АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1600/2014 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004427 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7
за участю сторін кримінального провадження:
прокурораОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26.10.2010 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком 100 годин,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 2 роки та з покладенням на обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вироком ОСОБА_10 засуджений за те, що 30.05.2014 року близько 15.00 години він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , допомагаючи власниці квартири ОСОБА_11 перенести велотренажер з однієї кімнати до іншої, вирішив таємно викрасти чуже майно. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_10 викрав зі шкатулки, яка знаходилась у спальні вищевказаної квартири золотий браслет, вартістю 30000 грн., золоту каблучку, вартістю 4000 грн., золоту каблучку з перламутровим каменем білого кольору, вартістю 3000 грн., які сховав у кишені штанів у які був одягнений. Після чого залишив приміщення квартири, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 шкоди на загальну суму 37000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання і ухвалити ухвалу, якою призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на неправильне застосування кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , яке полягає у тому, що суд, визнавши дві обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, не застосував положення ст. 69-1 КК України.
Оскільки санкцією ч. 2 ст. 185 КК України найбільш суворим покарання за видом і розміром є 5 років позбавлення волі, то відповідно до ст. 69-1 КК України покарання, призначене ОСОБА_7 не могло перевищувати 3 роки 3 місяці.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, а вирок суду в частині призначеного покарання треба змінити, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його дій, призначення покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України в апеляції прокурора не оспорюються.
Колегія суддів вважає слушними доводи апеляції прокурора про безпідставне незастосування судом першої інстанції вимог ст. 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та неправильне визначення розміру покарання у виді позбавлення волі.
З вироку суду першої інстанції убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні.
У вироку суду зазначено, що суд не встановив обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а обставинами, які пом`якшують покарання визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, тобто обставини, передбачені п. 1 і п. 2 ст. 66 КК України.
Висновки суду про відсутність обставин, які обтяжують покарання, та щодо обставин, які пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи.
Статтею 69-1 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого відповідною санкцією (санкцією частини статті) Особливої частини цього кодексу.
Отже, суд, встановивши обставини, які пом`якшують покарання, передбачені п. 1 і п. 2 ст. 66 КК України та відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , зобов`язаний був застосувати вимоги ст. 69-1 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.
Оскільки суд першої інстанції безпідставно не застосував норму закону, яка підлягала до застосування при визначенні розміру покарання у виді позбавлення волі, яке призначалось ОСОБА_7 , то вирок суду в частині призначеного покарання необхідно змінити, пом`якшивши покарання з урахуванням вимог ст. 69-1 КК України.
Вироком суду ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, санкцією якої передбачено найбільш суворе покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Отже, при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України розмір покарання у виді позбавлення волі не повинен перевищувати 3 років 4 місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання: пом`якшити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України покарання до 3 років 4 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4