Справа № 477/2597/14-к
Провадження № 1-кп/477/28/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, який мешкає в цьому АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:
- 5 листопада 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 70 цього Кодексу до остаточного покарання у виді 2-х років позбавлення волі, звільненого від відбуття цього покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік та 6 місяців, та штрафу в сумі
550 грн., який був сплачений ним 12 січня 2010 року;
- 9 квітня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн., який повністю ним сплачений 22 квітня 2014 року;
- 16 травня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт;
- 1 жовтня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, із застосування ст.ст. 70, 71 цього Кодексу до загального покарання у виді трьох місяців і чотирьох днів арешту,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого- ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 (не з`явився),
В С ТА Н О В И В:
3 жовтня 2014 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність у нього не знятої та непогашеної судимості за вчинення корисливих злочинів проти власності, діючи по раптово виниклому умислу, шляхом вільного доступу, проник до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, викрав майно ОСОБА_7 , а саме:
- передню балку від автомобіля «IVEKO», вартістю 2400 грн.,
- радіатор від автомобіля «IVEKO», вартістю 200 грн.,
- дві металеві полиці, 4 ніжки від ванни, 4 металеві труби довжиною по 2 метри, всього вартістю 201 грн. 60 коп.
Чим причинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2801 грн. 60 коп. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, реалізуваши мешканцю села Мішково-Погорілове ОСОБА_9 .
Також, 6 жовтня 2014 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , повторно проник на територію того ж домоволодіння в
с. Мішково-Погорілове, звідки шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав металеву хвіртку, яка належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду в сумі 1100 грн. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, реалізувавши мешканцю села Мішково-Погорілове ОСОБА_10 .
Крім того, 23 листопада 2014 року, приблизно о 18-ій годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність на подвір`ї сусіднього з ним домоволодіння АДРЕСА_3 того ж села, є водяна свердловина, діючи повторно, переліз через паркан на подвір`я будинку, де викрав із свердловини глибинний насос марки Водолій-60/75, вартістю 2000 грн., який належав потерпілому ОСОБА_8 , та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши йому збиток на зазначену суму.
За вказані дії передбачена кримінальна відповідальність за ч.2
ст. 185 КК України, тобто викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, розкаявся, та пояснив, що дійсно, двічі на початку жовтня 2014 року проник до подвір`я, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки першого разу викрав балку та радіатор від вантажного автомобіля, дві металеві полиці, 4 ніжки від ванни, 4 металеві труби, а другого разу викрав металеву хвіртку, яку зняв із вхідних воріт. Викрадене він здав на металобрухт.
Крім того, бачив у сусіда на подвір`ї водяну свердловину, тому скориставшись, коли дома нікого не було, проник до сусіднього подвір`я по АДРЕСА_3 , дістав із свердловини водяний насос та викрав його.
Також, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 185 КК України підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні підтвердив, що в його користуванні перебуває будинок, розташований по АДРЕСА_2 . В один з днів у жовтні 2014 року він приїхав до будинку та виявив, що на подвір`ї відсутні передня балка та радіатор від автомобіля «IVEKO», а також дві металеві полиці, ніжки від ванни, 4-и металеві труби, а також металева хвіртка, яка знаходилася при вході на подвір`я. Як потім він з`ясував, то його майно викрав ОСОБА_3 і здав на металобрухт. Потім, під час детального обстеження домоволодіння, він встановив відсутність ще й іншого майна, про яке зазначив у цивільному позову, а саме: мідь, лом, ваги, металеві листи, прути алюмінієві, диск від автомобіля, килим, тачка господарська, пилосос. Вважав, що якщо зазначене вище майно викрав ОСОБА_3 , то крадіжку іншого майна, зазначеного ним у своєму позові, також вчинив він.
Окрім цього, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, також підтверджується наступними дослідженими письмовими доказами:
· заявою ОСОБА_3 (без дати) про викрадення ним 6 жовтня 2014 року металевої хвіртки з воріт домоволодіння по АДРЕСА_2 , яку він продав громадянину ОСОБА_11 ;
· заявою ОСОБА_3 (без дати) про викрадення ним 3 жовтня 2014 року двох металевих полок, радіатора та балки від моста вантажного автомобіля, чотирьох металевих труб з домоволодіння по АДРЕСА_2 ;
· заявою ОСОБА_10 від 8 жовтня 2014 року про добровільну видачу слідчому Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області металевої хвіртки, купленої ним у ОСОБА_3 6 жовтня 2014 року, та протоколом її огляду від 8 жовтня 2014 року;
· протоколом слідчого експерименту від 8 жовтня 2014 року (з фототаблицями) за участю підозрюваного ОСОБА_3 , згідно з яким він підтвердив на місці яким чином проник та викрав з території домоволодіння АДРЕСА_2 майно у виді металевих виробів;
· заявою громадянина ОСОБА_9 від 4 жовтня 2014 року про добровільну видачу слідчому Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області металевої балки від автомобіля, 2-х металевих полок, радіатора від автомобіля, 4-х ніжок від ванни, 4-х металевих труб, куплених ним у ОСОБА_3 3 жовтня 2014 року, та протоколом їх огляду від 4 жовтня 2014 року;
· відповідно до письмових розписок все це майно було передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 до вирішення справи;
· протоколом слідчого експерименту від 19 лютого 2015 року (з фототаблицями) за участю підозрюваного ОСОБА_3 , згідно з яким він підтвердив на місці яким чином зі свого двору проник до сусіднього подвір`я АДРЕСА_2 , де викрав з водяної свердловини глибинний водний насос;
· аналітичною довідкою ПП «Форкіс-Н» про вартість глибинного водного насосу;
· заявою громадянина ОСОБА_12 (без дати) про добровільну видачу слідчому Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області глибинного насоса марки «Водолі 60/75», який був куплений ним у ОСОБА_3 в кінці листопада 2014 року.
За досліджених та встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у викраденні майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю доказана, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
Пом`якшуючого його вину обставиною є щире каяття.
При визначені виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його характеризуючі дані, в тому числі наявність у нього на утримані неповнолітньої дитини, а також вчинення ним корисливого злочину не вперше.
З врахуванням цього суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді арешту в максимальному розмірі, передбаченого санкцією інкримінуємого злочину.
Речові докази у виді викраденого майна, яке було передано на зберігання потерпілим, слід їм залишити як власникам.
Крім того, враховуючи особу обвинуваченого, обставини справи, в тому числі вчинення ним злочину вже не вперше, суд, задля запобігання ризикам, передбаченим пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вбачає необхідним до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Щодо початку відбуття покарання, то суд зазначає наступне.
Згідно з вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 1 жовтня 2014 року покарання, призначене ОСОБА_3 цим вироком, він почав відбувати 28 листопада 2014 року, а закінчив 4 березня 2015 року.
На час винесення вироку в даній справі, покарання за вироком від 1 жовтня 2014 року він вже відбув повністю.
Під час розгляду справи, 27 лютого 2015 року, йому було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Тому строк відбуття покарання за цим вироком слід рахувати з 5 березня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання, строк перебування під вартою з 5 березня 2015 року: день за день.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення у виді арешту строком на 6-ть (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обраховувати з 5 березня 2015 року
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити попередню тримання під вартою.
Речові докази, а саме:
- передню балку та радіатор від автомобіля «IVEKO», дві металеві полиці, 4 ніжки від ванни, 4 металеві труби, металеву хвіртку від воріт залишити у власника ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 );
- глибинний водяний насос марки Водолій 60/75 - залишити власнику ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ).
2000 грн. - відмовити повністю.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області, через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 30 діб з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1