Справа № 167/776/14-к Провадження №11/773/12/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2015 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_6 на постанову Рожищенського районного суду від 24 листопада 2014 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гусинне республіки Польща, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, пенсіонер, раніше не судимий,

звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді підписки про невиїзд скасовано.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишено без розгляду.

В С Т А Н О В И Л А:
Як вказано в постанові суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 09.08.2012 року біля 18 години, перебуваючи в м. Ківерці по вул. Довбуша, на грунті неприязних відносин, які виникли між ним та ОСОБА_6 , умисно наніс останньому удар кулаком руки по обличчю, внаслідок вищевказаного удару потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді гематоми в ділянці зовнішнього кута правої повіки, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, і з дня його вчинення пройшли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляції потерпілий ОСОБА_6 просить постанову суду скасувати, визнати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому справедливе покарання. Посилається на те, що справа судом фактично не розглянута, питання щодо характеру та ступеня спричинених йому тілесних ушкоджень не досліджувалось, хоча він підтримував попереднє обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть справи та доводи апеляції, потерпілого ОСОБА_6 , який апеляцію підтримав, прокурора, який апеляцію заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.323 КПК України (в редакції 1960 року) судове рішення має бути законним і обгрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції при розгляді справи не дотримався.

Так, згідно ч.4 ст.277 КПК України (в редакції 1960 року) та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02.04.2004 року «про практику застосування судами законодавства, якими передбачені права потерпілих від злочинів» у разі зміни чи відмови прокурора від попереднього обвинувачення суд роз`яснює потерпілому його право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати попереднє обвинувачення. За таких обставин думка потерпілого є пріоритетною для суду, оскільки, при незгоді з прокурором потерпілий бере на себе функції обвинувачення і розгляд справи продовжується.

Як убачається із обвинувального висновку (т.1 а.с.83-86) органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України. В ході розгляду справи прокурором дії підсудного ОСОБА_7 були перекваліфіковані з ч.1 ст.122 КК України на ч.1 ст.125 КК України (т.1 а.с.208-209).

Згідно протоколу судового засідання (т.2 а.с.86) потерпілий ОСОБА_6 підтримував в суді першої інстанції попереднє обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України.

Ця обставина залишилася поза увагою суду і заміть повного дослідження всіх обставин справи суд обмежився лише розглядом клопотання захисника підсудного про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Як убачається із протоколу судового засідання від 21 листопада 2014 року (т.2 а.с.117) потерпілий заперечував проти задоволення клопотання захисника і закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на те, що останній повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.122 КК України.

Суд фактично своєю постановою перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.122 КК України на ч.1 ст.125 КК України, що не передбачено діючим законодавством.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, суд послався на докази, зокрема висновки судово-медичних експертиз, які згідно протоколу судового засідання судом взагалі не досліджувались.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розгляд справи проведений з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону і допущені судом порушення перешкодили суду першої інстанції повно та всебічно розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване рішення, що відповідно до ч.1 ст.370 КПК України (в редакції 1960 року) є підставою для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення та повернення справи на новий судовий розгляд.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог КПК України апеляційна інстанція усунути неспроможна, а тому апеляція потерпілого підлягає до часткового задоволення.

При новому розгляді суду слід повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі докази у справі і залежно від встановленого прийняти законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення.

Керуючись п.11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України від 13.04.2012 року, ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Рожищенського районного суду від 24 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: