В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2015 року Справа № 608/453/15-к
Номер провадження1-кп/608/55/2015
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чорткова кримінальне провадження № 1-КП/608/55/2015 щодо обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого водієм ТОВ «Укрвесттранс» не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України з участю прокурора ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , представника ОСОБА_6 ,-
В кінці лютого 2014 року ОСОБА_3 перебуваючи на залізнодорожному вокзалі в м. Тернопіль познайомився із ОСОБА_7 , жителькою АДРЕСА_2 та обмінявся із нею номерами телефону. Після даної зустрічі вони почали спілкуватися між собою по телефону. В травні місяці ОСОБА_3 діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами, ввійшовши в довіру ОСОБА_7 , повідомив їй неправдиві відомості про те, що йому терміново необхідні кошти, які вій їй поверне пізніше. ОСОБА_7 будучи обманутою та довірившись ОСОБА_3 перерахувала йому кошти на картонку «ПриватБанку», яка належить іншій особі, а саме ОСОБА_8 , номер якої їй повідомив ОСОБА_3 . Після цього протягом травня - червня 2014 року ОСОБА_7 переказувала грошові кошти ОСОБА_3 на дану картонку на його різні погреби, які він зобов`язувався повернути. Всього з 13.05.2014р. по 26.06.2014 року ОСОБА_7 переказала ОСОБА_3 через карточку «ПриватБанку» яка належить ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 15 895, 12 гривень, які він їй не повернув по даний час.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила суду фактичні обставини кримінального правопорушення, показання дані нею на досудовому слідстві підтримала в повному обсязі, при цьому пояснила, що ОСОБА_3 обманював її неодноразово відколи вони познайомилися , а саме, з лютого 2014 року, постійно говорив, що ніде не працює, власного житла немає, в нього постійні проблеми, обіцяв на потерпілій одружитися. Просила в судовому засіданні задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, щодо покарання покладається на думку суду.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюють ся. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), слід кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.
Обставинами, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості.
Приймаючи до уваги вказані обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ст. 190 ч. 1 КК України у вигляді штрафу.
Вказане покарання, за своїм видом і розміром суд вважає, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, потерпілою було подано позовну заяву про відшкодування обвинуваченим спричиненої моральної та матеріальної шкоди, яку слід задовольнити частково.
На підставі ст. 22 Цивільного кодексу, збитками є :
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
З урахуванням вимог потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення на її користь з обвинуваченого моральної шкоди, яка завдана потерпілій внаслідок заволодіння її майном шляхом обману та зловживання довірою, та пов`язана з постійними стресами, соромом, моральними стражданнями, переживаннями, які суд враховує, і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково та стягнути в її користь із цивільного відповідача ОСОБА_3 в сумі 15 000 грн. моральної шкоди та 60 000 грн. матеріальної шкоди, яка підтверджується, показаннями самого обвинуваченого, потерпілої та розписками.
Речові докази карточки «ПриватБанку», які належать ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 залишити при матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, та призначити покарання у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривням в дохід держави.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 60 000 (шістдесять тисяч) гривень та моральну шкоду в сумі 15 000(п`ятнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 750 гривень судового збору.
Речові докази карточки «ПриватБанку», які належать ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Вирок набрав законної сили "____"________________2015 року.

Оригінал вирока знаходиться в матеріалах справи № 608/453/15-к.

Суддя: ОСОБА_1
Копію вироку видано "____"_____________2015 року.

Секретар: