АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці «
3 » квітня 2007 р.

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Огородника А.П.

суддів Горецької С .О., Підгорної С.П.

за участю прокурора Хоміцької Т.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області
від « 14 » листопада 2006 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин
України, уродженець АДРЕСА_1, мешканець АДРЕСА_2, неодружений, непрацюючий, - з
середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, -

засуджений за ст.ст. 115 ч.1, 185 ч.2 КК України і призначено йому
покарання за ст. 115 ч.1 КК України у виді семи років позбавлення волі та за
ст. 185 ч.2 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України визначено до
відбування покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим сім років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1
залишена у вигляді тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахується з 05
липня 2006 року.

Справа
№ 11 -130/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції: Марчак В.Я.

Категорія:
спист. 115 ч.1,185 ч.2

КК України Доповідач: Огородник А.П.

2

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнаний винуватим і засуджений
за те, щоІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 годині, перебуваючи в господарстві гр. ОСОБА_2, по
АДРЕСА_3, під час вживання спиртних напоїв, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, умисно, протиправно заподіяв смерть ОСОБА_3 шляхом нанесення їй
багаточисельних ударів ногами та руками по голові і тілу.

Крім цього, 16.04.2003 року, приблизно о 22 год. 00 хв.,
ОСОБА_1, з подвір'я будинку громадянки ОСОБА_4, що по АДРЕСА_4, шляхом вільного
доступу, таємно викрав майно її сина ОСОБА_5 на суму 300 грн., чим завдав
потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

24.04.2003 року, біля 23 год. 30 хв., ОСОБА_1, повторно,
з під'їзду будинку АДРЕСА_5, таємно викрав майно громадянина ОСОБА_6 на суму
850 грн., чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

02.08.2003 року, біля 23 год. 00 хв., ОСОБА_1, повторно,
з подвір'я будинку громадянки ОСОБА_5, в АДРЕСА_4, таємно викрав майно на 300 грн.,
чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

21.09.2003 року, о 23 год. 00 хв., ОСОБА_1„ повторно, з
автомобіля ВАЗ 21013, номер НОМЕР_1таємно викрав майно громадянина ОСОБА_7, на
суму 580 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_7, матеріальної шкоди на вказану
суму.

24.09.2003 року, в період часу з 22 год. 00 хв., по 23
год. 00 хв., ОСОБА_1, повторно, з автомобіля "Мерседес", номер
НОМЕР_2таємно викрав автомагнітолу, яка належала гр. ОСОБА_8, вартістю 600
грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.

На вирок надійшла апеляція засудженого ОСОБА_1, в якій
він не погоджується з кваліфікацією дій за ст. 115 ч. 1 КК України. Посилається
на те, що у них виник сімейний конфлікт через невірність співмешканки ОСОБА_3,
що вона мала коханця, у зв'язку з чим вона стала йому огидна і він хотів її
зупинити, але не хотів її убивати.

Також посилається на те, що вимоги ст.ст. 218-220 КПК
України виконувались без його присутності і судом не було враховано те, що він
сам повідомив про злочин, повернувся на місце події та дочекався приїзду
працівників міліції.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав свою
апеляцію, висновок прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення.

Вина засудженого ОСОБА_1 у скоєнні крадіжок при
обставинах, викладених у вироку суду, доведена і підтверджується зібраними по
справі доказами, яким дана вірна юридична оцінка.

Крім того, сам засуджений в суді першої інстанції вину в скоєнні крадіжок
визнав повністю і в апеляції не оспорює кваліфікацію та доведеність його дій за
ст. 185 ч. 2 КК України.

3

Не дивлячись на
те, що ОСОБА_1
не погоджується із кваліфікацією його дій за ст. 115 ч.І КК
України, вина засудженого у вчинені вбивства ОСОБА_3 при обставинах, викладених
у вироку, також повністю доведена зібраними по справі доказами, а його діям
дана вірна юридична оцінка.

