Справа № 11 -178/07 Головуючий в 1 інстанції
ст. 187 ч.3 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 20 березня 2007
року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Хомицького
А.М.

суддів Опейди
В.О., Бешти Г.Б.

з участю
прокурора Редька П.П. засудженого ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Нововолинського міського суду від 16 січня 2007
року, яким ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м. Нововолинськ,
українець, громадянин України, не працюючий, з базовою середньою освітою, не
одружений, проживаючий по АДРЕСА_1, не судимий, засуджений, - за ст. 187 ч.3 КК України
на 7 (сім ) років
позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Строк відбуття
покарання визначено рахувати ОСОБА_1 з 29
жовтня 2006 року.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили залишено попередній-взяття під варту.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 га ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 423 грн.80 коп. та вирішено
долю речових доказів по справі.

Цим же вироком
засудженого ОСОБА_2 за ст. 187
ч.3 КК України на 7 (сім)
років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю,
апеляцій щодо якого не надходило.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати в кримінальних
справах ,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 29
жовтня 2006 року
біля 18 год. за
попередньою змовою з ОСОБА_2 з метою

2

заволодіння
майном потерпілої ОСОБА_3, одягнувши маски, проникли у її жиле приміщення в
АДРЕСА_2, подолавши
опір потерпілої, напали на неї та погрожуючи застосувати насильство, яке було
небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, а саме ОСОБА_2 словесно та шляхом
демонстрації палиці, а ОСОБА_1 шляхом демонстрації туристичної сокири, які вона
сприйняла реально, заволоділи 0,3
л. горілки «Поліська -Віват»
вартістю 5 грн. 10 коп., 0,3 л. горілки
«Біленька» вартістю 5 грн. 34 коп.,
трьохлітровою банкою домашнього вина вартістю 30 грн. 70
коп. та грошима в сумі 160
грн., чим завдали майнової шкоди ОСОБА_3 на загальну суму 204 грн. 14 коп.

В поданій на
вирок апеляції засуджений ОСОБА_1,
не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій,
просить врахувати те, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину,
характеризується позитивно по місцю проживання, є круглою сиротою, його молодий
вік. На його утриманні бабуся, яка на даний час хворіє, просить пом'якшити йому
покарання та застосувати до нього ст. 69
КК України, призначити покарання нижче від найнижчої межі встановленої
санкцією статті за якою він засуджений.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який підтримував апеляцію, міркування прокурора про залишення вироку
без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати
встановила, що апеляція засудженого ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Висновки суду
про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він засуджений,
підтверджуються зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні
доказами і ніким не оскаржуються.

Діям ОСОБА_1
дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Суд першої
інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50,
65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до
категорії особливо тяжких, особи засудженого, який раніше притягувався до
кримінальної відповідальності та характеризується посередньо, не працює та
суспільно-корисною працею не займається, а також того, що злочин вчинено у
стані алкогольного сп'яніння, відносно особи похилого віку, обґрунтовано
прийшов до переконання про неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_1 без
ізоляції від суспільства.

Разом з тим,
вірно судом першої інстанції враховано обставини, що пом'якшують покарання, в
тому числі і ті, на які посилається апелянт, тому правильно суд обрав
засудженому мінімальне покарання визначене санкцією ст. 187 ч.3 КК України.

За таких
обставин, підстав для пом'якшення покарання та застосування вимог ст. 69 КК України,
призначення покарання нижче від найнижчої межі

3

встановленої
санкцією ст. 187 ч.3 КК
України, про що ставить питания
в апеляції засуджений, колегія суддів не вбачає.

Поряд з цим,
колегія суддів знаходить, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 93 КПК України та
відповідних роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 7 липня 1995 року «Про
відшкодування витрат на стаціонарне лікування, особи яка потерпіла від злочину
та судових витрат» стягнуто із засуджених судові витрати по справі солідарно, а
не персонально з кожного з них, тому резолютивна частина вироку підлягає
відповідному уточненню.

На підставі
наведеного і керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського
суду від 16 січня 2007 року відносно нього - без зміни, уточнивши, що судові
витрати в дохід держави підлягають стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не солідарно,
а по 21 1 грн.90 коп. з кожного.