Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
розглянувши у м. Києві 08 травня 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, неодноразово засудженого, останнього разу - за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2014 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк

2 роки,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки

6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

6 місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького

Справа № 5-1751ск15
Доповідач:ОСОБА_10
міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2014 року і призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вироком районного суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 22 липня 2014 року приблизно о 00.45 год., проникнувши до гаража

АДРЕСА_1 з метою викрадення чужого майна, намагався викрасти велосипед «Ardis Roks 26», вартістю 1616,25 грн, та сувенірний ніж з чохлом, вартістю 120 грн, що належали ОСОБА_5, але не довів свій злочинний намір до кінця, тому що був затриманий потерпілим на місці вчинення протиправного діяння.

Крім того, 10 серпня 2014 року приблизно о 23.30 год. ОСОБА_4 повторно, проникнувши до приміщення гаража АДРЕСА_2, таємно викрав велосипед «MBike», 6 спінінгів, 2 розкладні вудки, електричний подовжувач, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 6150 грн.

Засуджений у касаційній скарзі просить змінити оскаржувані судові рішення шляхом пом'якшення призначеного йому покарання.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою, оскільки з наведених документів убачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи засудженого про невідповідність призначеного

йому покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі є безпідставними.

Обираючи необхідні ОСОБА_4 вид та міру покарання, районний суд урахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставину, що пом'якшує його покарання. Зокрема, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, страждає алкоголізмом 2 ступеню, не працює негативно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом'якшує покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення винному покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України.

При цьому, суд урахував всі дані, які впливали на визначення виду та розміру покарання, справедливого для винного, а також конкретні обставини справи, унаслідок чого призначив ОСОБА_4 покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією інкримінованої йому частини статті.

Аналогічні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_4 покарання були наведені в апеляційній скарзі засудженого, вони перевірялися судом апеляційної інстанції та були визнані безпідставними. Свій висновок цей суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним немає підстав.

З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, з урахуванням того, що ОСОБА_4, будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, через короткий проміжок часу після постановлення попереднього вироку, вчинив нове протиправне діяння проти власності, колегія суддів вважає, що призначене покарання за його видом та розміром є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_4 покарання, навіть за підтвердження обставин, на які посилається засуджений як на підстави для визнання призначеного йому покарання суворим за своїм видом та розміром (наявність на утриманні малолітньої дитини та перебування у незареєстрованому шлюбі), з огляду на наведені дані про особу ОСОБА_4 та його схильність до вчинення злочинів проти власності, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги засудженого відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ОСОБА_10__________________ОСОБА_11___________________ОСОБА_12