Справа № 1/1316/142/13 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/148/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючої: судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013р.

встановила:
Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кульчиці Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, одруженого, проживаючого у АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України несудимого

засуджено за ч.4 ст. 187 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 146 КК України на 8 років позбавлення волі.

За ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_12 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 призначено остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у вигляді взяття під варту залишено без змін, до набрання вироку законної сили.

Початок відбуття покарання ОСОБА_12 постановлено рахувати з 06.12.2010р.

Постановлено стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Новогорлівка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого у АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України несудимого

засуджено за ч.4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі.

За ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_14 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_14 призначено остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_14 у вигляді взяття під варту залишено без змін, до набрання вироку законної сили.

Початок відбуття покарання ОСОБА_14 постановлено рахувати з 06.12.2010р.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова. українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, проживаючого у АДРЕСА_3 , неодноразово судимого, останній раз вироком апеляційного суду Львівської області від 22.06.2007р. за п.п. 9, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України до довічного позбавлення волі

засуджено за ч.4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено за цим вироком покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 71 КК України покарання за цим вироком постановлено поглинути покаранням, призначеним ОСОБА_8 за вироком апеляційного суду Львівської області від 22.05.2007р. у виді довічного позбавлення волі, та остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді взяття під варту залишено без змін, до набрання вироку законної сили.

Початок відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 27.07.2006р.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, з середньою освітою, проживаючого у АДРЕСА_4 , раніше несудимого

засуджено за ч.4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 146 КК України на 5 років позбавлення волі.

За ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_10 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді взяття під варту залишено без змін, до набрання вироку законної сили.

Початок відбуття покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з 02.02.2012р.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.

За вироком суду в січні місяці 2002р. ОСОБА_12 дізнався від ОСОБА_15 про те, що знайомі останнього громадяни Чеської Республіки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які займаються підприємницькою діяльністю, мають на меті придбати вживані військові акумулятори на території України. З метою заволодіння їхніми грошовими коштами та введенням потерпілих в оману, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_15 свої послуги по закупівлі акумуляторів, мотивуючи, що у м. Львові має впливових осіб у Збройних Силах України.

З метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, в квітні 2002р., ОСОБА_12 створив стійку організовану групу, до складу якої залучив ОСОБА_18 , кримінальну справу щодо якого постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.10.2013р. закрито на підставі ч. 8 ст. 6 КПК України у зв`язку із смертю обвинуваченого, ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження. Всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, мали єдиний умисел на вчинення заволодіння чужим майном, подальшим привласненням його на свою користь, були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх. З метою конспірації своєї діяльності члени організованої групи, для того, щоб потерпілі не могли їх в подальшому впізнати, використовували спеціально приготовлені маски, одяг, який максимально схожий на формений одяг військовослужбовців Збройних Сил України, предмет схожий на барабанний револьвер, узгодження дій по застосуванню у ході нападу фізичного та психологічного насильства до потерпілих, підготовку шляхів та способів втечі після нападів та запобігання затримання правоохоронними органами, використання для підготовки і організації вчинення нападу та зберігання викраденого майна наявних у користуванні приміщень, засоби для подолання опору потерпілих та зв`язування останніх з метою полегшення вчинення опору металеві наручники, клейкі стрічки, розподіл викрадених під час нападу грошових коштів, між членами наведеної злочинної групи в залежності від ролі та участі кожного з них у підготовці та вчиненні нападу.

ОСОБА_12 діяв як організатор групи, у відповідності до розподілу функцій, розробив та узгодив з учасниками плану дій, керував діяльністю групи під час підготовки та скоєння злочину підшукував та залучав до вчинення злочинів учасників, розподіляв обов`язки між членами групи, об`єднував та координував зусилля всіх членів групи під вчинення злочину, визначав спосіб та місця передачі грошей, які вимагали у потерпілих, розподіляв отримані від злочинної діяльності гроші між учасниками групи в залежності від їх участі в скоєнні злочину, підшукував для вчинення злочину зброю, а також брав безпосередню участь у скоєному злочині.

Невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, будучи безпосереднім виконавцем підготовки та вчинення злочину, у відповідності до розподілу функцій, займалась пошуком будинку, який знаходиться у місті, відділеному від інших будинків, залучила до скоєння злочину ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, під час відсутності ОСОБА_12 керувала діями учасників організованої групи, розподіляла між ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, отримані від ОСОБА_12 гроші, а також приймала безпосередню участь у чиненні тиску на потерпілих та їх незаконному утриманні в будинку.

