Справа № 357/2968/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/875/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 03.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище, Бахмацького району, Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 289 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч.1 ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ст. 71 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 30 000 грн. матеріальної шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 14 198 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави, витрати за проведення експертиз, в загальній сумі 10 480 грн.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду, 13 січня 2015 року, приблизно о 02 год. 00 хв., на зупинці громадського транспорту «Площа Волі» по проспекту Князя Володимира в напрямку житлового масиву «Леваневський» в м. Біла Церква, Київської області між ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та раніше не знайомим йому ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка, під час якої ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та можливість настання сусупільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого умисно наніс низку ударів руками по тулубу та обличчю потерпілого та наніс удар скляною пляшкою по голові ОСОБА_11 , від якого той впав на асфальтоване покриття. Після цього ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 , умисно почав здавлювати правим передпліччям шию потерпілого поки останній не перестав подавати ознаки життя.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 020 від 19.02.2015 року, наступні тілесні ушкодження: шість саден на шкіряних покривах обличчя, п`ять синців на області обличчя і правої бокової поверхні шиї, два крововиливи внутрішніх поверхонь губ, забита рана внутрішньої поверхні нижньої губи, поверхнева різана рана тильної поверхні правої кисті, п`ять крововиливів в м`які тканини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, безпосереднього відношення до причини смерті не мають.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_11 помер на місці події від механічної асфіксії.

Крім того, після вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_11 , в нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у приміщення, з корисливих мотивів, - намагався вчинити крадіжку грошових коштів, які знаходились в приміщені кіоску на загальну суму 10 740 гривень, для чого ОСОБА_7 , із кишені куртки потерпілого ОСОБА_11 дістав зв`язку ключів, одним із яких відчинив накладний замок кіоску, що належить потерпілому, який розташований на зупинці громадського транспорту «Площа Волі» за вищезазначеною адресою.

В подальшому, намагаючись відчинити врізний-внутрішній замок даного кіоску, але ключ відломився та відімкнути двері кіоску не вдалося. Тому, ОСОБА_7 свій намір на таємне викрадення чужого майна не довів до кінця, оскільки не вдалося відчинити двері кіоску.

Крім того, після вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_11 , та намагання вчинити крадіжку з кіоску, в нього виник умисел на повторне незаконне заволодіння автомобілем «Hyundai Tucson», зеленого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 259 570 грн., зареєстрованого на сина потерпілого ОСОБА_10 , за допомогою якого він мав намір перевезти тіло ОСОБА_11 в інше місце, де залишити в автомобілі і таким чином приховати сліди своєї злочинної діяльності. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перемістив труп ОСОБА_11 на задні сидіння автомобіля «Hyundai Tucson», після чого взяв ключ від замка запалення, який знаходився на водійському сидінні, завів двигун та поїхав в с. Ксаверівка, Васильківського району, Київської області, де залишив автомобіль з тілом ОСОБА_11 на крижаному покритті водойми, яка знаходиться на відстані близько 400 метрів від авто дороги «Біла Церква - Київ».

Не погоджуючись з вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити на більш м`яке покарання.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового слідства, що призвело до не відповідності призначеного покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржується, тому колегією суддів не перевіряється.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, особу обвинуваченого, який вчинив злочин під час іспитового строку, враховано характеристику, думку потерпілих, а також обставини справи.

Призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 289 КК України, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано особу обвинуваченого, не ґрунтуються на матеріалах даного провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Головуючий

Судді