АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/384/15-к Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 11-сс/709/504/15 ОСОБА_1
Категорія: застосування запобіжного Доповідач : ОСОБА_2 заходу (ст.194 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
при секретарі - ОСОБА_8 ,
розглянула у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Богодухівського району Харківської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 21 березня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 та застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 21 березня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 ; до підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 10 травня 2015 року застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, суду. На підозрюваного слідчим суддею покладені обов*язок прибувати до СВ Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області, прокурора та суду за першою вимогою.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав:
На підставі ст.208 КПК України 19 березня 2015 року затримано ОСОБА_7 (а.с.20-22), якому, в порядку ст.ст.276-278 КПК України, 20 та 21 березня 2015 року слідчим здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України (а.с.33,39).

В клопотанні про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України; тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 ; наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_7 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу (а.с.1-3).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов*язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з*ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України та вірно встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та доведеність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177, на який посилався у клопотанні слідчий. Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність прокурором обставин, які б свідчили про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, та недостатність застосування до підозрюваного більш м*якого запобіжного заходу для запобігання ризику, що встановлений, та необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя врахував обставини, що передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, а також міцність соціальних зв*язків підозрюваного - наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, де він зареєстрований та мешкає разом із матір*ю та двома малолітніми братами, з яких одному 12 років, а іншому 9 місяців, допомагає матері у догляді за дітьми та у веденні домашнього господарства, отримуючи дохід від тимчасових заробітків; а також ту обставину, що підозрюваний є студентом 1 курсу КЗ «Богодухівського СНВК», характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має незадовільний стан здоров*я, що підтверджується відповідними медичними документами.
Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м*який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.195 КПК України. Слідчий суддя, посилаючись на недоведеність прокурором обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов*язків, передбачених ч.5 ст.195 КПК України, в тому числі обов*язку носити електронний засіб контролю, що відповідає вимогам ч.4 ст.194 КПК України.
Посилаючись на необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор в апеляційній скарзі вказав на можливість впливу на свідка ОСОБА_11 , який навчається разом із ОСОБА_7 , в разі порушення підозрюваним умов домашнього арешту. Проте, таке твердження апелянта матеріалами кримінального провадження не обґрунтоване. Виходячи із умов цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, підозрюваний в період застосування запобіжного заходу позбавлений можливості відвідувати заняття за місцем навчання, що само по собі виключає будь-які його контакти зі свідком ОСОБА_11 . Окрім того, виходячи із процесуальної позиції підозрюваного, який визнав свою вину та не спростовує факту збуту наркотичних засобів, його вплив на свідка з метою перешкодити встановленню обставин кримінального правопорушення є малоймовірним. Жодних інших доказів на підтвердження існування зазначеного ризику органом досудового розслідування не надано. Що стосується можливості порушення ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то в разі встановлення в подальшому таких обставин слідчий та прокурор не позбавлені можливості звернутися до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.200 КПК України про зміну запобіжного заходу на більш суворий. Апелянт не навів переконливих доказів та не обгрунтував обставин, які б свідчили про недостатність для запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного відповідних обов*язків, як це вчинив суд першої інстанції.
Натомість, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що ОСОБА_7 сумлінно виконує обов*язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді від 21 березня 2015 року; за першою вимогою з*являється для проведення слідчих дій; жодних нарікань з боку органу досудового розслідування на його процесуальну поведінку не має.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, поклавши на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.62-64).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 21 березня 2015 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Богодухівського району Харківської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 21 березня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 та застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :