Справа №1-93/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.

при секретарі Каналош М.В.

за участю прокурора Конар В.І. підсудного ОСОБА_1

захисника-адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, громадянин України, українець, не працює, відповідно до ст. 89 КК України судимість погашена,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

.Постановою Великоберезнянського районного суду від 27 січня 2010 року за ОСОБА_1 було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік. Цією є постановою для нього були встановлені наступні обмеження: заборона виходу з місця проживання з 22 години 00 хвилин до 6 години 00 хвилин наступного дня; зобов'язання з'являтися для реєстрації в органи міліції по місцю проживання щомісяця кожної суботи; заборона виїзду з особистих справ за межі району. Однак, ОСОБА_1 з 2 липня 2010 року з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушив покладені на нього судом обмеження і самовільно, без відповідного дозволу, залишив місце проживання, не повідомивши про це працівників міліції та став переховуватися в с. Бачино Старосамбірського району, Львівської області.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному визнав повністю , розкаявся та показав, що він дійсно виїжджав за межі області в особистих справах, однак про це він не повідомляв правоохоронні органи.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не осопорюються, а підсудніий правильно зрозумів зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню в порядку ч.3 ст.299 КПК України, обмежується визнавальними показами підсудного, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд вважає їх належними, допустимими,

достовірними та достатніми по справі, кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1 за ст. 395 КК України як порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 , суд враховує ступіньсуспільної небезпеки скоєного, особу винного та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується негативно.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом'якшують покарання підсудному суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудному ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді арешту в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.81 ККПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 залишити попередній- підприску про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати виним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 залишити попереднім - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Великоберезнянський районний суд.

Головуюча: Лютянська М.С.