У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Кривенди
О.В., Пошви Б.М.,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 15 травня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 5 жовтня 2007 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 грудня
2007 року,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
раніше судимого, востаннє 31 серпня 1998 року за ч. 2 ст.
17-140, ч. 2 ст. 142 КК України на шість років позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на п'ять років позбавлення волі.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, за обставин викладених у вироку, 9
травня 2007 року, приблизно о 21-й годині 15 хвилин, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, під час сварки між ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, відкрито викрав у ОСОБА_2 мобільний телефон “Нокія-1110”, вартістю
300 гривень.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на однобічність і
неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування
кримінального закону, вважає, що його дії мають бути кваліфіковані як крадіжка.

Крім того, засуджений зазначає про застосування щодо нього незаконних
методів досудового слідства, а також вказує на те, що йому не було надано
можливості ознайомитися з матеріалами кримінальної справи до розгляду справи в
суді апеляційної інстанції. Просить судові рішення щодо нього змінити,
перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 на ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Висновок суду про винуватість засудженого ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у
вироку злочину ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом
порядку, досліджених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, під час досудового слідства
ОСОБА_1 зазначав, що під час бійки він почав забирати у потерпілого
мобільний телефон, а коли той почав йому перешкоджати, то він вдарив
потерпілого у живіт і забрав телефон (а.с. 73).

Потерпілий ОСОБА_2, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що саме
засуджений завдав удару потерпілому у живіт і забрав його мобільний телефон.

Ці показання узгоджуються з
протоколом пред'явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпілий
вказав на ОСОБА_1 як на особу, що відкрито викрала в нього телефон (а.с. 53);
протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_3, з якого видно, що
ОСОБА_1 підтвердив показання свідка про те, що
він завдав удару потерпілому і забрав телефон (а.с. 57-58); протоколом
впізнання, відповідно якого
ОСОБА_5 впізнав засудженого як особу, що продала йому мобільний телефон
потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 39).

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно.

У процесі досудового слідства та при розгляді справи в суді були
встановлені і досліджені всі обставини, з'ясування яких мало істотне значення
для правильного вирішення справи, допитані всі особи, показання яких мають
істотне значення для справи, тому колегія суддів вважає, що доводи скарги
засудженого ОСОБА_1 про однобічність та неповноту досудового і судового
слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є
безпідставними.

Щодо доводів засудженого про те, що
апеляційним судом не було забезпечено його право ознайомитися з матеріалами
справи, то вони є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК
України протягом строку, встановленого для подання апеляції, суд зобов'язаний
надати сторонам за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів справи,
клопотання про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи засудженим
подано 19 листопада 2007 року, тобто поза межами строку на апеляційне
оскарження вироку, а тому апеляційний суд, дотримавшись вимог закону, залишив
це клопотання засудженого без розгляду.

Не знайшли свого підтвердження при
перевірці оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку і доводи
засудженого про застосування щодо нього незаконних методів досудового слідства.

Як видно з матеріалів справи
відповідна заява ОСОБА_1 була належним чином перевірена прокуратурою
Слов»янського району Донецької області, а за результатами перевірки винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно працівників Слов»янського РВ ГУ МВС
України в Донецькій області.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд дотримався вимог ст. 65 КК України,
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання і визначив покарання, яке є необхідним і
достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Апеляційний суд постановив ухвалу відповідно до вимог ст.ст. 362, 377 КПК
України і обґрунтовано залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 без зміни.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок при перевірці судових рішень щодо ОСОБА_1 у
касаційному порядку не виявлено.

Оскільки передбачені ч. 1 ст. 398 КПК України підстави для скасування або
зміни судових рішень щодо засудженого відсутні, колегія суддів не вбачає
підстав для призначення справи до розгляду з обов'язковим повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України,-

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги засудженого Гоми Валерія Юрійовича
відмовити.

судді:

Скотарь А.М. Кривенда О.В. Пошва Б.М.