Провадження № 1-кп/127/657/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2013 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.

при секретарі Важинській М.П.,

за участю прокурора Манзій І.Р.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

08.07.2008 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за ст. 396 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 23.03.2011 р. з ОСОБА_3, починаючи з 24.01.2011 р. до повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, сина ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 колишньої дружини ОСОБА_3 на утримання спільного сина у твердій грошовій формі в розмірі 600 грн. щомісячно.

ОСОБА_3 рішення суду не виконує, кошти на утримання дитини не сплачує. Факт несплати аліментів підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Крім того, працівниками Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та суду пояснив, що йому було відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини. Також йому було відомо про те, що рішення направлено для примусового виконання у виконавчу службу. Він ніде не працює, на біржу праці не працевлаштовувався, хоча протипоказань за станом здоровя немає.

Визнає, що зобовязаний сплачувати аліменти.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт ухилення останнього від сплати аліментів на користь колишньої дружини на утримання малолітнього сина. Так, обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що про наявність судового рішення та про перебування останнього на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби йому було відомо. Крім того, обвинувачений повідомив, що державний виконавець його неодноразово попереджав, що у разі ухилення від сплати аліментів може настати кримінальна відповідальність. Суд також враховує, що в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що ним не було вжито заходів, спрямованих на працевлаштування.

Таким чином, аналізуючи вищевказані обставини, суд вважає, що дії ОСОБА_3 охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, у вчиненому розкаявся. Проте суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину.

Обставиною, що помякшує відповідальність обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які помякшують та обтяжують його покарання, суд вважає, за доцільне з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього судовим рішенням обовязків щодо утримання малолітньої дитини, призначити йому покарання, не повязане з позбавленням волі, у виді штрафу, а покарання за вироком від 08.07.2008 р. допустити до самостійного виконання.

Потерпілою в ході досудового розслідування та в ході судового розгляду було заявлено цивільний позов, відповідно до якого вона просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 18 тис. грн. Позовні вимоги в цій частині в в ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим та його захисником не заперечувались, а тому суд вважає за доцільне позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. на користь держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом складання призначеного покарання та покарання за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.07.2008 р. призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки зі сплатою штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. на користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.07.2008 р. допустити до самостійного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 18000 (вісімнадцять тисяч) грн. матеріальної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: