Справа № 2114/1-695/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 січня 2012 року

Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Черниш О.Л.

за участю прокурора Разторгуєвої А.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.203 КК України

встановила:

До Комсомольського районного суду м. Херсона із прокуратури Комсомольського району м. Херсона надійшла кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.203 КК України.

Відповідно до вимог ст.237 КПК України при попередньому розгляді справи суддя зясовує щодо кожного із обвинувачених такі питання:

1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла;

2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення;

3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу;

4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу;

5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Прокурор вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду, оскільки справа підсудна Комсомольському районному суду, і відсутні підстави, через які справа не може бути призначена до судового розгляду.

При розгляді питання чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог Кримінально-процесуального Кодексу суд встановив, що обвинувальний висновок не відповідає вимогам ст.223 КПК України.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 203КК України, а саме, що вона, маючи намір, спрямований на незаконне зайняття забороненим видом господарської діяльності щодо якого є спеціальна заборона, а саме ч.4 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481 ВР з метою отримання доходу на свою користь... виготовила 6 літрів самогону, який згідно довідки про дослідження НДЕКЦ УМВС України в Херсонській області є спиртовим напоєм.

Частиною 1 ст. 203 КК України передбачена відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

У обвинувальному висновку не вказано яким саме видом забороненої господарської діяльності мала намір займатися ОСОБА_1, але за ч.1 ст.203 КК України кримінальним діянням є лише зайняття господарською діяльністю, щодо якої існує спеціальна заборона, а не намір займатися такою діяльністю.

Згідно обвинувачення ОСОБА_1 мала намір займатися забороненим видом господарської діяльності щодо якого є спеціальна заборона ч.4 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481 ВР.

Слід зазначити, що ч.4 ст.15 вказаного закону має кілька абзаців, тобто містить кілька норм, і в обвинувальному висновку мало б бути посилання на конкретну норму. Але ч.4 ст.15 вказаного Закону не містить спеціальної заборони певного виду господарської діяльності, а визначає плату за ліцензії на право імпорту, експорту алкогольних напоїв та на право оптової торгівлі ними.

У статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року викладені терміни спирту етилового, коньячного, плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів та ін., а згідно ст. ст. 2, 14 вказаного Закону передбачено, що виробництво вказаних спиртів може здійснюватися тільки на державних підприємствах на підставі ліцензії.

Але згідно обвинувального висновку ОСОБА_1 виготовила не алкогольний напій, а спиртовий напій домашнього виготовлення (самогон), який містить сивушні масла та етиловий спирт певної міцності, а не етиловий, коньячний, плодовий спирт, біоетинол чи алкогольний чи слабоалкогольний напій, вказаний у ч.1 вищезазначеного Закону.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 6 "Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальної справи у судах першої інстанції" відповідно до вимог статті 249-1 КПК підставою для повернення справи прокурору з попереднього розгляду є встановлення суттєвих порушень ним вимог статей 228 232 КПК при перевірці справи з обвинувальним висновком, при прийнятті у ній рішень та при направленні справи до суду. Суттєвими порушеннями при складанні обвинувального висновку, правильність якого повинен перевірити прокурор, слід вважати такі порушення вимог статей 223, 224 КПК, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального висновку. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним або не збігається з обвинуваченням, викладеним у постанові про притягнення особи як обвинуваченого.

Зазначення порушення, допущенні при складанні обвинувального висновку, є суттєвими.

Враховуючи обставини, викладені у мотивувальній частині постанови, кримінальну справу необхідно повернути прокурору для усунення виявлених порушень.

Керуючись ст.ст.237, 244, 249-1 КПК України, суддя

постановила:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 203 КК України повернути прокурору для усунення виявлених порушень.

На постанову протягом семи діб з дня її проголошення прокурором може бути подана апеляційна скарга.

Суддя:ОСОБА_2