АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

6 листопада 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

суддів: Фоміна Ю.В. - головуючого,

Михайловського В.І. та Широкопояса Ю.В.,

з участю прокурора Селюченко І.І. та

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Бердичівського районного суду м.
Житомира від 12 вересня 2007 року,

встановив:

Цим вироком
засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, непрацюючого, раніше судимого:

- 14
травня 1999 року за ст. 140ч.2, 140ч. 3, 17ч.3, 140ч.1, 145ч. 3,
81, 17, 81ч. 3,
89ч.1, 142 ч.2, 42 КК України на
7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

-07.07.2005
року Богунським райсудом
м. Житомира за ст. 185ч. 3 КК України на 3 роки 6

місяців
позбавлення волі. Постановою
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.03.2007 року
згідно ст. 82 КК України невідбуту частину покарання
змінено на обмеження волі, -

за ч. 1 ст.
390 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте
покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання один рік 10
місяців позбавлення волі.

Початок
строку відбуття покарання вирішено рахувати з 25 червня 2007 року.

Згідно
вироку, 13 травня 2007 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1
шляхом подолання основної
огорожі дільниці №3
житлової зони

Справа №
11 -775/2007 Головуюча
у суді 1 -ї інстанції Голубнича A.M.

Категорія ст. 390 ч.1 КК України Доповідач Широкопояс Ю.В.

2

Бердичівського
виправного центру №108 самовільно залишив місце обмеження волі. О 22 год. 50 хв. того ж
дня він був затриманий поблизуАДРЕСА_1.

В апеляції
засуджений просить змінити вирок в частині визначення початку строку відбуття
покарання. Твердить, що суд неправильно
вказав у вироку початок строку відбуття ним покарання з 25.06.2007 року, оскільки злочин він вчинив 13.05.2007 року.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого в
підтримання апеляції та про те, що з 13
травня по 25 червня 2007 року від продовжував відбувати покарання у виді
обмеження волі, міркування прокурора про
залишення вироку без зміни, думку
засудженого ОСОБА_1, який підтримав апеляцію,
переглянувши матеріали справи в межах апеляції, апеляційний суд визнає апеляцію
необгрунтованою з таких підстав.

Висновки
суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у самовільному залишенні місця позбавлення волі та про
кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 390 КК України відповідають фактичним
обставинам справи, підтверджуються
наведеними у вироку доказами та не оспорюються в апеляції.

Призначене
засудженому покарання відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Його
вид та розмір також не оспорюються апелянтом.

З
матеріалів справи видно, що після
ухилення ОСОБА_1 від відбування покарання у виді обмеження волі 13.05.2007р.
його було у той же день затримано працівниками Бердичівського виправного центру
№108 та поміщено у те ж місце обмеження волі,
де він продовжував відбувати покарання за вироком Богунського райсуду м. Житомира від 07.07.2005р.

25
червня 2007 року по даній кримінальній справі щодо ОСОБА_1 було обрано
запобіжний захід у виді взяття під варту.

Тобто, з 13 травня по 25 червня 2007 року ОСОБА_1 продовжував
відбувати покарання у виді обмеження волі за попереднім вироком.

За таких
обставин, відповідно до вимог ст.
338 КПК України, суд першої
інстанції правильно визначив початок строку відбуття покарання ОСОБА_1 по даній справі з
25.06.2007р.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12
вересня 2007 року щодо нього, - без
зміни.