Справа № 308/8039/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому засіданні апеляційні скарги прокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2015 року за матеріалами кримінального провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, ромської народності, без освіти, раніше судимого:

- вироком Ужгородського міськрайонного суду від 11.06.2013 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 104,75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2014 року за ч.2 ст. 186 КК України на підставі ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень з призначенням покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 304 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Н підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим остаточно до відбуття призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання остаточно до відбуття призначено у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 08.05.2014 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертизи по справі в розмірі 833,22 грн. ( вісімсот тридцяти трьох гривень 22 копійок).

За вироком ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що, будучи раніше судимим, 07.12.2013 року близько 18:00 години, перебуваючи в гостях у ОСОБА_9 , скориставшись тим, що останній вийшов з будинку, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу викрав телевізор марки RECOR RC-4421PST, вартість якого згідно висновку експерта № 23/1 від 14.01.2014 року становить 171,00 грн. ( сто сімдесят одну гривню 00 копійок).

Крім цього, 07.12.2013 року близько 20:00 години умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить гр. ОСОБА_10 , проник всередину звідки викрав DVD- програвач марки LG DP 437, вартість якого згідно висновку експерта №23/4 від 13.01.2014 року становить 287,28 грн. ( двісті вісімдесят сім гривень 28 копійок).

Згодом, в січні 2014 року за попередньою змовою зі своєю сестрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на той час була малолітньою особою, заздалегідь пообіцявши їй матеріальну винагороду у вигляді розподілу прибутку від реалізації викраденого, умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить гр. Такач ОСОБА_12 , проник разом з сестрою всередину будинку звідки викрав DVD- програвач марки LG DV 457, вартість якого згідно висновку експерта №23/223 від 29.04.2014 року становить 90,00 грн. ( дев`яносто гривень 00 копійок) та акустичну систему марки CROWN, вартість якої становить 200,00 грн. ( двісті гривень 00 копійок).

Крім цього, 12.04.2014 року близько 19:00 години, перебуваючи в с. Струмківка ДТГО Львівська залізниця пошкодив вхідні двері та проник у складське приміщення №1 ВП Ужгородська дистанція колії, звідки таємно викрав рейкошліфувалку, чим завдав збитки ВП Ужгородська дистанція колії на загальну суму 2123,00 грн. ( дві тисячі сто двадцять три гривні 00 копійок).

В апеляційних скаргах:

прокурор Ужгородської міжрайонної прокуратури просить вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2015 року змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виключити з резолютивної частини вироку повторне формулювання покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, як зайве. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті ( частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначаються. Крім того, вважає, що при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 суд неправильно застосував ч. 1 ст. 71 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, а не за ч.4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2015 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч.2 ст. 304 КК України так як сестри разом з ним не було. Вказує на те, що під час досудового розслідування підписував всі документи не розуміючи їх значення, так як не вміє ні писати, ні читати та йому не був забезпечений перекладач. Звертає увагу суду на те, що в судовому засіданні вказував на те, що здійснював крадіжку сам, без сестри та зазначає, що вкрав один DVD- програвач, а не 2, як встановлено вироком суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу обвинуваченого та вказав, що дійсно обвинувачений вину визнавав частково, за усіма епізодами злочинної діяльності не допитувався; промову прокурора на часткове підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши звукозапис судового засідання суду першої інстанції, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 348 КПК України , після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Якщо обвинувачений не розуміє мови, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, він має право отримати безкоштовну допомогу перекладача. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Тільки після роз`яснення суті обвинувачення і впевненості в тому, що обвинувачений зрозумів про що йде мова, головуючий може з`ясувати у нього ставлення до висунутого обвинувачення - чи визнає він свою вину повністю, частково або повністю її заперечує.
З журналу судового засідання та звукозапису судового засідання вбачається, що судом першої інстанції не було детально поінформовано обвинуваченого зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.
Суд першої інстанції здійснив обмеження дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи які ніким не оспорюються.
Однак, упорушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не допитав обвинуваченого за всіма епізодами злочинної діяльності, в тому числі про обставини, що впливають на кваліфікацію його діяння. Крім того, головуючий не з`ясував , чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не зазначив зміст обставин справи які ніким не оспорюються.
Визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому злочині може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними у провадженні, а вина доведена в законному порядку.
Таким чином колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом вимог ст. 348, 349 КПК України , що призвило до порушення права обвинуваченого на захист.
Разом з тим, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, судом першої інстанції зайво призначено покарання за окремими епізодами злочинної діяльності , які не мають самостійної санкції . Крім того, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд не вмотивував застосування вимог ч. 1 ст. 71 КК України .

Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України , підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення . При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обгрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними , оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого , які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора порушуються питання про зміну вироку лише в чатині призначеного обвинуваченому покарання , то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути виявленні порушення кримінального процесуального закону, що зумовлює скасування вироку в цілому , і з метою захисту прав да дотримання інтересів сторін кримінального провадження, направлення цього провадження до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду .

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи апелянтів , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

апеляційні скарги прокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2015 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, а метіріали кримінального провадження на правити на новий судовий розгляд . Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_8 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: