АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1009/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 296 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001457 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка, Житомирського р-ну, Житомирської обл., громадянина України, працюючого на посаді менеджера інформаційних технологій ТОВ «Бейкер Тіллі», з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України , -

встановила:
Цим вироком затверджено угоду про примирення, укладену 27 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001457 від 31 січня 2015 року. ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

На підставі ст. 46 КК України ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження №0001457 від 31 січня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України закрито.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 31 січня 2015 року близько 10 години 50 хвилин, знаходячись в Дніпровському Відділі державної міграційної служби ГУДМС України в м. Києві, розташованого в м. Києві, вул. Миколи Лебедєва, 14-А з метою здати документи для отримання закордонного паспорту, підійшовши до терміналу, де звернувся до працівника TOB «Айтехконсалт» ОСОБА_11 , яка надає консультативні послуги відвідувачам, щоб зайняти місце в черзі на оформлення документів, але остання повідомила ОСОБА_8 , що часи прийому громадян на 31 січня 2015 року розписано та щоб він приходив в інший день.

В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на вчинення хуліганських дій щодо начальника Дніпровського Відділу державної міграційної служби ГУДМС України в м Києві ОСОБА_12 .

Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_8 без дозволу зайшов до службового кабінету № 15, де в той час знаходилась ОСОБА_10 , та з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну зневагу до існуючих елементарних правил і норм поведінки в суспільстві, з особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, розпочав свої хуліганські дії, які виразились в словесному ображанні останньої нецензурною лайкою, мотивуючи тим, що вона не хоче прийняти документи для отримання закордонного паспорту.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 не реагуючи на неодноразові прохання ОСОБА_10 заспокоїтись, та не зважаючи, що в кабінеті та на коридорі знаходяться інші відвідувачі, з мотивів явної не поваги то загальноприйнятих у суспільстві правил моральності та добропристойності, продовжив висловлюватись лайкою в бік ОСОБА_10 схопив зі столу ноутбук «ASUS», та кинув його праворуч в стіну кабінету. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_8 руками схопив зі столу монітор «Samsung Syns Master 943» та кинув його на підлогу, при цьому пошкодивши його.

Після чого, ОСОБА_8 вийшов на коридор та направився в сторону виходу, але відвідувачі Дніпровського Відділу державної міграційної служби ГУДМС України в м. Києві, що знаходились в коридорі поряд та буди свідками цієї події, з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_8 , затримали його та почали утримувати до приїзду працівників міліції. В цей час, ОСОБА_8 , діючи зі своїх злочинних намірів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, продовжував висловлюватись в бік ОСОБА_10 нецензурною лайкою.

Хуліганські дії ОСОБА_8 продовжувались протягом тривалого часу (біля 20 хвилин), порушили роботу державної установи - Дніпровського Відділу державної міграційної служби ГУДМС України в м. Києві, відзначались особливою зухвалістю та явною неповагою до суспільства з порушенням громадського порядку.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. На обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 , яким затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою із звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням, належним чином не перевірено зміст угоди, оскільки в порушення вимог ст. 471 КПК України вона не містить узгодженого сторонами покарання та згоду сторін на його призначення, а сам вирок не відповідає вимогам ст.474 та п.3 ч.3 ст.394 цього Кодексу, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що застосування ст.46 КК України при затвердженні угоди про примирення є неприпустимим, так як винесення вироку на підставі угоди передбачає призначення обвинуваченому відповідного покарання, узгодженого із потерпілим, та, оскільки умови угоди суперечать вимогам кримінального процесуального кодексу, суд повинен був відмовити у її затвердженні.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляції не подані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 471 КПК України в угоді про примирення, крім іншого, зазначається узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

За змістом п. 1 ч. 7 ст.474 КПК України суд при перевірці угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, відмовляє в її затвердженні у разі якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані не були.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 надійшло до суду з обвинувальним актом.

Клопотання захисника обвинуваченого про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим заявлено в судовому засіданні.

При ухваленні вироку на підставі угоди, суд належним чином не перевірив угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу, оскільки при прийнятті угоди залишив поза увагою обов`язкову вимогу, передбачену ст. 471 КПК України, про узгоджене між обвинуваченим та потерпілою покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, тому вирок суду не може вважатися законним та обґрунтованим.

Також, суд не звернув увагу на те, що діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено звільнення від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України на підставі угоди про примирення в порядку кримінального провадження на підставі угод. Таким чином суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, який не підлягає застосуванню.

Крім того, хоча прокурор і не звертає на це уваги в апеляційній скарзі, слід зазначити, що однією з умов, за наявності якої може бути укладено угоду про примирення, є можливість її укладення, якщо кримінальне провадження стосується тільки приватних (особистих або майнових) інтересів конкретної фізичної особи або приватного інтересу юридичної особи (яка не є державним чи комунальним підприємством, установою).

Разом з тим, за встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження, як прямо зазначено у вироку « хуліганські дії ОСОБА_8 продовжувались протягом тривалого часу (біля 20 хвилин), порушили роботу державної установи - Дніпровського Відділу державної міграційної служби ГУДМС України в м. Києві, відзначались особливою зухвалістю та явною неповагою до суспільства з порушенням громадського порядку».

Отже, даним кримінальним правопорушенням порушені не тільки приватні інтереси потерпілого, але й громадський порядок. За таких обставин затвердження угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілою колегія суддів вважає неприпустимою, такою, що суперечить основним положенням кримінального провадження на підставі угод.

Допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

За наведеного вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд у суд першої інстанції, з огляду на те, що допущені судом помилки не можуть бути виправлені апеляційним судом, враховуючи його повноваження під час апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 407,409,412,413, 415, 418, 419, 474 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Призначити у даному кримінальному провадженні новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4