Справа № 1-136/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2010 року. Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням судді Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

за участю прокурора Іванців М.Р.

та адвоката Шимшель І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Полиці Володимирецького району Рівненської області, жительки АДРЕСА_1, українка, громадянка України, освіта вища, розлучена, працює завідуючою Старорафалівської публічно- шкільної бібліотеки, за сумісництвом - головою гаражного кооперативу « Садко», раніше не судима;

за ч.2 ст.368, п.4 с.27, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 366 КК України,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки смт. Олексієво-Дружківка Донецької області, жительки АДРЕСА_2, українка, громадянка України, освіта вища, одружена, пенсіонерка, раніше не судима;

за ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді голови гаражного кооперативу « Садко», згідно протоколу засідання членів гаражного кооперативу « Садко» від 20.07.1997 року, будучи службовою особою, в силу виконання організаційно-розпорядчих функцій, зокрема, згідно ст. 101 Господарського колексу України, маючи право на управління кооперативом, згідно ст. 103 вказаного кодексу, маючи право розробляти і вносити на затвердження загальних зборів напрями розвитку кооперативу, контролювати виконання прийнятих загальними зборами рішень, вносити на затвердження загальних зборів рішення про прийняття до кооперативу нових членів та припинення членства, забезпечувати збереження майна кооперативу, вирішувати інші питання діяльності кооперативу, в липні 2010 року заволоділа чужим майном - грішми в сумі 16 тис. гривень, які отримала від ОСОБА_4, шляхом обману, була співучасником службового підроблення та вчинила службове підроблення при наступних обставинах:

Так, 28 липня 2010 року ОСОБА_2 обманним шляхом отримала від ОСОБА_4 16 тис. гривень за ніби-то включення його в члени кооперативу « Садко» та виділення земельної ділянки під будівництво гаражів, хоча з самого початку спілкування з останнім, знала, що вільних земельних ділянок у кооперативі не має і ОСОБА_4 місце під будівництво гаража не отримає.

Крім того, 28 липня 2010 року, в період з 14 год. 15 хв. по 14 год.50 хв., голова гаражного кооперативу « Садко» ОСОБА_2, знаходячись у службовому кабінеті сільського голови Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області - ОСОБА_3,діючи умисно, шляхом умовляння, схилила останню до складання завідомо неправдивого документу, а саме рішення Старорафалівської сільської ради про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0048 кв.м. для будівництва індивідуального гаража, яке попросила датувати 23 січня 2003 року, хоча їй достовірно було відомо, що ОСОБА_4 з відповідною заявою до вищезазначеної сільської ради не звертався, та що того дня, тобто 23 січня 2003 року, сесія сільської ради не проводилась і рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_4 сесією не приймалося. Після складання ОСОБА_3 даного рішення остання особисто його підписала і проставила на ньому відтиск печатки Старорафалівської сільської ради, надавши йому тим самим статус офіційного документа, після чого видала його ОСОБА_2

В цей же день, в період з 14 год. 55 хв. по 15 год. 35 хв., ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні Старорафалівської публічно-шкільної бібліотеки, умисно, склала завідомо неправдивий документ - довідку про те, що ОСОБА_4, є членом гаражного кооперативу « Садко» і йому виділена земельна ділянка під будівництво індивідуального гаража в кооперативі « Садко», хоча їй достовірно було відомо, що загальними зборами гаражного кооперативу « Садко» рішення про вступ ОСОБА_4 в члени кооперативу та про виділення йому земельної ділянки не приймалося.

Дану довідку ОСОБА_2 особисто підписала і поставила на ній відтиск печатки гаражного кооперативу « Садко», надавши їй тим самим статус офіційного документу, після чого видала її ОСОБА_4

Підсудна ОСОБА_3, перебуваючи на посаді сільського голови Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, згідно рішення Старорафалівської сільської ради « Про визнання повноважень Старорафалівського сільського голови» від 14.04.2006 року за № 2, будучи службовою особою- представником влади, в силу наділення владними повноваженнями та виконання функцій організаційно-розпорядчого характеру, 28 липня 2010 року, діючи умисно, вчинила зловживання владою, всупереч інтересам служби та службове підроблення при наступних обставинах:

28 липня 2010 року, в період з 14 год. 15 хв. по 14 год 50 хв. ОСОБА_3, знаходячись у своєму службовому кабінеті в приміщенні Старорафалівської сільської ради, діючи умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах голови гаражного кооперативу « Садко» ОСОБА_2, на прохання останньої склала завідомо неправдивий документ - рішення Старорафалівської сільської ради за № 73 про виділення земельної ділянки, площею 0,0048 кв.м. для будівництва індивідуального гаража ОСОБА_4, яке датувала 23 січня 2003 року, хоча їй достовірно було відомо, що ОСОБА_4 з відповідною заявою до вищезазначеної сільської ради не звертався, та що того дня, тобто 23 січня 2003 року, сесія сільської ради не проводилась і рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_4 сесією не приймалося. Дане рішення сесії ОСОБА_3 особисто підписала і поставила на ньому відтиск печатки Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, після чого видала його ОСОБА_2

Внаслідок вказаних умисних, протиправних дій голови Старорафалівської сільської ради ОСОБА_3 було завдано істотної шкоди державним та громадським інтересам у вигляді підриву авторитету органів місцевого самоврядування.

Підсудна ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала частково і суду пояснила, що головою гаражного кооперативу « Садко» вона працює з 1997 року по сумісництву. Основна її робота - завідуюча Старорафалівською публічно-шкільною бібліотекою.

В середині червня місяця 2010 року їй подзвонив ОСОБА_4, раніше його не знала, з приводу включення в члени кооперативу « Садко» та виділення йому земельної ділянки для будівництва гаража. Вона сказала, що можна по цьому питанні звертатися і що це буде коштувати 1000 доларів США. Другий раз ОСОБА_4 подзвонив і повідомив, що хоче два місця під гаражі і хоче подивитися, де їх можна будувати.

Усвідомлювала, що в кооперативі немає земельних ділянок під гаражі і що вона ОСОБА_4 обманює, а тому, коли останній приїхав на таксі до неї подивитися місце, вони поїхали зовсім в іншу сторону від земельних ділянок кооперативу.

28.07.2010 року ОСОБА_4 приїхав до неї в Старорафалівську бібліотеку, під її диктовку написав заяву про вступ до кооперативу « Садко», датовану 2002 роком - вона сказала любу дату, і після цього передав їй 16 тис. гривень.

Потім пішла в Старорафалівську сільську раду попросила сільського голову - ОСОБА_3 виписати рішення про виділення ОСОБА_4 земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража, площею 0,0048 га і датувати його 23 січня 2003 року за № 73. Чому сказала саме цю дату, пояснити не може.

Після цього, вже у себе в кабінеті надрукувала довідку про те, що ОСОБА_4 є членом гаражного кооперативу « Садко» і йому виділена земельна ділянка під будівництво гаража, яку підписала і поставила печатку кооперативу. Довідку ніде не реєструвала, так як усвідомлювала, що загальними зборами гаражного кооперативу « Садко» рішення про втсуп ОСОБА_4 в члени кооперативу та про виділення йому земельної ділянки не приймалося і що останній не зможе отримати місце для будівництва гаража.

Вона завідомо знала, що вільних земельних ділянок у кооперативі не має, але гроші від ОСОБА_4 взяла, так як було скрутне фінансове становище- необхідно було платити за оренду землі кооперативу, були борги по податках. Таким чином ОСОБА_2 обманула останнього, гроші отримані від нього хабарем не рахувала.

Рішення сільської ради ОСОБА_4 було не потрібне, необхідно було викопіювання. Вона ж дала йому звичайну схему, яку завірила печаткою.

Коли ОСОБА_4 поїхав, вона пішла в сільську раду, де святкували день народження секретаря ради-ОСОБА_11. Через деякий час туди зайшли працівники міліції і прокуратури, було проведено огляд в ході якого вона видала гроші, які отримала від ОСОБА_4

В цей же день, в приміщенні сільської ради під психологічним тиском працівників міліції написала явку з повинною про одержання хабара від ОСОБА_6 Хоча вона останнього не знає,хабара від нього не отримувала і не вимагала.

Підсудна ОСОБА_3 вину визнала і суду пояснила, що вона працювала головою Старорафалівської сільської ради Володимирецького району. ІНФОРМАЦІЯ_5 року, було день народження у секретаря сільської ради, в обід вони святкували. Після обіду прийшла ОСОБА_2, попросила дати рішення про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки в гаражному кооперативі. Рішення датувати січнем 2003 року, оскільки земельна ділянка, яка виділялася ОСОБА_4, розташована в місці, де ділянки розприділялися в 2003 році.

ОСОБА_3 піддалась на умовляння ОСОБА_2 і видала вище вказане рішення. В журналі реєстрації видачі рішень його не зареєструвала, так як даний журнал за 2003 рік знищений як такий, що не підлягає зберіганню. При цьому розуміла, що зловживає наданою їй владою та вчиняє службове підроблення, оскільки рішення датувала заднім числом і в ньому зазначено, що воно прийняте сесією сільської ради, яка в дійсності в той день збиралася і даного питання ніколи не розглядала. Ніякої винагороди за це ОСОБА_2 їй не обіцяла. ОСОБА_4 ніколи не бачила, і взагалі йому потрібно було видати не рішення сільської ради, а викопіювання. Після того, як ОСОБА_3 віддала ОСОБА_2 рішення, продовжили святкувати день народження. І в цей час до залу урочистих подій - зайшли працівники міліції. Було проведено огляд в ході якого у ОСОБА_2 вилучили 32 купюри по 500 гривень, на яких під лампою з ультрафіолетовим випромінюванням світилося слово « хабар». Остання сказала, що їй були винні гроші і віддали. Раніше ОСОБА_2 до неї з аналогічними проханнями про видачу таких рішень, в тому числі і заднім числом, не зверталася.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - працівники Старорафалівської сільської ради, ствердили, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року, після обіду, в сільську раду зайшли працівники міліції, слідчий прокуратури. Було проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_2, яка також була в сільській раді, вилучили 32 купюри по 500 грн., на яких під лампою з ультрафіолетовим випромінюванням світився напис « хабар». На руках ОСОБА_2 також світилася якась речовина зеленуватого кольору. Остання говорила, що вилучені гроші- це її, повернули борг.

Аналогічні покази дали суду і свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, які були запрошені працівниками міліції в якості понятих при проведенні слідчих дій. Останні також пояснили, що 28.07.2010 року, вранці, вони були присутні, як поняті, коли працівниками міліції в приміщенні УМВС України в Рівненській області було помічено 32 купюри номіналом 500 гривень, а саме на зворотній стороні всіх купюр у верхньому правому куті зроблено напис « хабар», і їх помітили за допомогою спеціального аерозоля. Після цього ці гроші в сумі 16000 грн. вручили чоловіку на прізвище ОСОБА_4 для подальшої їх передачі голові гаражного кооперативу « Садко». Потім вони з працівниками міліції поїхали в с. Стара Рафалівка Володимирецького району. Там, в сільській раді було проведено огляд місця події в ході якого у ОСОБА_2 було виявлено і вилучено 16 тис. гривень - 32 купюри номіналом по 500 гривень. Під час огляду грошей під ультрафіолетовим випромінюванням на кожній купюрі виявлено напис «хабар».

Свідок ОСОБА_4 ствердив, що в середині червня 2010 року, будучи на базарі в м. Кузнецовську, він почув, що неподалік є гаражний кооператив « Садко», голова якого-ОСОБА_2, працює в бібліотеці, в с. Стара Рафалівка Володимирецького району. Зацікавившись даною інформацією, поскільки працює підприємцем і необхідна земельна ділянка під будівництво гаража, подзвонив до останньої. ОСОБА_2 сказала, що можна отримати земельну ділянку для будівництва і це буде коштувати 1000 доларів США за місце. Через деякий час зустрівся з підсудною і остання показала, де є вільні місця під гаражі. Тоді ж сказав, що йому потрібно два місця. 27.07.2010 року зателефонував до ОСОБА_2 і домовилися про зустріч на слідуючий день. В подальшому, розуміючи що підсудна протиправно вимагає в нього гроші, вирішив звернутися з відповідною заявою у правоохоронні органи. 28.07.2010 року, зранку, в УДСБЕЗ УМВС України в Рівненській області у нього відібрали відповідну заяву про злочин, на грошових купюрах в кількості 32 купюри по 500 гривень, спеціальною речовиною зробили напис « хабар». Про всі ці дії за участю понятих були складені протоколи. Потім він поїхав у с. Стара Рафалівка Володимирецького району, де в приміщенні бібліотеки передав ОСОБА_2 16000 гривень.Остання сказала, щоб він написав заяву про виділення йому земельної ділянки для будівництва гаража, датовану 2002 роком. Він же в свою чергу попросив надати йому відповідне рішення сільської ради та довідку кооперативу « Садко». Дані документи підсудна йому видала.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що весною 2008 року від мешканців м.Кузнецовська дізнався, що в с. Стара Рафалівка відводяться земельні ділянки під будівництво гаражів в гаражному кооперативі « Садко», головою якого є жінка, що одночасно очолює Старорафалівську бібліотеку. Через декілька днів після цього він заїхав у бібліотеку с. Стара Рафалівка, де у незнайомої жінки запитав чи можна отримати земельну ділянку для будівництва гаража. З ким саме розмовляв не пам'ятає, однак йому сказали звернутися пізніше. Приблизно у вересні 2008 року він знову приїхав у Старорафалівську бібліотеку, там йому повідомили, що є вільні земельні ділянки в кооперативі. Для оформлення документів необхідно надати копії паспорта та ідентифікаційного коду і 600 доларів США. Того ж дня написав заяву про вступ у гаражний кооператив. А через декілька днів привіз гроші- 600 доларів США. Точно не пам'ятає з ким напередодні розмовляв і кому передавав гроші. Не може ствердити, що та жінка це була ОСОБА_2 На попередньому слідстві вказував дане прізвище так як говорив слідчий. Знає тільки, що та жінка працювала в Старорафалівський бібліотеці. 600 доларів США не рахував хабарем, думав, що це кошти за оформлення документів і приватизацію земельної ділянки. Тому й не звертався у міліцію. Лише в травні 2010 року розпочав будівництво гаража, раніше не було коштів. Документів, що підтверджували б його право власності за земельну ділянку до цього часу немає. Також не може пояснити, чому написав явку з повинною через 2 роки.

Крім визнання своєї вини самою підсудною ОСОБА_3, показів свідків, винність останньої у вчиненні інкримінованого їй злочину стверджується також: висновком почеркознавчої експертизи № 490 від 17.08.2010 року згідно якого рукописні записи та підпис в рішенні Старорафалівської сільської ради за № 73 від 23.01.03 про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража ОСОБА_4, виконані ОСОБА_3.( а.с. 192-196, Т.1)

Відтиск круглої гербової печатки Старорафалівської сільської ради Володимирецького рійону Рівненської області, виконаний в наданому на дослідження рішенні Старорафалівської сільської ради за № 73 від 23.01.2003 року про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража ОСОБА_4 нанесений кліше печатки Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області( висновок криміналістичної експертизи № 491 від 17 серпня 2010 року, Т.1, а.с. 205-210).

Згідно протоколу огляду документів від 2.08.2010 року - протоколів сесії Старорафалівської сільської ради з додатками до них за 2003 рік, не виявлено рішення Старорафалівської сільської ради про виділення( чи відмову у виділенні) земельної ділянки ОСОБА_4, в додатках до рішень також не виявлено заяви ОСОБА_4 з проханням надати йому земельну ділянку. ( а.с. 112-113, Т.1).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена в судовому засіданні і її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, оскільки вона вчинила зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним та громадським інтересам у вигляді підриву авторитету органів місцевого самоврядування та службове підроблення.

Суд вважає доведеною і вину ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, а саме: в співучасті - в підбурюванні до служового підроблення та в службовому підробленні.

Крім визнання своєї вини самою підсудною у вчиненні даного злочину винність ОСОБА_2 стверджується також: протоколом обшуку від 28.07.2010 року- Старорафалівської бібліотеки, де було виявлено та вилучено ксерокопію паспорта, ідентифікаційного коду на ім.»я ОСОБА_4 і заяву ОСОБА_4 на ім.»я голови гаражного кооперативу « Садко» ОСОБА_2 з проханням прийняти в члени гаражного кооперативу « Садко» та виділити земельну ділянку під будівництво індивідуального гаража площею 0,0048 га від 15.11.2002 року ( т.2 а.с. 33, 89-91).

Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 490 від 17.08.2010 року - підпис в графі « Голова гаражного кооперативу « Садко» ОСОБА_2» в довідці без дати, підписаній головою гаражного кооперативу « Садко» ОСОБА_2 виконаний ОСОБА_2 ( Т.1 а.с. 192-196).

Відтиски круглої печатки гаражного кооперативу « Садко» виконані в графі « Голова гаражного кооперативу « Садко» ОСОБА_2 в довідці без дати, підписаній головою гаражного кооперативу « Садко» ОСОБА_2 та в нижній правій частині копії викопіювання, нанесені кліше печатки гаражного кооперативу « Садко».( висновок криміналістичної експертизи № 491 від 17 серпня 2010 року, Т.1, а.с. 205-210).

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_2 за ч.2 ст. 368 КК України, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, а встановлене слідуюче:

Як на попередньому слідстві так і в судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечувала, що отримала від ОСОБА_4 16 тис. гривень за ніби-то включення його в члени кооперативу « Садко» та виділення земельної ділянки під будівництво гаража. Даний факт стверджується і протоколами огляду та прослуховування диктофона, де зафіксована розмова між ОСОБА_4 і ОСОБА_2, та грошових коштів ( Т.1, а.с. 15-17, 18), протколом огляду місця події від 28.07.2010 року - Старорафалівської сільської ради в ході якої в ОСОБА_2 було виявлено і вилучено 16 тис. гривень ( Т.1, а.с. 35-39); висновком фізико -хімічної експертизи № 493 від 18.08.2010 року, вилучених у підсудної купюр ( Т.1 а.с. 172-178); висновками криміналістичних( фоноскопічних) експертиз матеріалів та засобів звукозапису № 2723/2724 від 20.08.2010 року; № 2725/2726 від 29.08.2010 року ( Т.1, а.с. 227-238, 242-251).

Однак як пояснила в судовому засіданні сама підсудна, вона ще під час першої телефонної розмови з ОСОБА_4 знала, що вільних земельних ділянок у кооперативі не має і останній не зможе отримати місце для будівництва гаража. Крім того, закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки, де орендарем виступає гаражний кооператив « Садко». Довідку, яку видала ОСОБА_4 ніде не реєструвала, так як знала, що загальними зборами гаражного кооперативу рішення про вступ останнього, в члени кооперативу та виділення йому земельної ділянки не приймалося. І взагалі йому потрібно було видати викопіювання, а не рішення сільської ради, ще й датоване 2003 роком. Вона ж дала ОСОБА_4 звичайну схему і показала місця для гаражів на земельній ділянці, що не належить кооперативу. Гроші від ОСОБА_4 взяла, так як було скрутне фінансове становище- необхідно платити за оренду землі кооперативу, були борги по податках. Таким чином вона обманула останнього, з метою заволодіння чужим майном - грішми, переслідуючи корисливі мотиви і мету, тобто вчинила шахрайство - заволодіння чужим майном, шляхом обману.

А як зазначено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду україни від 26.04.2002 року № 5 « Про судову практику у справах про хабарництво» давання й одержання хабара тісно пов'язані умислами осіб, які вчиняють ці злочини. Якщо особа, вручаючи службовій особі незаконну винагороду, з тих чи інших причин не усвідомлює, що дає хабар ( наприклад, у зв'язку з обманом чим зловживання довірою), вона не може нести відповідальність за давання, а службова особа- за одержання хабара. Дії останньої за наявності до того підстав можуть кваліфікуватись як зловживання владою чи службовим становищем, обман покупців або замовників, шахрайство тощо.

Таким чином особливість суб'єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що між умислом хабароодержувача та хабародавця є тісний нерозривний зв'язок, оскільки і той і інший повинні усвідомлювати, що має місце давання-одержання хабара. Умислом хабароодержувача в усіх випадках повинне охоплюватися, крім іншого, усвідомлення того, що і сам хабародавець розуміє сутність того, що відбувається, і усвідомлює, що незаконна винагорода передається ним службовій особі й приймається останньою саме як хабар.

Однак як встановлено в судовому засіданні умисел підсудної ОСОБА_2 був направлений на заволодіння чужим майном- грішми, шляхом обману, переслідуючи корисливий мотив і мету. Про це свідчать і подальші дії останньої: завідомо знаючи, що вільних земельних ділянок у кооперативі немає ОСОБА_2 видала ОСОБА_4 підроблену довідку, схему, рішення сільської ради, датоване 2003 роком та показала місце для будівництва на території, що не належить кооперативу « Садко». Тобто відсутні умисел і суб'єктивна сторона одержання хабара.

А тому злочинні дії ОСОБА_2 по даному епізоду слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 368 КК України на ч.1 ст. 190 КК України.

Крім того, органами попереднього слідства ОСОБА_2 звинувачується в отриманні хабара у вересні 2008 року в сумі 600 доларів США від ОСОБА_6, за отримання земельної ділянки в гаражному кооперативі « Садко».

Однак, як на попередньому слідстві так і в судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_6 вона не знає, хабара від нього не вимагала і не отримувала. Явки з повинною написала під психологічним тиском працівників міліції.

Інших доказів у ствердження вини підсудної в одержанні хабара від ОСОБА_6 в судовому засіданні не здобуто.

Крім того, обов'язковою ознакою злочину, передбаченого ст.. 368 КК України, є його предмет-хабар, який являє собою незаконну винагороду матеріального ( майнового характеру). В даному випадку відсутній предмет хабара.

Як ствердив сам свідок ОСОБА_6, 600 доларів США він не рахував хабарем, думав, що це кошти за оформлення документів і приватизацію землі. Крім того, останній не може достовірно ствердити, що саме з підсудною ОСОБА_2 він розмовляв і давав їй гроші, знає тільки, що жінці у Старорафалівській бібліотеці. Даний факт останній стверджував і під час очної ставки 27.08.2010 року ( а.с. 146-147). Викликає сумніви і та обставина, що лише через два роки ОСОБА_6 вирішив написати явку з повинною.

А як зазначено в ст.. 74 КПК України визнання обвинуваченим своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього сукупністю доказів, що є в справі.

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. Згідно ст.. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах одержаних незаконним шляхом ( п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року № 9 « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»).

Крім того, об'єктивна сторона злочину, передбаченого ст.. 368 КК України, полягає в одержанні хабара в будь-якому вигляді. Оскільки одержання хабара є корисливим злочином, його предмет має виключно майновий характер.

