Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляціями прокурора ОСОБА_9 і захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Богуші Березнівського району Рівненської області, який проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, непрацюючий, раніше не судимий

- засуджений за ст.246 КК України на два роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою загальною освітою, одружений, непрацюючий, не маючий судимостей

- засуджений за ст.246 КК України на два роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою загальною освітою, одружений, непрацюючий, раніше не судимий

- засуджений за ст.246 КК України на два роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України.

Також судом задоволено цивільний позов Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» та постановлено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь підприємства 135 703 грн. 34 коп. завданої шкоди.

У задоволенні цивільного позову Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» до ОСОБА_5 про стягнення 33 659 грн. 95 коп. завданої шкоди відмовлено.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у тому, що вони 29 березня 2012 року о 00 год. 30хв., за попередньою змовою, знаходячись у кварталі № 128 лісового обходу №4 Тинненського лісництва Державного підприємства «Сарненське лісове господарство», що розташоване на території Тинненської сільської ради Сарненського району Рівненської області, з мотивів особистих неприязних відносин до майстра лісу лісового обходу № 4 Тинненського лісництва ДП «Сарненське лісове господарство» ОСОБА_10 , умисно, без отримання передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Лісового кодексу України, за допомогою належних підсудним бензопил здійснили порубку 40 дерев породи сосна сироростуча та 3 дерев породи береза, чим заподіяли матеріальну шкоду ДП «Сарненське лісове господарство» на загальну суму 79 288 грн. 55 коп.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , о 02 год. 29 березня 2012 року, знаходячись у кварталі № 122 лісового обходу № 4 Тинненського лісництва Державного підприємтва «Сарненське лісове господарство», що розташоване на території Тинненської сільської ради Сарненського району Рівненської області, з мотивів особистих неприязних відносин до майстра лісу лісового обходу № 4 Тинненського лісництва Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» ОСОБА_10 , умисно, без отримання передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Лісового кодексу України, за допомогою належних підсудним бензопил, здійснили порубку 18 дерев породи сосна сироростуча, чим заподіяли матеріальну шкоду Державному підприємству «Сарненське лісове господарство» на загальну суму 56 414 грн. 79 коп.

Прокурор ОСОБА_9 в апеляції просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року скасувати та постановити новий вирок, за яким:

ОСОБА_5 визнати винним та засудити за ст.246 КК України на два роки обмеження волі;

ОСОБА_7 визнати винним та засудити за ст.246 КК України на два роки обмеження волі;

ОСОБА_6 визнати винним та засудити за ст.246 КК України на два роки обмеження волі.

Позовні вимоги Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» в інтересах держави в особі Тинненської сільської ради про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Тинненської сільської ради до спеціального природоохоронного фонду в складі місцевого бюджету 33 659 грн. 95 коп. майнової шкоди, заподіяної порубкою дерев.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь держави в особі Тинненської сільської ради до спеціального природоохоронного фонду в складі місцевого бюджету 135 703 грн. 34 коп. майнової шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт покликався на те, що висновки суду, викладені у вироку, в частині виключення із обвинувачення засудженому ОСОБА_5 епізоду незаконної порубки лісу 24.03.2012 року у кварталі № 126 лісового обходу №4 Тинненського лісництва Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» за недоведеністю, не відповідає фактичним обставинам справи. Так, під час досудового розслідування ОСОБА_5 у своїх поясненнях визнавав свою причетність до незаконною порубки 9 дерев породи сосна та одного дерева берези, а свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили добровільність підписання ним цього пояснення. Крім того, в ході судового слідства факти застосування до підсудних незаконних методів слідства підтвердження не знайшли. Прокурор вказав на те, що вина ОСОБА_5 по даному епізоду підтверджується також протоколами огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтвердили, що під час затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зізнались у незаконній порубці лісу, в тому числі і щодо здійснення рубка 24.03.2014 року ОСОБА_5 .

Тому, на думку апелянта, слід задовольнити цивільний позов Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» до ОСОБА_5 про стягнення 33 659 грн. 95 коп. майнової шкоди.

