Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 703/2851/12
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів кримінальну справу про звинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою вищою освітою, українця, одруженого, перебуває на посаді сільського голови с.Пушкіно, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

за ч.3 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 перебуваючи на виборній посаді сільського голови с.Пушкіне, Виноградівського району близько 17 год 00 хв 25 жовтня 2007 року знаходячись в адміністративній будівлі складу - магазину, що розташований в смт.Вилок, Виноградівського району та належить його дружині ОСОБА_6 діючи умисно, з особистих, корисливих спонукань, використовуючи особливі довірчі стосунки, використовуючи свій соціальний статус сільського голови с.Пушкіне, Виноградівського району, під приводом продажу вантажного автомобіля марки МАЗ-54323, 1992 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіпу марки ВSS NV34.27.27СТ, 1989 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав від ОСОБА_8 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 25 жовтня 2007 року становило 75750 (505,00 грн. за 100,00 Доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.10.2007 року) гривень (75000/200=375 соціальні податкові пільги станом на 2007 рік), та у відповідності до договору застави автотранспорту від 05.10.2007 року автомобіль марки МАЗ-54323, 1992 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіп марки ВSS NV34.27.27СТ, 1989 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 перебували у кредитній заставі в КБ ПАТ «Приватбанк» по кредитному договору №К126-07Ф від 05.10.2007 року укладеним між ПАТ КБ Приватбанк та позичальником ОСОБА_4 . Таким чином ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_8 матеріальної шкоди у великих розмірах 75750 гривень.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав частково.

Незважаючи на неповне визнання вини підсуднім, його вина підтверджується показами потерпілого та свідків.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що восени 2007 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , мешканцем с. Бене, Берегівського району вирішили придбати вантажний автомобіль. ОСОБА_8 особисто знає ОСОБА_7 , мешканця с. Пушкіно, Виноградівського району, який працював водієм на вантажному автомобілі у приватного підприємця ОСОБА_4 . ОСОБА_7 повідомив, що у його директора ОСОБА_4 є в хорошому стані вантажний автомобіль марки МАЗ, 1992 року випуску і він може спитатись чи має він намір його продати. На пропозицію ОСОБА_7 вони погодились і домовились про зустріч у смт. Вилок, де зустрівшись на базі будівельних матеріалів вони оглянули автомобіль МАЗ 54323 і в розмові з ОСОБА_4 дізнались, що даний автомобіль він може продати їм за 15 000 доларів США. На слідуючий день ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 прийняли рішення про придбання вантажного автомобіля марки МАЗ у ОСОБА_4 , під вечір разом з ОСОБА_9 , та його сином ОСОБА_10 під`їхали до офісу бази будівельних матеріалів, що знаходиться у смт. Вилок біля залізнодорожньої станції і у присутності дружини ОСОБА_4 ОСОБА_6 передали грошові кошти в сумі 15 000 доларів США ОСОБА_4 . Отримавши доручення на право розпорядження автомобілем марки МАЗ 54323, реєстраційний номер НОМЕР_2 у ОСОБА_4 вони побачили, що доручення видано від імені ОСОБА_7 про, що зразу спитали у ОСОБА_4 , що чому саме доручення видане від імені ОСОБА_7 і чому машина зареєстрована на ньому, а не на ОСОБА_4 . На це ОСОБА_4 відповів, що він є обраний головою сільської радим с. Пушкіно, Виноградівського району і йому забороняється здійснювати господарську діяльність, а тому він змушений був реєструвати автомобіль на свого водія, а також запевнив що з даним дорученням вони можуть розпоряджатися даним автомобілем на свій розсуд тобто мають право продати, подарувати або вчиняти інші дії. Розрахувавшись з ОСОБА_4 вони пішли додому і на слідуючий день водій ОСОБА_4 - ОСОБА_7 пригнав автомобіль до будинку знайомого ОСОБА_9 у с. Бене Берегівського району. На початку 2010 року вони звернулися до Берегівського МРЕВ ВДАІ УМВС України в Закарпатській області для зняття автомобіля з обліку і постановки на облік на юридичну особу ТОВ "ЕКО - Блейс". Інспектором Берегівського МРЕВ ВДАІ УМВС України в Закарпатській області їм було повідомлено, що автомобіль знаходиться у забороні на відчуження і будь-які дії по зняттю та реєстрації даного транспортного засобу заборонено. Встановивши даний факт вони повідомили ОСОБА_4 , який сказав, що в нього закінчилась кредитна лінія, однак він дане питання вирішить шляхом реалізації автомобіля, а кошти які вони заплатили він поверне їм. У вересні 2010 року ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що в нього є покупець на автомобіль який має бажання його подивитись на, що він дав йому адрес місце знаходження автомобіля. Після чого, наскільки йому відомо ОСОБА_4 разом з покупцем поїхали до ОСОБА_9 у с. Бене, Берегівського району де почали дивитись автомобіль, однак коли на подвір`я вийшов ОСОБА_9 із питанням, що вони дивляться ОСОБА_4 посадив покупця у свій автомобіль і вони поїхали. Однак через деякий час до його знайомого ОСОБА_9 повернувся покупець і представився представником ПАТ КБ "Приватбанк" і повідомив, що даний автомобіль знаходиться у заставі банку і у зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору вони забирають автомобіль.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю підтвердив покази, дані на досудовому слідстві та показав, що в приватного підприємця ОСОБА_4 він працював водієм з 2001 року по 2009 рік. Спочатку він працював в ОСОБА_4 на вантажному автомобілі КАМАЗ, а потім в 2002 році ОСОБА_4 придбав автомобіль марки МАЗ-54323 та причіп, в Мукачівському районі за 30000 доларів США і оформив даний автомобіль на нього. В 2005 році він по проханню ОСОБА_4 їздив з ним в КБ «Приватбанк» в м.Ужгород де передав даний автомобіль в банківську заставу і підписався в договорі застави. В кінці вересня 2007 року до нього звернувся з проханням ОСОБА_8 , який мав намір купити вантажний автомобіль. Він сказав ОСОБА_11 , що ОСОБА_4 продає вантажний автомобіль марки МАЗ-54323 та причіп. Після чого ОСОБА_8 особисто домовлявся з ОСОБА_4 про ціну за вищевказаний автомобіль. ОСОБА_7 по проханню ОСОБА_4 поїхав з ОСОБА_8 в м.Виноградів де в приватного нотаріуса надав довіреність на право керування та розпоряджання автомобілем марки МАЗ-54323, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску та причіп марки 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . При укладанні угоди між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 він не був присутній і за яку ціну ОСОБА_4 продав даний автомобіль він не знає.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні повністю підтвердив покази, дані на досудовому слідстві та показав, що він працює кредитним інспектором в Виноградівському відділенні КБ «Приватбанк» з середини літа 2011 року. В його обов`язки входить перевірка заставного майна, підтримання позовних вимог банку в судах та представництво банку в державних, громадських та інших установах. В кінці літа 2011 року йому було доручено перевірити наявність заставного майна, а саме автомобіля марки МАЗ-54323. До цього часу він неодноразово зв`язувався з ОСОБА_4 і просив його надати на перевірку даний автомобіль, але він постійно знаходив відмовки говорячи, що автомобіль в рейсі і він не може йому пред`явити даний автомобіль. В один із днів йому зателефонував ОСОБА_4 і сказав, що автомобіль в його робочого в с.Бене, Берегівського району. Він під`їхав в смт. Вилок, Виноградівського району і ОСОБА_4 запропонував на своєму автомобілі проїхати в с.Бене, Берегівського району. Після чого вони поїхали в с.Бене, Берегівського району де на одній з вулиць ОСОБА_4 показав йому автомобіль МАЗ-54323. Після чого він приїхав і вилучив автомобіль МАЗ-54323. Ні ОСОБА_4 , ні його дружина ОСОБА_6 не звертались до КБ «Приватбанк» по питанню отримання дозволу на реалізацію автомобіля марки МАЗ-54323.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дав покази аналогічні показам потерпілого ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні повністю підтвердила покази, дані на досудовому слідстві та показала, що в приватного підприємця ОСОБА_6 вона працювала на посаді бухгалтера з квітня 2006 року до виходу в декретну відпустку тобто до червня 2006 року та після виходу з декретної відпустки з 01.10.2010 по 01.04.2011 року. При домовленості ОСОБА_4 щодо продажу автомобіля марки МАЗ-54323 та причіпу, вона присутня не була.

Крім показів потерпілого, свідків, вина підсудного ОСОБА_4 стверджується також сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- заявою ОСОБА_8 про факт шахрайства щодо нього скоєний ОСОБА_4 (а.с. 5 т.1),

- матеріалами кредитного договору №К126-07Ф від 05.10.2007 року (а.с. 73-105 т.1),

-матеріалами дослідчої перевірки, якими повністю стверджено вину ОСОБА_4 скоєнні злочину (а.с.5-31 т.1 ).

Обираючи міру покарання підсудному у відповідності до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочину, дані особистості:

- довідка Виноградівської райполіклініки №144 від 13.02.2015 року, згідно якої ОСОБА_4 у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та лікаря-фтизіатра на Д обліку не перебуває (а.с.34 т.2);

- характеристика Пушкінської сільської ради Виноградівського району №7 від 29.05.2012 року на гр. ОСОБА_4 , згідно якої останній зарекомендував себе з позитивної сторони (а.с.35 т.2);

- вимога про судимість, згідно якої ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.41 т.2).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність підсудного відсутні.

За таких обставин, беручи до уваги характеристику підсудного та інші обставини справи, суд враховуючи вчинення підсудним злочину вперше, та відсутність обставин, які б обтяжували підсудному відповідальність, що суттєво знижує суспільну небезпеку вчиненого підсудним злочину, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також з урахуванням впливу призначеного покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання та попередження скоєння злочинів підсудним в майбутньому, на думку суду дані обставини дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання підсудного можливе в умовах без ізоляції його від суспільства і до нього необхідно обрати покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі із наданням на підставі ст.75 КК України іспитового строку і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.

Вирішуючи заявлений на досудовому слідстві цивільний позов ОСОБА_8 суд виходить з наступного.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 на суму 120000 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно ч.1 ст.28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Пунктом 4 ст. 64 КПК України передбачено, що характер і розмір заподіяної злочином шкоди підлягають доказуванню у кримінальній справі.

Згідно п.5 та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 31.03.1989, №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК. Вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З врахуванням того, що матеріалами справи доведено спричинення матеріальної шкоди діями підсудного ОСОБА_4 в розмірі 15000 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 25.10.2007 року становило 75750 грн., а тому суд вважає що заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов відносно матеріальної шкоди розмірі 120000грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки правових підстав для стягнення з підсудного матеріальної шкоди понад встановлений розмір матеріальної шкоди у сумі 75750 грн. у суду немає.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпілий ОСОБА_8 оцінив в 10000 грн., суд виходить з того, що за загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Всі вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого цивільним позивачем розміру моральної шкоди. Тому на підставі всього вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем в сумі 10000 гривень розмір моральної шкоди є завищеним. З врахуванням принципів законності та справедливості вимоги цивільного позову в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 5000 гривень.

Питання про речові докази вирішити у порядку ст.81 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить новий злочин.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередню підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , 75750грн. (сімдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень) матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч гривень) моральної шкоди.

У задоволенні решти цивільного позову ОСОБА_8 відмовити.

Речові докази які зберігаються в матеріалах кримінальної справи (а.с.126-128 Т.1), залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, через районний суд.

ГоловуючийОСОБА_1