Справа № 1-26/2008 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2008 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області

у складі : головуючого судді
-Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській С.А.,

з участю прокурора -
Дяченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Тюменської області Тюменського району с. Московський,
українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого,
військовозобов”язаного, мешканця с.Новософіївка, АДРЕСА_1 Снігурівського району
Миколаївської області, раніше не судимого,

за ст. 164 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області
від 03 жовтня 2005 року ОСОБА_1 зобов”язаний до сплати аліментів у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_3. З 15 вересня 2005 року по 31 грудня 2007 року підсудний від
сплати аліментів злісно ухиляється, ніякої матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, заходів до працевлаштування не вживає, на виклики та
попередження відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного
відділу юстиції не реагує. Заборгованість по сплаті аліментів становить 5292
грн.24 коп.

Підсудний винним себе визнав частково і пояснив, що дійсно його
зобов”язано до сплати аліментів на утримання дитини, але в зв”язку з
відсутністю регулярних та у достатньому розмірі
доходів він не в змозі був сплачувати аліменти. Перший платіж здійснив 14 лютого 2008 року на суму 70грн..
Натепер приймає міри до працевлаштування і
обіцяє надалі від сплати аліментів не ухилятися.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини підсудним, його вина
підтверджується слідуючими доказами.

- показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка підтвердила, що підсудний з
моменту стягнення аліментів по суду, тобто з вересня 2005 року і до тепер
грошових коштів та іншого виду допомоги на утримання доньки не надавав.

- показання свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що від підсудного - її батька
допомога не надходить. Він давав їй кошти на придбання особистих речей ще до
2005 року.

- показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які показали, що працювали
разом з підсудним в с.Садове Білозерського району Херсонської області у
сільгосппідприємстві. ОСОБА_1 отримував зарплатню частково грошима,
частково продуктами харчування.

- показаннями свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що підсудний на виклики і
попередження державного виконавця не реагував, від сплати аліментів ухилявся і
заборгував більше 5000 грн.

- рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області про
стягнення аліментів (а.с.29), згідно з якою підсудного зобов'язано до сплати
аліментів на утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на
користь ОСОБА_3 з 15 вересня 2005 року і до повноліття дитини.

- протоколом огляду виконавчого провадження (а.с.11) про стягнення з
підсудного аліментів на утримання доньки і довідкою, з яких вбачається, що
станом на 31.12.2007 року заборгованість
по аліментам становить 5292 грн.24 коп. Дані про проведення підсудним виплат з
часу видачі виконавчого листа - відсутні.

Дослідивши докази, суд кваліфікує дії підсудного за ст. 164 ч.1 КК
України, як злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на
утримання дітей (аліментів).

Доводи підсудного про те, що він не сплачував аліментів за відсутності
достатнього рівня матеріального забезпечення не заслуговують на увагу у зв'язку
з тим, що при розгляді справи встановлено - ОСОБА_1 аліменти не сплачував маючи
до такого фактичну можливість. На обліку у Снігурівському відділенні зайнятості
населення підсудний не знаходиться.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, що є
злочином невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання
характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, відсутність обтяжуючих вину обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення підсудного можливе і
без ізоляції його від суспільства, а тому застосовує до нього ст. 75 КК
України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 164
ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на два
роки.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання
звільнити з випробуванням з іспитовим терміном на один рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого обов”язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду
через місцевий суд протягом 15 діб.

СУДДЯ