Окрім того, прокурор покликався на те, що суд першої інстанції не правильно застосував кримінальний закон, звільнивши засуджених від відбування покарання з випробуванням. Він зазначив, що суд не в повній мірі врахував тяжкість злочину, а також особи винних. Так, засуджені вчинили злочин із помсти працівнику Державної лісової охорони у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків, та те, що злочин вчинений за попередньою змовою групою осіб, що є обтяжуючою обставиною. Прокурор вказав і на те, що в ході досудового та судового слідства не встановлено обставин, які б пом`якшували відповідальність засуджених, вини своєї вони не визнали, завдану злочином шкоду не відшкодували.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 в апеляції ставить питання про скасування даного вироку та закриття кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 за ст.246 КК України на підставі п.2 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року). Обґрунтовуючи вказані вимоги, апелянт вказав на те, що докази, на які посилається суд у вироку недостовірні, перекручені, отримані в незаконний спосіб. Так, актів про затримання засуджених 29.03.2012 року лісовою охороною із зазначенням часу і місця затримання, номеру лісового кварталу на номеру відділку, знаряддя злочину бензопил, в справі немає, хоча саме повідомлення головного лісничого ОСОБА_15 про затримання 29.03.2012 року лісовою охороною в лісному кварталі №127 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стало приводом для порушення даної кримінальної справи.

На переконання захисника, відсутність вказаних документів в матеріалах справи свідчить про те, що його підзахисних в лісних кварталах ніхто не затримував. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були затримані на лісовій дорозі, ОСОБА_7 при затримані взагалі не був, і ніяких бензопил у них не виявлено. Після приїзду міліції, засуджені були доставлені у Тиннівське лісництво, де, застосувавши до них насильство, змусили себе обмовити сказати, що через помсту майстру ОСОБА_16 , який неодноразово їх затримував, здійснили незаконну порубку дерев.

Апелянт зазначив, що підстав для помсти ОСОБА_16 у засуджених не було, у них були дружні добросусідські стосунки. Крім того, посилаючись у вироку на мотив помсти, суд не зазначив, які саме негативні наслідки повинні настати для ОСОБА_16 , адже ліс є власністю держави. Тому вчинення злочину засудженими з мотиву помсти повинен бути виключений із вироку.

Захисник ОСОБА_8 вказав, що зазначені у вироку показання ОСОБА_16 про те, що він 29.03.2012 року виявив засуджених, які бензопилами різали дерева спочатку в кварталі №128, а потім на двох мотоциклах поїхали до 122 кварталу, де продовжували різати дерева. Однак вказане спростовується тим, що відстань від кварталу №128 до кварталу №122 становить близько 15 км, тому таке пояснення не відповідає дійсності. Судом не з`ясовано і те, хто саме повідомив міліцію про порубку лісу, адже за матеріалами справи це головний лісничий ОСОБА_17 , а за вироком ОСОБА_18 . Наявність двох мотоциклів у засуджених є лише припущеннями суду.

Захисник наголосив на тому, що секвестрована лісопродукція, постановою слідчого була визнана речовим доказом і передана на зберігання ДП «Сарненське лісове господарство», однак вказані дерева без дозволу слідчого чи суду згідно актів-секвесторів були знищенні 04.04.2012 року в день порушення кримінальної справи. Діаметри зрізаних дерев, зазначених в протоколах огляду місця події від 29.03.2012 року, не співпадають з діаметрами дерев, що були секвестровані 04.04.2012 року. Проте, саме на підставі вказаних актів було визначено вартість зрізаних дерев, враховуючи їх діаметр, довжину стовбура тощо, і на цьому базується заявлений цивільний позов.

Недопустимим доказом є виявлений на одному із лісних кварталів мобільний телефон ОСОБА_5 , оскільки згідно показань останнього, він згубив телефон на проїжджій частині лісової дороги, де його знайшов майстер лісу ОСОБА_10 , відключив і підкинув на місце порубки дерев. Крім того, про виявлення мобільного телефону протокол слідчим не складався, а у показаннях свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з цього приводу існують суттєві суперечності, які судом усунуті не були.

Судом не об`єктивно були перевірені показання свідка ОСОБА_20 , яка 29.03.2012 року одночасно знаходилась в с.Тинне і була понятою при огляді мотоциклу ОСОБА_5 . Крім цього, суддя не оголосила протокол огляду мотоцикла, а надала вказаному свідку його для огляду, після чого нею були змінені показання.