Суд повинен навести у вироку докази на підставі яких він дійшов до висновку, що гроші, матеріальні цінності чи послуги були передані або надані службовій особі як хабар та що це усвідомлювали і той хто його дав, і той, хто одержав.

І як зазначалося вище давання і одержання хабара тісно пов»язані умислами осіб, які вчиняють ці злочини. Якщо особа, вручаючи службовій особі незаконну винагороду, з тих чи інших причин не усвідомлює, що дає хабар, вона не може нести відповідальність за давання, а службова особа - за одержання хабара (п.п. 3,4,8-9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 5 « Про судову практику у справах про хабарництво»).

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що явка з повинною ОСОБА_2, в якій вона визнає свою вину в одержанні хабара від ОСОБА_6, так і непослідовні покази останнього, не можуть бути покладені в основу обвинувачення. Сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів, вина підсудної по даному епізоду не доведена.

А як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судовго розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов'язаний постановити виправдувальний вирок, а не повертати справу на додаткове розслідування.

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеною вину підсудної ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України по епізоду одержання хабара від ОСОБА_6, у зв'язку з чим даний епізод слід виключити із обвинувачення.

При обранні міри покарання підсудним суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особи- винних, що вчинили злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 раніше не судимі, розкаюються у вчиненому, позитивно характеризується. Підсудна ОСОБА_3 - вину визнала повністю, ОСОБА_2 - частково.

А тому, враховуючи тяжкість злочину, особи винної, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудної ОСОБА_2 без відбування покарання, застосувавши ст. 75 КК України.

ОСОБА_3- пенсіонерка, вину визнала повністю, сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялася. За наявності даних обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу винної, суд рахує за можливе перейти до іншого більш м»якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 364 ч.1 КК України, застосувавши ч.1 ст. 69 КК України, обравши ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст..ст. 323,324 КПК України,-

З а с у д и в:

ОСОБА_2, визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 366, ч.1 ст.366 КК України і призначити покарання:

за ч.1 ст. 190 КК України: три роки обмеження волі;

за ч. 1 ст. 366 КК України - 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави.

за ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України: 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави.

На підстав ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання: три роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену від відбування призначеного покарання з випробуванням, з двохрічним іспитовим строком.

Покласти на засуджену такі обов"язки, згідно ст.76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з"являтися для реєстрації

ОСОБА_3, визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366 КК України і призначити покарання:

за ч.1 ст. 364 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України: 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави;

за ч.1 ст. 366 КК України: 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави.

На підстав ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання: 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави.

Запобіжний захід засудженим до вступу вироку в законну силу залишити - підписку про невиїзд.

Речові докази: диктофон «Olympus VN-900», серійний номер 221203 GKP, оптичний диск DVD-R марки «VS» з рукописним написом « № 282…», особову справу ОСОБА_3, папку з документами під назвою « Гаражний кооператив « Садко» - залишити при матеріалах кримінальної справи; грошові кошти в сумі 16000 грн. - 32 купюри номіналом по 500 грн. кожна: серії БТ0935897, ГН 0569328, БТ 5335455, БТ 0935792, ГН 0915592, БТ 7938338, БН 2601902, БТ 3210938, БН 4101126, ГК 7398760, БТ 4582403, ГТ 3371197, ГК 7092056, БТ 0212251, БН 0459901, ГН 3374668, БН 6076452, БР 4717454, ГК 2548203, БТ 1389842, ГТ 1879005, ГК 7588380, БН 5342594, АА 4181515, БТ 3084822, БН 2496418, АА 0110963, ГТ 1631600, БТ 5215259, БР 3261063, ГН 2320312, БН 3744939 - конфіскувати в прибуток держави.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту проголошення до апеляційного суду Рівненської області через районний суд.

СУДДЯ: