання не пов`язаної із позбавленням волі, зазначив, що будь-яких претензій до нього не має, ту обставину, що своєю поведінкою потерпілий в деякій мірі сприяв неправомірній поведінці обвинуваченого(віктимна поведінка), обвинувачений знаходився у стані вираженого емоційного стресу, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність, враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, зрозумів протиправність своїх дій, суд всебічно оцінив викладені обставини та прийшов до переконання про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_11 без реального виконання покарання, і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком у відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України.
Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Розв`язуючи питання цивільних позовів до обвинуваченого суд виходив з наступного.
Позов прокурора в інтересах центральної міської клінічної лікарні № 1 м. Донецька суд задовольняє, оскільки сума зазначена в позовній заяві є об`єктивною знайшла своє підтвердження при розгляді справи. При цьому доводи сторони захисту про залишення позову без розгляду у зв`язку із відсутністю на сьогодні відомостей щодо розрахункових розрахунків лікарні, суд відхиляє як несприйнятні.
Позов прокурора в інтересах КЛПУ «Міська лікарня ім. Леніна» суд залишає без розгляду, у зв`язку із заявою про це прокурора та на підставі ст. 128 КПК України, ст. 207 ЦПК України.
Речові докази відсутні.
Розв`язуючи питання розподілу процесуальних витрат, з урахуванням того, що у відповідності до квитанції № 4, потерпілим було витрачено 800 грн. на правову допомогу, документів, за якими представник обвинуваченого є особою, яка займається адвокатською діяльністю, з врахуванням часу, зайнятого представником у процесу розгляду кримінальної справи, у відповідності до ст. 120 та 124 КПК України, суд приходить до висновку про стягнень витрат на правову допомогу з обвинуваченого на користь потерпілого.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 121 КК України.
Призначити ОСОБА_11 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_11 ст. 75, 76 КК України и у відповідності до положень наведених статей кримінального закону звільнити засудженого ОСОБА_11 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 1(один)рік і (шість) місяців, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Позов прокурора в інтересах Центральної міської клінічної лікарні №1 м. Донецька задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь Центральної міської клінічної лікарні №1 м. Донецька витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 1513( тисяча п`ятсот тринадцять) 16 коп.
Позов прокурора в інтересах КЛПУ «Міська лікарня ім. Леніна» залишити без розгляду.
ПозовОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу у сумі 800(вісімсот) грн. 00 коп.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_11 не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1