Не обґрунтовано, на переконання апелянта, було відмовлено у клопотанні його підзахисних про виклик свідків, які б змогли підтвердили факт фальсифікації протоколів огляду бензопил. Також не було досліджено у судовому засіданні протоколи огляду місця порубки дерев від 29.03.2012 року, хоча вони містять численні виправлення породи дерев, їх кількість тощо.

Захисник ОСОБА_8 вказав на те, що цивільний позов задоволено в порушення вимог кримінально-процесуального закону та у вироку відсутні норми матеріального права, на підставі яких його задоволено. Його підзахисним було відмовлено в проведенні трасологічної експертизи для встановлення чи саме їх бензопилами було зрізано дерева, бухгалтерської ревізії щодо оприходування зрізаних дерев саме 29.03.2012 року та визначені їх вартості.

Не було виконано судом вказівок, викладених в ухвалі Апеляційного суду Рівненської області від 11.06.2013 року, якою було скасовано попередній вирок по даній справі від 06.03.2013 року. Також при призначенні виду та міри покарання, судом не було враховано обставин, що пом`якшують покарання засуджених наявність на утриманні малолітніх дітей, статус постраждалих від аварії на ЧАЕС, важкий матеріальний стан, позитивні характеристики, відсутність судимостей.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_4 , який підтримавши апеляцію прокурора, визнав невідповідність пред`явленого обвинувачення вимогам закону, засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та їхнього захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляцію і просили вирок скасувати, справу закрити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Як вбачається з постанов про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувального висновку вони обвинувачувалися у скоєнні злочину, передбаченого ст.246 КК України (т.1 а.с.180, 198, 216, т.2 а.с.119-135).

Диспозиція цієї норми передбачає відповідальність за незаконну порубку в лісах (якщо при цьому заподіяно істотну шкоду) або в заповідниках чи на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах. Вказана стаття закону є бланкетною, тобто такою, яка не розкриває змісту забороненої поведінки, а для з`ясування його відсилає до іншого нормативного акта. Тому в формулюванні обвинувачення мало б бути зазначено які саме вимоги Лісового кодексу України та Правил рубок, що регулюють порядок порубки деревини, було порушено чи не дотримано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ,

Таке формулювання обвинувачення є неконкретним і не давало можливості суду для постановлення будь-якого вироку в справі та мало бути підставою для її повернення на додаткове розслідування в порядку ст.246 Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 р. (далів КПК 1960 р.) у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке не дає можливості призначити справу до судового розгляду.

Суд, постановивши вирок в межах такого неконкретного обвинувачення, повторив його недоліки, а отже постановив незаконне та необґрунтоване судове рішення (т.4 а.с.113-118).

Суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була конкретною за змістом - роз`яснив Пленум Верховного Суду України у ч.2 п.10 постанови «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 року № 8. Вказана неповнота та неконкретність, відповідно до п.3 ч.2 ст.370 КПК 1960 р., є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.374 КПК 1960 р. та роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», відповідно до вказаної норми апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на додаткове розслідування лише у випадках, коли під час дізнання чи досудового слідства були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключають можливість постановлення вироку.

Таким чином судове рішення постановлене з істотним порушенням кримінально-процесуального закону і тому у відповідності до ст.370 КПК 1960 р. підлягає скасуванню, а справа направленню на нове розслідування, під час якого необхідно повно, об`єктивно і всебічно дослідити всі обставини справи. Зокрема, слід з`ясувати вимоги яких нормативних актів було порушено при вирубці дерев, за яким критерієм заподіяну шкоду можна визнати істотною.

Крім того в матеріалах справи відсутній протокол, який повинен бути складеним органом дізнання у відповідності до вимог ст.ст.425, 426 КПК, та разом з матеріалами справи надісланий прокурору.

Залежно від з`ясування цих обставин справи слід прийняти законне і обгрунтоване рішення щодо наявності чи відсутності в діях засудженого складу злочину, а в разі пред`явлення обвинувачення викласти його формулювання відповідно до вимог закону з відображенням усіх обов`язкових елементів складу злочину.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366, 374 КПК України 1960 р. та п.11 Перехідних положень КПК України 2012 р., колегія суддів,
у х в а л и л а :

Апеляції захисника ОСОБА_8 в інтересах засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_9 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_5 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скасувати, а кримінальну справу повернути прокурору Сарненського району для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити попередній підписку про невиїзд.

С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2
Згідно,
Суддя-доповідач ОСОБА_1