ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа 274/2089/15-к
провадження: 1-в/0274/335/15
06.08.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника адміністратиції установи ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирилівка, Андрушівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1. 27.04.2004 року за ст.ст.185 ч.3, 395 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 12.01.2007 року умовно-достроково на 9 місяців 7 днів;
2. 29.07.2008 року за ст.152 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнений 21.02.2009 року по ст.1 п. "г" ЗУ "Про амністію"
Засудженого 07.10.2010 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ст. 152 ч.2, 310 ч.1, 70 КК України до 7 років позбавлення волі.
Початок строку: 16.08.2009 року
Кінець строку: 16.08.2016 року
В с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений в судове засідання надав письмову заяву, згідно якої просить розглядати заяву про умовно-дострокове звільнення без його участі.
Представник спостережної комісії Бердичівської райдержадміністрації в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду заяви ОСОБА_5 повідомлявся належним чином.
Суд вважає можливим розглянути заяву ОСОБА_5 без участі засудженого та представника спостережної комісії.
Представник РВК № 73 щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Показав, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання показав себе з посередньої сторони. На даний час протягом останніх півроку не працевлаштований, раніше працював, має три заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Враховуючи, що ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину не визнав, вважає, що застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.
Прокурор вважає, що заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню, так як він не довів свого виправлення.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого та його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів, пояснень представника адміністрації установи вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
При прийнятті рішення по суті суд враховує те, що ОСОБА_5 , засуджений за тяжкий злочин, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, з досліджених судом матеріалів вбачається, що за час відбування покарання ОСОБА_5 стягнень не має, три рази заохочувався, однак, вину у скоєному злочину згідно вироку та під час вібування покарання не визнав, а тому суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, 539, 369, 372 КПК України суд,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення. а засудженим в цей же строк з часу отрмання копії судового рішення.
Головуючий: