Справа № 583/2246/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" липня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 50000001 від 15.01.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня технічна, уродженця смт. Смоліно, Маловиськівського району, Кіровоградської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку 2015 р.н., призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період Кіровоградським ОМВК 05.09.2014, робітника підсобного 1 інженерно - будівельного відділення 4 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , солдата за призовом у зв`язку з мобілізацією, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України № 607 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» 05.09.2014 року був призваний на військову службу у якості солдата в зв`язку з мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).
Далі, у зв`язку зі створенням в АДРЕСА_3 , нового військового формування, солдат ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , наказом командира якої № 8, від 21 жовтня 2014 року останній призначений на посаду робітника підсобного 1 інженерно-будівельного відділення 4 інженерно - будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби за призовом у зв`язку з мобілізацією на особливий період солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 18 листопада 2014 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою назавжди ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням частини під час перевірки наявності особового складу цього ж дня на ранковому шикуванні о 08.00 год. 18.11.2014.
Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, займаючись справами, не пов`язаними з проходженням військової служби, постійно перебуваючи за адресою свого проживання у АДРЕСА_1 .
На неодноразові виклики слідчого ОСОБА_4 до військової прокуратури Сумського гарнізону без поважних причин не з`являвся. При цьому, допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 показав, що на момент вчинення самовільного залишення військової частини, тобто 18.11.2014 р., останній не бажав проходити військову службу на посаді робітника підсобного військової частини польова пошта НОМЕР_1 , адже вважав, що ця посада не відповідає його бажанням захищати Батьківщину на передовій, а, зважаючи на сімейні обставини, які у нього склались станом на 18.11.2014 р. (вагітність дружити), він взагалі на той момент не бажав проходити військову службу, зокрема, у зв`язку з мобілізацією, у Збройних Силах України.
07.07.2015 р. солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності на місці служби, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира вказаної військової частини (по стройовій частині) № 164 від 07.07.2015 р. останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.
Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у
військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 в період з 18 листопада 2014 року до
6 липня 2015 року включно, тобто протягом 231 доби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 05.09.2014 р. був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до в/ч - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).В подальшому був переведений до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 на посаду робітника-підсобника інженерно-будівельної роти. Дійсно без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 18 листопада 2014 року до 6 липня 2015 року включно, вчинив дезертирство - самовільно залишив місце служби - розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою назавжди ухилитися від військової служби.Усвідомивши неправильність вчинку 07.07.2015 р. повернувся до частини для подальшого відбування служби. У скоєному щиро кається та прохає врахувати усі пом`якшуючі покарання обставини і його бажання продовжити службу.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд вирішив відповідно до положення ч. 3 ст. 349 КПК України обмежитися допитом обвинуваченого, не досліджуючи докази відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вину повністю визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, враховує його молодий вік, сімейний стан, зокрема, що останній одружений, має на утриманні малолітню дитину та матір інваліда, приймав участь у складі військової частини у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин суд не знаходить.

Зважаючи на викладене, суд уважає за необхідне застосувавши ч. 1 ст. 69 КК України, призначити ОСОБА_4 основне покарання більш м`яке, не зазначене у санкції статті за цей злочин у виді арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати у зв`язку з проведенням експертиз під час досудового розслідування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1, ст. 69 КК України у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати із дня його прибуття у встановленому порядку на гауптвахту для відбуття покарання.

ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області. ОСОБА_1