ОСОБА_18 будучи безпосереднім виконавцем злочину, згідно відведеної йому ролі, підшукав для вчинення злочину форму військовослужбовця в званні «майора» Збройних Сил України, видаючи себе за військовослужбовця, ввійшов у довіру потерпілих та шляхом обману завів потерпілих в приміщення дачного будинку, а також приймав безпосередню участь у вчиненні злочину.

ОСОБА_8 приймав безпосередню участь у вчиненні злочину, згідно відведеної йому ролі, на виконання вказівки невстановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, підшукав дачний будинок для вчинення злочину, який знаходиться на території садово-кооперативного товариства «Карпати-1» в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області та приймав участь у незаконному утриманні потерпілих в будинку.

ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, були безпосередніми виконавцями злочину, згідно відведених їм функцій, вчиняли напад на потерпілих, наносили їм тілесні ушкодження та, подолавши їх опір, зв`язали та незаконно утримували в одній з кімнат будинку. Під час протиправного утримання потерпілих в будинку ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, здійснювали їх цілодобову охорону та не давали їм можливості спілкуватись між собою.

З метою реалізації розробленого та погодженого учасниками злочинної групи плану, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в середині квітня 2002р. доручив учаснику організованої групи ОСОБА_8 знайти та взяти у тимчасову оренду дачний будинок неподалік м. Львова. На виконання цієї вказівки ОСОБА_8 в квітні 2002 р. через свого знайомого ОСОБА_19 знайшов дачний будинок, який знаходиться на території садово кооперативного товариства «Карпати-1» в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області. У подальшому, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, разом із ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, обладнали вказаний будинок для тимчасового утримання потерпілих.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 , діючи згідно розробленого та погодженого плану дій, 28.04.2002р., ввійшовши у довіру до ОСОБА_15 та громадян Чеської Республіки керівника торгової фірми ТзОВ «МНМ ЕКО» ОСОБА_20 та співробітника цієї ж фірми ОСОБА_21 , переконав останніх у досягненні домовленості з заступником командуючого Прикарпатського військового округу в званні «генерала» Збройних Сил України, про поставку партії акумуляторів в Чеську Республіку та запропонував їм поїхати разом з ним в м. Львів для нібито огляду взірця військового акумулятора. Коли ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 погодились на цю пропозицію, вони разом із ОСОБА_12 цього ж дня на автомобілі «Шкода Октавія», р.н. НОМЕР_1 , який належить торговій фірмі ТзОВ «МНМ ЕКО», прибули на територію дачного кооперативу, що в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області.

У відповідності до розподілених раніше членами групи функцій, ОСОБА_18 , будучи вдягнений у військову форму та видаючи себе за майора Збройних Сил України, запропонував ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 зайти в дачний будинок, вказавши, що він належить йому, де мали показати взірець військового акумулятора. Після чого мали поїхати на дачу генерала Збройних Сил України, який буде безпосередньо здійснювати поставку акумуляторів у Чеську Республіку.

ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 увійшли у приміщення будинку, а ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та інші невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, діючи згідно відведених ролей, з метою відкритого заволодіння чужим майном, здійснили напад на потерпілих та поваливши їх на підлогу, зв`язали останнім руки та ноги заздалегідь приготовленим скетчем, після чого почали наносити удари руками та ногами по тілу, чим завдали ОСОБА_22 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 44/2002 від 13.05.2002р. відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Подолавши опір потерпілих ОСОБА_12 , діючи згідно відведеної йому ролі, погрожуючи предметом схожим на барабанний револьвер, який був заготовлений завчасно для скоєння даного злочину, та погрожуючи вбивством, приставивши предмет схожий на барабанний револьвер до голови ОСОБА_22 та пред`явив вимогу про передачу йому 300 тис. доларів США.

Коли ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , перебуваючи у безпорадному стані погодились на цю вимогу, ОСОБА_12 повідомив їх, що вказані гроші вони повинні передати частинами, а саме 90 тис. доларів США необхідно передати готівкою в м. Кошице, що у Республіці Словаччина, а решту 210 тис. доларів США необхідно перерахувати на вказаний ним рахунок банку у м. Будапешті в Угорщині. Після цього, ОСОБА_12 заставив ОСОБА_25 передзвонити по мобільному телефону до свого співробітника ОСОБА_26 в республіку Чехія, який у той час працював виконавчим директором ТзОВ «МНМ ЕКО та повідомив його про те, що нібито ним досягнуто домовленості про поставку на підприємство ТзОВ «МНМ ЕКО» партії акумуляторів, а тому для виконання всіх умов угоди йому необхідно передати представнику продавця, який матиме при собі візитку ОСОБА_25 , частину грошових коштів у сумі 90215,10 доларів США в м. м. Кошице Республіка Словаччина. Також, ОСОБА_22 , перебуваючи під тиском ОСОБА_12 та інших учасників організованої ним групи, повідомив ОСОБА_27 про необхідність перерахунку суми в розмірі 210 тис. доларів США на розрахунковий рахунок в банку в м. Будапешт Угорщина. Водночас, під час виконання цієї вимоги, ОСОБА_22 , використовуючи незнання членами організованої групи ОСОБА_12 чеської мови, свідомо змінив одну з цифр номеру розрахункового рахунку, що унеможливило перерахування вказаної суми.

Після закінчення телефонної розмови між ОСОБА_22 та ОСОБА_28 , отримавши згоду на передачу коштів, ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у відповідності до відведених їм ролей, насильно завели в ізольовану кімнату ОСОБА_15 та громадян Чеської Республіки ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , де упродовж 20-30 квітня 2002р. стали незаконно утримувати їх в приміщенні будинку, здійснюючи при цьому їх цілодобову охорону та не даючи можливості потерпілим самостійно вийти з приміщення. З метою запобігання у подальшому їх впізнання ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, постійно носили заздалегідь приготовлені маски, постійно утримували ОСОБА_15 та громадян Чеської Республіки ОСОБА_22 та ОСОБА_21 зі зв`язаними руками і ногами та пов`язками на очах.

Під час вчинення нападу та незаконного утримання потерпілих у дачному будинку, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, погрожуючи потерпілим застосуванням зброї, заволоділи мобільним телефоном вартістю 700 грн., гаманцем вартістю 80 грн., грошима в сумі 200 грн., що належали ОСОБА_15 , а всього на загальну суму 980 грн., чим завдали йому значної матеріальної шкоди, 5 тис. чеських крон, що згідно курсу НБУ становить 788 грн., які належали ОСОБА_24 , чим завдали останньому значної матеріальної шкоди, та 10 тисяч доларів США, що згідно курсу НБУ становить 53 274 грн., які належали ОСОБА_22 , чим завдали йому матеріальної шкоди у особливо великих розмірах.

У подальшому, діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_12 29 квітня 2002р. прибув у м. Кошице, що у Республіці Словаччина, де виступаючи у ролі представника продавця товару (вживаних акумуляторів) в м. Кошице, пред`явив ОСОБА_29 візитку ОСОБА_25 , отримав від останнього по письмовій розписці гроші у сумі 90 тисяч 215,10 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 480 тисяч 612 грн., чим торговій фірмі ТзОВ «МНМ ЕКО» завдано матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Враховуючи, що ОСОБА_30 було змінено одну цифру в номері рахунку банку в м. Будапешт Угорщина, банком з Республіки Чехія не було здійснено проплату грошей в сумі 210 тисяч доларів США на розрахунковий рахунок банку м. Будапешт Угорщина по платіжному дорученню, яке виписав ОСОБА_31 , а тому ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інші невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, по незалежних від них обставинах, не змогли отримати вказану суму грошей.

Усього, під час вчинення розбійного нападу ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інші невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, заволоділи коштами на загальну суму 535 тисяч 654 грн.

Окрім цього, діючи згідно розробленого та погодженого плану дій ОСОБА_12 з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою реалізації свого злочинного умислу разом із ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна у особливо великих розмірах із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, 28.04.2002р. о 11 год. з метою викрадення шляхом обману, з корисливих мотивів запросили у дачний будинок, що на території садово-кооперативного товариства «Карпати-1» в с. Бережани Пустомитівського району Львівської області під приводом ознайомлення із взірцем військового акумулятора, ОСОБА_32 та громадян Чеської Республіки ОСОБА_22 і ОСОБА_21 , при цьому зв`язали останнім руки та ноги скетчем, помістили в одну із кімнат вказаного будинку, нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_22 , які згідно судово-медичної експертизи № 44/2002 від 13.05.2002р. відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, погрожуючи застосуванням предметом схожим на барабанний револьвер у разі їхньої втечі, незаконно позбавили волі потерпілих та незаконно утримували їх на протязі трьох діб.

