АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/777/15 Справа № 182/2426/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0009012 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився в с.Жовтневе

Генічеського району Херсонської області,

проживає за адресою АДРЕСА_1

обвинуваченого за ч.2 ст.186, ч. 2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який народився у м.Нікополь Дніпропетровської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.186, ч. 2 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 принесена апеляційна скарга на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року, в якій він просить вирок скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України з застосуванням ст.69-1 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69, ст.69-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року обвинуваченого ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.187 на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.187 на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.4 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2013 року і остаточно до відбуття призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що призначене йому покарання не відповідає його особі обвинуваченого внаслідок своєї суворості та відповідно до вимог ст.69-1 КК України за відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи повне визнання ним своєї вини, строк або розмір покарання не можуть перевищувати 2/3 максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбачених санкцією відповідної статті, у зв`язку з чим вважає, що призначене йому покарання є не справедливим. Також зазначає про те, що він раніше не судимий, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, є сиротою, мав другорядну роль у вчиненні інкримінованих злочинів, і зазначені обставини слугують підставою для призначення йому покарання з застосуванням ст.ст.69,75 КК України.

Вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 учасниками кримінального провадження не оскаржено.

Згідно вироку суду обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнано винними та засуджено з скоєння злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_7 28 грудня 2013 року близько 23-30 годині, за попередньою змовою з трьома не встановленими особами, направленою на відкрите заволодіння чужим майном, розподіливши ролі, біля будинку №71 по пр.Трубників в м.Нікополь Дніпропетровської області, побачивши ОСОБА_10 , напали на останнього, завдавши удари по голові та тулубу потерпілого, чим спричинили йому гострий фізичний біль та подавивши тим самим його спротив, тобто застосували насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого відкрито умисно заволоділи майном ОСОБА_10 на загальну суму 669 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

29 грудня 2013 року близько 00-30 годині ОСОБА_7 за попередньою змовою з двома не встановленими особами, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, біля будинку №111 по вул.Шевченко в м.Нікополь Дніпропетровської області, застосували в обличчя потерпілого ОСОБА_11 речовину подразнювальної дії, спричинивши гострий фізичний біль, від чого той упав на землю, після чого умисно нанесли потерпілому декілька ударів взутими ногами по голові та тулубу, спричинивши ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і здоров`я потерпілого, тобто застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, після чого умисно відкрито повторно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 5025 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

В середині січня 2014 року близько 22-00 години ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та двома невстановленими особами, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, розподіливши ролі, біля під`їзду №12 будинку АДРЕСА_3 , напали на потерплого ОСОБА_12 , де ОСОБА_6 , навмисно штовхнув у спину ОСОБА_12 , від чого той впав на землю, чим йому було завдано фізичного болю, тобто було застосовано насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, після чого умисно відкрито повторно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 160 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

15 січня 2014 року ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з трьома невстановленими особами з метою скоєння розбійного нападу, розподіливши ролі кожного, та біля 01-00 години біля будинку №30 по вул.Дружби в м.Нікополь Дніпропетровської області напали на потерпілого ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_7 ззаду навмисно наніс удар битою по голові, від чого останній упав на землю. Після чого ОСОБА_7 з невстановленими особами нанесли ОСОБА_13 чисельні удари ногами по тулубу та голові, від чого останній втратив свідомість, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, застосувавши таким чином насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_13 , та скориставшись його безпорадним станом, заволоділи майном останнього на загальну суму 4005 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

16 січня 2014 року ОСОБА_7 , який раніше вчинив розбій, з метою заволодіння чужим майном за попередньою змовою з ОСОБА_6 та двома не встановленими особами, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, приблизно о 23-30 годині, на перехресті вулиць Першотравнева та Шевченко в м.Нікополь Дніпропетровської області помітили потерпілого ОСОБА_14 та з метою нападу пішли заним. Приблизно о 23-50 годині біля будинку №102 по вул.Шевченко в м.Нікополь Дніпропетровської області, реалізуючи злочинний умисел, напали на ОСОБА_14 , в ході чого ОСОБА_7 ззаду навмисно наніс потерпілому удар битою по голові, від чого той упав на землю, та спільно навмисно нанесли йому чисельні удари взутими ногами по тулубу та голові, чим спричинили легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто застосували насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого заволоділи майном потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 1424 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Крім того, 17 січня 2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які раніше вчинили розбій, та дві невстановлені особи приблизно о 00-10 годині, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на скоєння розбійного нападу на громадян, розподіливши ролі, біля автобусної зупинки «8-й квартал» по вул.Електрометалургів в м.Нікополь Дніпропетровської області помітили потерпілого ОСОБА_15 , якого переслідували до будівлі типографії по вул.Електрометалургів, 21 в м.Нікополь Дніпропетровської області, де навпроти автобусної зупинки «Вул.Некрасова» групою осіб напали на ОСОБА_15 , в ході чого ОСОБА_7 заздалегідь заготованою битою ззаду навмисно наніс потерпілому удар в голову, від чого останній упав на землю, після чого нанесли декілька ударів ногами по тулубу та голові, спричинивши легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, тобто застосували насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. В цей час у ОСОБА_15 випав мобільний телефон. Незважаючи на отримані тілесні ушкодження, потерпілий підвівся та побіг в сторону приміщення станції швидкої медичної допомоги. В цей час не встановлена особа підняла з місця, де впав ОСОБА_15 , мобільний телефон потерпілого, і таким чином вони навмисно за попередньою змовою групою осіб, які раніше вчинили розбій, заволоділи майном останнього на загальну суму 450 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Крім того, 18 січня 2014 року приблизно о 02-30 годині ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , які раніше вчинили розбій, маючи умисел на скоєння розбійного нападу на громадян, розподіливши ролі, біля будинку АДРЕСА_4 напали на потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з метою заволодіння їх майном, де ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_16 та навмисно наніс йому удар битою в голову, від чого останній упав на землю, після чого ОСОБА_7 продовжив навмисно наносити йому удари битою по тулубу та руці, спричинивши ОСОБА_16 легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, тобто застосували насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та заволоділи майном потерпілого ОСОБА_16 на загальну суму 715 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

В цей час потерпілий ОСОБА_17 почав тікати, але ОСОБА_6 наздогнав його та навмисно ногою наніс удар по ногам потерпілого ОСОБА_17 , від чого той впав та відчув різкий фізичний біль. А ОСОБА_6 почав вимагати у ОСОБА_17 негайної передачі цінних речей, погрожуючи спричиненням тілесних ушкоджень, в цей час ОСОБА_7 навмисно наніс ОСОБА_17 по голові декілька ударів битою, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, тобто застосували насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого заволоділи майном ОСОБА_17 на загальну суму 467 грн., завдавши майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та просила вирок суду залишити без змін, зазначивши про те, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а призначене покарання справедливим та достатнім для його виправлення, з огляду на кількість та тяжкість скоєних ним злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив вирок суду скасувати та ухвалити свій, призначивши йому покарання з застосуванням ст.69 КК України та звільнивши від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, врахувавши його пасивну роль під час скоєння злочинів, щире каяття та відсутність судимостей.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 та просив задовольнити її в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, вислухавши думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Встановлені судом фактичні обставини скоєних злочинів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в їх скоєнні та кваліфікація дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких, його пасивну роль у вчиненні злочинів, особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, з 17 років є сиротою, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, також судом встановлені пом`якшуючи покарання обставини, а саме - визнання вини та часткове відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. З зазначеного вбачається, що судом при призначенні покарання враховані усі обставини, на які в апеляційній скарзі посилається обвинувачений, та вимоги ст.50, 65 КК України, тому призначено найменший розмір покарання, який встановлено санкцією ч.2 ст.187 КК України сім років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст.69 КК України - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

Суд обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно ст.66 КК України, визнав часткове відшкодування шкоди визнання вини ОСОБА_6 та часткове відшкодування шкоди.

Визнання вини та часткове відшкодування шкоди, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів.

Обвинуваченим ОСОБА_6 не наведено доводів, що зазначені обставини, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, що також не було встановлено під час судового розгляду кримінального провадження.

Той факт, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, та інші дані про його особу, є характеризуючими даними щодо нього, а не пом`якшуючими покарання обставинами.

Також колегією суддів при перевірці доводів апеляційної скарги та дослідженні матеріалів провадження не встановлено обставини або даних про особу обвинуваченого, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливали на пом`якшення покарання.

Відповідно Пленум Верховного суду України в своїй постанові №7 від 24 жовтня 2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості конкретних злочинів, вчинених ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, мотиву, способу та характеру їх вчинення, тривалості злочинної діяльності, кількості епізодів злочинної діяльності, їх суспільної небезпеки, та їх характер, які вчинені з особливою зухвалістю, за попереднім розробленим планом, беручи до уваги особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 при призначенні покарання ст.69 КК України.

За положеннями ст.75 КК України звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням можливе за умови призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Таким чином, положення ст.75 КК України не можуть бути застосовані відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Безпідставне посилання обвинуваченого на незастосування до нього вимог ст.69-1 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст.186 КК України, оскільки ст.69-1 КК України передбачає, що тільки за наявності таких обставин, що пом`якшують покарання, як з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 визнав свою вину в скоєнні злочинів, однак не встановлено таких обставин, які вказують на з`явлення його із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування завданого збитку.
Тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Підстав для скасування судового рішення внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців учасниками процесу, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання ними копії ухвали суду.

Судді