Справа № 138/178/15-к
Провадження №11-кп/772/396/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000780 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

вища освіта, одруженого, на утриманні

неповнолітні діти: 1997 та 2007 років народження,

українця, громадянина України, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив змінити вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2015 року в частині засудження ОСОБА_6 до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки; на підставі ст.75, п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнуто з ОСОБА_6 понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 1 179 грн. 36 коп. (одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 36 коп.) на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.
Цивільний позов залишено без розгляду.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення наступного.
09.11.2014 о 19 год. 40 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки "Мерседес Бенц Е430" д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 85 км./год., автодорогою в м. Могилів-Подільський, по проспекту Незалежності, яка являється автодорогою з двохстороннім рухом та має дві смуги руху в одному напрямку, не обрав безпечної швидкості руху, ігноруючи дорожню розмітку, виїхав на зустрічну смугу руху в районі розташування СЗОШ №3, де не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину зправа наліво по відношенню до його напрямку руху, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Могилів-Подільського ОЛІЛ.
Згідно висновку судово - медичної експертизи № 360 від 10.11.2014 року при освідуванні громадянина ОСОБА_8 були виявлені такі тілесні ушкодження: забійна рана тьмяно-потиличної ділянки волосяної частини голови, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, перелом лаберального краю лівої лопатки, перелом 7 - 8- 9 - 10 - 11 ребер зі зміщенням уламків зліва, відкритий уламковий перелом зі зміщенням правої гомілки, які виникли від дії тупих предметів, якими могли
бути виступаючі частини автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно авто - технічної експертизи № 599а від 07.01.2015 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля марки "Мерседес Бенц Е430" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 11.4, 12.4 Правил дорожнього руху України, в яких вказано:
- п. 11.4 ПДР України - на дорогах з двохстороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги,
- п. 12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
У дорожній ситуації, що склалась, дії водія автомобіля "Мерседес Бенц Е430" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо - транспортної пригоди.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 мотивовано тим, що вирок суду підлягає зміні, оскільки покарання є занадто суворим та не відповідає тяжкості вчиненого діяння.

Відповідно до ст.65 КК України, норм міжнародного законодавства з прав людини, зокрема на ст.10 Загальної декларації з прав людини 1948 року (прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які є ратифіковані згідно до ст.9 Конституції України, вважає за можливе з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_8 , який просив звільнити його від будь-якого покарання, за наявності ряду пом`якшуючих обставин, а саме того, що ОСОБА_6 раніше несудимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, розкаюється, на досудовому слідстві давав правдиві покази, чим сприяв розкриттю злочину, відшкодував матеріальну та моральну шкоду, відсутності обставин, які обтяжують покарання, застосувати більш м`яке покарання.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив вирок змінити, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, кваліфікація його дій, не оспорюється.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В дотримання вимог ст.65 КК України судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, які згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання та дійшов вірного висновку щодо можливості застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням.
При цьому судом першої інстанції прийняті до уваги пом`якшуючі обставини, на які вказує у апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та враховано думку потерпілого ОСОБА_8 , який зазначав, що претензій матеріального та морального характеру немає.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції застосував до винного додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд вважає, що характер та мотиви допущених ОСОБА_6 порушень правил дорожнього руху свідчать про його безвідповідальне ставлення до керування транспортним засобом, нехтування правилами дорожнього руху України та безпекою інших учасників дорожнього руху, те, що в результаті дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, свідчать про доцільність застосування додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

За таких обставин, підстав для зміни вироку суду першої інстанції, передбачених ст.ст. 414, 409 КПК України апеляційний суд не вбачає, оскільки ОСОБА_6 призначено покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі про невідповідність міри покарання вчиненому злочину та можливість застосування більш м`якого покарання є безпідставними.

Виходячи з викладеного керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: