Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2012 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого - Гладкого С.В.

суддів Баглика С.П., Іващука В.Я.

з участю прокурора Музичко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляцією прокурора Беспалова А.В., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2012 року,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою відмовлено в обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 підозрюється за ч.3 ст.152 КК України, в тому що він 16 листопада 2012 року близько 21 год. в будинку за місцем свого проживання, що на вул.Першотравневій, 10 в с.Витків Гощанського району, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, застосувавши силу до неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, вступив у статеві зносини проти її волі.

В апеляції прокурора ставиться питання про скасування постанови як незаконної, оскільки судом не було враховано тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_1 згідно ст.12 КК України такий злочин є особливо тяжким, та даних про особу підозрюваного, який працює священником в с.Витків Гощанського району і в цьому ж селі проживає потерпіла ОСОБА_2 та її сімя, і тому ОСОБА_1 може перешкоджати встановленню істини по справі. Також судом не взято до уваги, що проїзний квиток залізничного транспорту ОСОБА_1 було придбано на 17 листопада 2012 року, тобто на виїзд наступного дня після вчинення злочину.

Просить скасувати постанову суду та повернути на новий судовий розгляд , до суду першої інстанції.

В судовому засіданні прокурор Музичко Ю.В. підтримала апеляцію з цих же підстав і пояснила, що на даний час ОСОБА_1 предявлено обвинувачення за ст.155 КК України. На думку прокурора наявність у ОСОБА_1 проїзного квитка свідчить про підготовку ним до вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора Музичко Ю.В. про

незаконність постанови суду та необхідність її скасування з підстав наведених у апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.148 КПК України (1960 р.) запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Згідно з вимогами ст.150 КПК (1960 р.) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у ст.148 цього Кодексу, враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоровя, сімейний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що їх характеризують.

При розгляді даних матеріалів судом першої інстанції вимог закону дотримано належним чином.

Покликання прокурора на те, що ОСОБА_1М, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і може ухилитися від слідства та суду, буде перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі, не можна визнати такими що грунтуються на законі.

Органами досудового слідства не надано доказів того, що підозрюваний перебуваючи на волі буде намагатись ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню істини по справі, продовжувати займатися злочинною діяльністю. Не надано таких даних і апеляційному суду.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 08.07.2003 року про справі №1-23/2003 тяжкість злочину законом не визнається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Злочин, в якому на даний час обвинувачується ОСОБА_1, згідно класифікації за ст.12 КК України, відноситься до середньої ступені тяжкості.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 р. №4 із змінами та доповненнями від 11.06.2004 р. та від 28.10.2008 р. „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав, вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обовязків, що випливають із ч.2 ст.148 КПК України, і його належної поведінки.

За таких обставин, висновок суду, про відсутність підстав для обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді взяття під варту є законним та обґрунтованим і підстав для скасування постанови, колегія суддів не знайшла.

Керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України (1960 р.), колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Постанову Гощанського районного суду від 19 листопада 2012 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію прокурора - без задоволення.

С у д д і

С.В.ОСОБА_3ОСОБА_4Іващук

Згідно

Суддя-доповідач ОСОБА_5