30.04.2002р., ОСОБА_15 та громадяни Чеської Республіки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , боячись за своє життя та сприймаючи погрози нападників, як реальні, скориставшись неуважністю ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, розбивши вікно вискочили з другого поверху дачного будинку та втекли від нападників і звернулись за допомогою у правоохоронні органи України.

Не погоджуючись з вироком суду апеляції подали захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_12 , засуджений ОСОБА_12 , засуджений ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_8 .

В апеляції захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_8 , виправдати останнього та закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину. В обґрунтування покликається на однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Вказує, що в матеріалах кримінальної справи немає доказів вини ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах. Звертає увагу, що в основу вироку покладені покази ОСОБА_8 , дані ним на досудовому слідстві. Але у судовому засіданні ОСОБА_8 заявив, що дані покази були отримані незаконно, із застосуванням до нього психологічного тиску, та у такий спосіб щоб ОСОБА_8 оговорив ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 . Окрім цього, працівники міліції примусили ОСОБА_8 письмово відмовитись від захисника. Згідно проведених за участю ОСОБА_8 пред`явлення фотографій для впізнання 09.03.2010р., 11.02.; 02 03.06.2010р., останній нібито впізнав фігурантів справи. Разом з тим, дана слідча дія була проведена у супереч ст.ст. 174, 309 КПК України /1960р./, без попереднього допиту ОСОБА_8 з докладним описом цих осіб.

Крім того, згідно протоколів пред`явлення фотографій до впізнання від 02.06.2010р., участь у проведенні цих слідчих дій приймав один і той самий статист, що на думку апелянта є також порушенням норм ст. 174 КПК України /1960р./.

Покликається, що суд не взяв до уваги покази засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_33 , які неодноразово стверджували, що раніше вони не знались між собою та не могли бути разом у дачному кооперативі. Разом з тим, суд поклав в основу вироку суперечливі та непереконливі покази свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . У судовому засіданні не було вирішено ряд клопотань ОСОБА_8 про виклик у засідання слідчого ОСОБА_36 з приводу виконання ним вимог ст.ст. 217-218 КПК України /1960р./ та понятих, що були присутні при пред`явленні ОСОБА_8 фотографій для впізнання. Судом не досліджено момент виявлення відбитків пальців рук засуджених, безпідставно відхилено клопотання про виклик у судове засідання понятих, які були присутні при огляді місця події, та не враховано, що потерпілі у справі не впізнали у ОСОБА_8 особу, яка незаконно їх утримувала разом з іншими особами. Всупереч вимогам ст. 318 КПК України /1960р./ суд свідомо обмежив у часі захисників засуджених для підготовки у судових дебатах.

В апеляції захисник ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та виправдати ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, ч.3 ст. 146 КК України. Заперечує вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, а справу щодо нього вважає сфабрикованою. Покликається на те, що на досудовому слідстві ОСОБА_8 був позбавлений права на захист, що є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а всі слідчі дії проводились з порушенням вимог КПК України /1960р./. На досудовому слідстві на ОСОБА_8 чинився тиск, обманним шляхом ОСОБА_8 примусили відмовитись від адвоката. В судовому засіданні не було досліджено всіх фактів, не допитано усіх свідків. Не вмотивовано рішення про те, чому суд не взяв до уваги показання ОСОБА_8 , які він давав у судовому засіданні. У вироку суду перекручені показання свідка ОСОБА_19 , який у судовому засіданні ствердив, що він ніяких ключів не давав і не брав, із ОСОБА_8 на дачі не був, а показання, дані ним на досудовому слідстві, не писав та не читав, а лише ставив підпис. Вказує, що суд не надав учасникам процесу часу, достатнього для підготовки до судових дебатів. Крім цього, суд не взяв до уваги, що у захисника ОСОБА_13 разом з ОСОБА_8 є на утриманні троє неповнолітніх дітей.

В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить скасувати вирок та виправдати його за ч. 3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України. В обґрунтування покликається на порушення щодо нього положень Конституції України, вимог КПК України, положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, не враховано практику Європейського суду з прав людини, всі слідчі дії, проведені на досудовому слідстві до 15.02.2011р., були незаконними. Вважає, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, допущено істотні порушення кримінально-процесуального закону, кримінальна справа сфабрикована. Покликається на порушення його права на захист на досудовому слідстві. Так, будучи допитаний у дані справі в якості свідка, у нього відібрали заяву про відмову від участі захисника. Проте, згодом його статус невідомо як було змінено на підозрюваного. При проведенні впізнання по фотографіям та очних ставках з ОСОБА_37 та ОСОБА_38 на нього чинився психологічний тиск працівниками органу досудового слідства, які змушували його писати заяву про відмову від захисника. При пред`явленні фотографій для впізнання, без участі захисника, був проінформований на кого саме показати. Присутні при цьому поняті, зацікавлені особи, які відбувають покарання та співпрацюють з адміністрацією установи. Суд безпідставно відхилив клопотання ОСОБА_8 про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , не взяв до уваги дані у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_35 . Згідно показань потерпілих, останні з ОСОБА_41 не знайомі та його не бачили. Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні не зміг ствердити, що бачив ОСОБА_41 у себе на дачі. Покликається на те, що в момент скоєння злочину знаходився на своєму робочому місці, де працював слюсарем. Проте, суд не викликав свідків, які б могли це підтвердити. Щодо наявних на переносних предметах його відбитків пальців рук, то вказує, що за час перебування у ЛСІ у нього неодноразово, без участі адвоката, невідомо для чого, примусово відбирали відбитки пальців рук.

Покликається на однобічність та неповноту судового слідства, оскільки судом безпідставно відхилено ряд заяв-клопотань Фігури, не було досліджено всіх обставин справи, які мали вагоме значення для її вирішення. Вважає, що суд порушив його право на захист, оскільки не надав достатньо часу для підготовки до судових дебатів.

Зазначає, що ні слідством, ні судом не було повно досліджено дані про його особу (наявність на вихованні неповнолітніх дітей, трудова книжка, атестат про середню освіту, характеризуючи дані з місця проживання). Вказує, що суд у вироку помилково зазначив про його засудження Радехівським районним судом Львівської області за ст. 142 ч. 3 КК України.

В апеляції захисник ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_12 просить скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_12 , а кримінальну справу направити на додаткове розслідування. Вважає, що вирок є необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, досудове слідство проведено однобічно та неповно. Вказує, що пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення, зокрема у створенні ним стійкої організованої групи не підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами. Показання свідків, потерпілих та ОСОБА_8 , дані під час досудового слідства суттєво різняться, не співпадають між собою як про обставини вчинення злочину так і про роль підсудних, містять суттєві протиріччя які усунуто. Поза увагою слідства залишено факт відсутності належних ОСОБА_12 відбитків пальців, які було вилучено з місця незаконного утримання потерпілих. Незважаючи на те, що згідно показань потерпілих на місці події знаходився ОСОБА_19 , був озброєним, проте на слідстві справу відносно нього закрито за відсутністю в його діях складу злочину. Зазначає, що протоколи пред`явлення для впізнання потерпілим не відповідають вимогам КПК України і не можуть бути доказом у справі. Згідно проведеної почеркознавчої експертизи текст розписки про отримання коштів та підпис виконані не ОСОБА_12 , що на думку апелянта спростовує факт отримання ОСОБА_12 грошей. Відсутні дані про те, що ОСОБА_12 29.04.2002р. виїжджав за межі України. Ставить під сумнів показання ОСОБА_8 про обставини вчинення злочину, оскільки такі показання дані через 8 років з дня події, як і проведені з потерпілими впізнання.

В апеляції засуджений ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду, який на думку апелянта є незаконним, однобічним, необґрунтованим та необ`єктивним. Зняти з нього пред`явлене обвинувачення та винести законний вирок, за ст. 263 та ст. 28 КК України виправдати. Покликається на порушення його прав, передбачених ст.ст. 9, 21, 28, 29, 27, 59, 62, 63, 64 Конституції України. Заперечує свою вину в інкримінованих злочинах, вказує на сфабрикованість відносно нього справи. Покликається на те, що не взято до уваги його показання данні ще у 2002 році. Згідно інформації прикордонної служби України, даних про перетин ним кордону немає. Відбитки його пальців відсутні. Розписка про одержання грошей, відповідно до висновку експертизи, виконана не ним. Вказує, що у вироку є покликання на показання ОСОБА_43 , згідно який останній не був знайомий з ОСОБА_38 , проте, як зазначає апелянт, вони все ж таки були знайомі ще з початку 90 х років.

В апеляції захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_10 , а кримінальну справу закрити на підставі ст. 6 п. 2 КПК України /1960р./. Вважає вирок суду незаконним, безпідставним, таким, що не відповідає обставинам та матеріалам справи. Вказує на відсутність доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів, що підтверджується показаннями інших засуджених та свідків. Зазначає, що на час скоєння злочинів ОСОБА_10 не покидав місця свого проживання, а про те, що ОСОБА_10 перебуває у розшуку у зв`язку із вчинення злочину їм не було відомо. Разом з тим вважає, що суд при призначенні ОСОБА_10 покарання мав всі підстави застосувати положення ст. 69 КК України, з огляду на ряд обставин, що пом`якшують покарання, та стан здоров`я ОСОБА_10 .

В апеляції захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_10 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_10 , виправдати останнього та закрити справу на підставі ст. 6 п. 2 КПК України /1960р./. Вважає вирок суду незаконним, безпідставним, таким, що не відповідає обставинам та матеріалам кримінальної справи. Заперечує вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів. Вказує, що у матеріалах кримінальної справи відсутні свідчення будь-кого з потерпілих, засуджених чи свідків, що вказували би на причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину. Підставою для затримання ОСОБА_10 були покази засудженого ОСОБА_44 , дані ним на досудовому слідстві, хоча у таких, як зазначає апелянт, не вказується на причетність ОСОБА_10 до скоєного злочину. При проведенні за участю ОСОБА_44 такої слідчої дії, як пред`явлення фотознімків для впізнання від 02.06.2010р. було порушено вимоги ст. 174 КПК України /1960р./. У поясненнях до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 02.06.2010р. ОСОБА_45 вказує, що на фотознімку №2 впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_46 , якого бачив в приміщенні „сауни у кінотеатрі та при додатковому допиті як свідка від 02.06.2010р. ОСОБА_45 зазначив, що не може точно стверджувати чи ОСОБА_46 перебував на дачі де утримувались потерпілі.

Засуджений ОСОБА_8 в судовому засіданні категорично відмовився від раніше даних ним показів та пояснив, що на досудовому слідстві під моральним тиском працівників міліції оговорив інших засуджених, серед яких є і ОСОБА_10 , якого як пояснив Фігура, раніше ніколи не знав і не бачив.

Вважає, що висновки суду, викладені у вироку, про те, що з урахуванням показань засудженого ОСОБА_44 , ОСОБА_10 , перебуваючи у сауні, яка розміщена у кінотеатрі, на весні 2002р. разом з ОСОБА_47 та іншими невстановленими особами, приймав участь у підготовці та розробленню плану, щодо вчинення розбою та незаконного утримання потерпілих, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами, оскільки ні на досудовому слідстві, ні у судовому засіданні дані обставини не були предметом дослідження.

Як на доказ вини ОСОБА_10 суд покликався на наявність вилучених з місяця події відбитків пальців, серед яких один відбиток належить ОСОБА_10 . Проте, вважає, що суд не взяв до уваги, що слід пальця знаходиться на пластиковій пляшці з-під води, яке є переносним предметом. Слідством не досліджено питання можливості попадання даного предмету на територію дачі.

В апеляції засуджений ОСОБА_10 просить скасувати вирок, а кримінальну справу закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (1960р.). Заперечує свою вину в інкримінованих злочинах та покликається на неналежно проведене слідство. Зазначає, що незнайомий з іншими засудженими, які в свою чергу не вказують на нього як на учасника скоєного злочину. У своїх показаннях засуджений ОСОБА_41 пояснив, що отримані на досудовому слідстві показання та проведення пізнання було незаконним. Допитані у судовому засіданні свідки також зазначили, що його не знають і ніколи не бачили. Зазначає, що як єдиний доказ його вини вказано на наявність відбитка пальця його руки, який знаходиться на пластиковій пляшці з-під води, яка була вилучена з місця події. Проте, обставини потрапляння даної пляшки на місце події не досліджувались. Вказує, що проживаючи весь час у себе дома з дружиною та батьками, жодних повісток від слідчого не отримував.

До початку судового розгляду, на адресу апеляційного суду Львівської області надійшла апеляційна скарга, подана засудженим ОСОБА_14 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.10.2013р.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність повернення справи суду 1 інстанції, щодо чого не заперечили інші учасники процесу, колегія суддів вважає, що дану справу слід направити у суд 1 інстанції для виконання вимог ст. 353 КПК України (1960р.), за необхідністю виконати вимоги ст. 351 КПК України (1960р.).

Керуючись ст.ст. 349, 353 КПК України (1960р.) колегія суддів ,

у х в а л и л а:

Кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013р. відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 повернути суду першої інстанції для виконання вимог ст. 353 КПК України (1960р.), за необхідністю виконати вимоги ст. 351 КПК України (1960р.).

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4