У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Заголдного В.В.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 27 вересня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2006 року
щодоОСОБА_1.

Вироком Суворівського районного суду
м. Одеси від 12 вересня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м. Одеси,

раніше судимого: 13 березня 2001 р. за ч. 1 ст. 2296
КК

України (1961 р.) на 1 рік 6 місяців позбавлення волі

з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; 28 листопада

2001 р. за ч. 3 ст. 140 КК України на 1 рік 7 місяців

позбавлення волі,

засуджено
за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 315 КК України на 5 років позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 70
КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Зазначеним вироком засуджено також
ОСОБА_2. та ОСОБА_3., судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2006 року вирок
щодоОСОБА_1. змінено, пом'якшено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 2 місяці позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 315 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, а на підставі ч. 1
ст. 70 КК України йому визначено
остаточно покарання - 2 роки 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю. Справу щодо ОСОБА_2. закрито на підставі п. 8 ст.
6 КПК України у зв'язку з її смертю.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 14 січня 2004 року біля
магазину “Гетьман” у м. Одесі, зателефонував своїм знайомим ОСОБА_4. й ОСОБА_5.
та запропонував придбати у нього розчин опію, чим схилив їх до вживання
наркотичних засобів, а також, будучи особою, раніше судимою за вчинення
злочину, передбаченого ст. 309 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_3.,
незаконно збув ОСОБА_4., ОСОБА_5. та ОСОБА_6. особливо небезпечний наркотичний
засіб - ацетильований опій.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність винності ОСОБА_1 та
правильність кваліфікації його дій, посилається на невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. Просить скасувати
ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що у
його задоволенні слід відмовити.

Доводи у касаційному поданні прокурора про скасування ухвали апеляційного
суду з тих підстав, що ОСОБА_1. безпідставно призначено покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої у санкціях відповідних статей, є необґрунтованими.

Як видно з ухвали, суд апеляційної інстанції, визнавши правильним висновок
суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у схиленні осіб
до вживання наркотичних засобів та їх незаконному збуті і
пом'якшуючи йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, належним чином
врахував стан здоров'я засудженого, зокрема його чисельні тяжкі хвороби:
ВІЧ-інфекція, СПІД у 4 стадії, глибокій мікоз із пошкодженням слизистої
оболонки рота, внутрішніх органів, лімфатичних вузлів, шкіри обличчя,
двостороння пневмонія, ВІЧ-енцефалопатія, хронічний гепатит у стадії
загострення, узяв до уваги те, що він згідно медичного висновку потребує
лікування у спеціалізованому медичному закладі та обґрунтовано визнав ці
обставини такими, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину.

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов до правильного
висновку про можливість призначення ОСОБА_1. основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої
у санкціях ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК України, яке є необхідним й достатнім
для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили, що стосовно ОСОБА_1 неправильно застосовано кримінальний
закон чи допущено істотне порушення
кримінально-процесуального закону, не виявлено.

Отже, передбачені ст. 398 ч. 1 КПК
України підстави для призначення справи щодо
ОСОБА_1 до касаційного
розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання прокурора відмовити.

С у д д і:

Гошовська Т.В.
Заголдний В.В.
Мороз М.А.