Так, ОСОБА_1, будучи допитаним в суді першої
інстанції, свою вину визнав частково і показав, що під час вживання спиртних
напоїв між ним та ОСОБА_3 виникла суперечка. Під час суперечки він наніс
останній два удари кулаком в обличчя, від яких вона впала на землю, але він
продовжував її бити ногами і руками по різних частинах тіла. Скільки саме
ударів наніс не пам'ятає, оскільки був в стані алкогольного сп'яніння (а.с.
277-279).

Згідно висновку судово-медичної експертизи
(а.с. 53-55) ОСОБА_3 були спричинені багаточисельні легкі тілесні ушкодження,
що виникли за короткий проміжок часу, який передував моменту настання смерті,
від не менш як 20-ти кратної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів
об такі.

Також
їй були спричинені:

- крововиливи
в м'які тканини волосяної частини -голови з боку

внутрішньої поверхні в правій
лобно-тім'яно-потиличній ділянці;

· злами ребер справа з 2-го по 11-е по передньо-підпаховій лінії і зліва
2-го, з 4-го по 10-е по середньо-ключичній лінії;

·
субдуральна гематома в лівій
тім'яно-потиличній ділянці;

- субарахноїдальні
крововиливи по всіх поверхнях правої півкулі

головного мозку.

Дані тілесні ушкодження виникли за короткий проміжок часу, який передував
моменту настання смерті, від не менш як 20-ти кратної дії твердих тупих
предметів або ударів об такі і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які
небезпечні для життя в момент їх спричинення і знаходяться в прямому причинному
зв'язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_3 наступила від травматичного шоку, який
розвинувся внаслідок тупої травми грудної клітки з багаточисельними зламами
ребер.

Свідок ОСОБА_9 суду першої інстанції показала, що коли її
донька ОСОБА_10 повідомила про те, що ОСОБА_1 б'є ОСОБА_3, вона вийшла на
вулицю та побачила потерпілу, яка лежала на землі, і ОСОБА_1, який наносив
потерпілій удари руками та ногами по різним частинам тіла (а.с. 277-279).

Крім того, його вина доведена протоколом огляду місця
події з фототаблицями (а.с. 3-10), протоколом відтворення обстановки і обставин
події (а.с. 44-50), актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.
67), з яких вбачається, що ОСОБА_1, будучи осудною особою, на місці події
продемонстрував, які удари і в які частини тіла наносив. Ці обставини потім
знайшли своє підтвердження під час огляду місця події.

Проаналізувавши зібрані та досліджені по справі докази, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 скоїв умисне вбивство ОСОБА_3,
врахувавши спосіб вчинення злочину, кількість, характер та локалізацію тілесних
ушкоджень, які свідчать про те, що умисел ОСОБА_1 був направлений саме на
позбавлення життя потерпілої. Тому посилання засудженого в апеляції на те, що
він не хотів вбивати потерпілу є надуманими і безпідставними.

4

Не можуть бути враховані посилання засудженого в апеляції на те, що вимоги
ст.ст. 218-220 КПК України виконувались без його участі, оскільки при розгляді
справи в суді підсудному була надана можливість ознайомитись з усіма
матеріалами справи і він з ними ознайомився, про що є відповідна розписка (а.с.
276).

Надуманими є твердження і про те, що судом не
було враховано, що він сам повідомив про злочин, повернувся на місце події та
дочекався приїзду працівників міліції, оскільки вони були враховані судом
першої інстанції при призначенні покарання як обставини, що пом'якшують
покарання, зокрема з'явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння
розкриттю злочину.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що дії
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за с-т. 115 ч.1 КК України,
оскільки він умисно, протиправно заподіяв смерть іншій людині та ст. 185 ч.2 КК
України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Що стосується призначеної судом міри покарання ОСОБА_1,
то підстав до її пом'якшення колегія суддів не вбачає, оскільки покарання
засудженому призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням
ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу і обставин, що
обтяжують та пом'якшують покарання, в тому числі і тих, які зазначені у вироку,
і призначене ОСОБА_1 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і
попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області
від 14 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію
останнього - без задоволення.

Головуючий (підпис) А.П.Огородник

Суддя (підпис) С.О.Горецька