У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Заголдного В.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 08 листопада 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської
області від 03
листопада 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
16 січня 2007 року

Постановою Білопільського районного
суду Сумської області від 03 листопада
2006 року до

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки с. Марківка Білопільського
району

Сумської області, громадянки України,

не судимої,

застосовані
примусові заходи медичного характеру - поміщення до психіатричної лікарні з
суворим наглядом до її одужання.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 16 січня 2007 року зазначену постанову залишено без змін.

Як зазначено в постанові суду,
ОСОБА_2 у ніч на 28 березня 2006 року у дворі свого будинку АДРЕСА_1 у ході
сварки з ОСОБА_3, маючи умисел на позбавлення життя останнього, схопила
дерев'яне поліно, яким нанесла чисельну кількість ударів у різні частини тіла
потерпілого, у тому числі і у життєво-важливий орган - голову. Внаслідок чого
Самотой А. від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Дерев'яне поліно ОСОБА_2 в
подальшому знищила шляхом спалювання в опалювальній грубі власного будинку.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення щодо
ОСОБА_2, а справу направити на додаткове розслідування. При цьому посилається
на те, що висновки як органу досудового слідства, так і судів першої та
апеляційної інстанції про те, що саме ОСОБА_2 завдала ОСОБА_3 чисельну
кількість ударів, від яких останній помер, ґрунтуються на припущеннях, містять
протиріччя та не відповідають фактичним обставинам справи. Також стверджує те,
що до вбивства ОСОБА_3 був причетний ОСОБА_4 - син обвинуваченої.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, під час досудового слідства слідчим
були проведені всі необхідні слідчі дії для з'ясування обставин вчиненого
суспільно небезпечного діяння і особи ОСОБА_2, а також обставин, які її
характеризують та було встановлено, що остання вчинила вбивство ОСОБА_3 у стані
неосудності. По закінченні досудового слідства слідчим, відповідно до вимог ч.
3 ст. 417 КПК України, було складено постанову про направлення справи до суду
для вирішення питання про застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного
характеру.

Згідно із ч. 4 ст. 419 КПК України при розгляді справи про застосування
примусових заходів медичного характеру в судовому засіданні допитуються свідки
та перевіряються докази, що доводять або спростовують вчинення даною особою
суспільно небезпечного діяння, а також перевіряються інші обставини, які мають
істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів
медичного характеру. У необхідних випадках в судове засідання викликається
експерт.

Під час розгляду кримінальної справи місцевим судом зазначені вимоги закону
були дотримані.

Перевіривши наявні у справі докази, суд дав їм належну оцінку та дійшов правильного
висновку про вчинення ОСОБА_2 суспільно небезпечного діяння.

Допитана під час досудового слідства ОСОБА_2 в присутності захисника
підтвердила, що вона дійсно 28 березня 2006 року вночі, побачивши у своєму
дворі ОСОБА_3, почала виганяти його, але оскільки він не хотів виходити з
подвір'я, вона побила його палицею (т. 2 а. с. 125, 130).

Свідок ОСОБА_4 - син ОСОБА_2 під час досудового слідства вказував, що 28
березня 2006 року приблизно о 6 годині, повернувшись з роботи, він побачив на
подвір'ї ОСОБА_3, який лежав на землі. Він хотів його підняти,
але той був дуже п'яний. Тоді він перетягнув ОСОБА_3 зі свого двору на вулицю,
де посадив біля воріт. При розмові з матір”ю йому стало відомо про те, що вона
побила палицею потерпілого. Свою матір свідок охарактеризував як хвору жінку,
яка скаржилася на головний біль та розмовляла сама з собою.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 змінив свої показання у тій частині, що
мати йому розповідала про побиття нею ОСОБА_3

Суд дав оцінку цим суперечностям у показаннях свідка ОСОБА_4 і дійшов обґрунтованого висновку,
що зміна ним показань обумовлена бажанням допомогти матері.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи
смерть ОСОБА_3 настала від
відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломами кісток основ
черепу, забиттям головного мозку, крововиливами над твердою мозковою оболонкою
(епідуральною гематомою) під м'яку мозкову оболонку (т. 1 а. с. 50-54).

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт підтвердив, що виявлені
у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказувала
ОСОБА_2 При цьому зазначив, що за одну-дві години до настання смерті потерпілий
перебував у стані тяжкого алкогольного сп'яніння, а тому не міг захищатися від
ударів ОСОБА_2 (т. 2 а. с. 199-201).

Потерпіла ОСОБА_1 підтвердила, що ОСОБА_2 була агресивною як до неї, так і
до інших людей, била палицею тих, хто проходив біля її двору. Вранці 28 березня
2006 року вона (ОСОБА_1) біля воріт домогосподарства ОСОБА_2 побачила свого
сина, який сидів на землі під лавкою та
був у крові. Коли підійшла, то побачила, що він мертвий (т. 2 а. с. 196-199).

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 також підтвердили суду, що ОСОБА_2 проявляла
агресивність до них та односельців. При цьому ОСОБА_6 повідомила, що бачила як
ОСОБА_2 декілька разів бігла з палкою за ОСОБА_3, якого ненавиділа і
погрожувала йому вбивством (т. 2 а. с. 217-221).

Згідно з висновками стаціонарної
судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 виявляє ознаки хронічного душевного
захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми. На момент вчинення
суспільно небезпечного діяння перебувала в хворобливому стані і не могла
усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому потребує застосування
примусових засобів медичного характеру у вигляді госпіталізації до
психіатричного закладу із суворим наглядом (т. 1 а. с. 261-267).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок
суду про вчинення ОСОБА_2, яка перебувала в стані неосудності
суспільно-небезпечного діяння та необхідність застосування до неї примусових
заходів медичного характеру, є обґрунтованим.

Крім цього, доводи про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вбивства
ОСОБА_3 перевірялися і судом апеляційної інстанції за апеляцією захисника
ОСОБА_2 та були визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд
переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним
немає підстав.

За таких обставин, посилання у
касаційній скарзі потерпілої на те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях
та не відповідають фактичним обставинам справи є безпідставними.

Що стосується доводів потерпілої про
те, що до вбивства її сина був причетний ОСОБА_4, то ці обставини перевірялися
під час досудового слідства та за результатами перевірки 01 червня 2006 року
слідчим було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи
щодо ОСОБА_4

Перевіркою матеріалів справи не виявлено порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване
рішення.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для
скасування або зміни постановлених щодо ОСОБА_2 судових рішень та керуючись
статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білопільського районного суду Сумської
області від 03
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного чуду
Сумської області від 16 січня
2007 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Верещак В.М. Заголдний
В.В.