Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/312/2015
Категорія: ч.1 ст. 122 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України

24.03.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0007913 щодо ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, разом з додатками, повернуто прокурору Деснянського району м. Києва.

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції вказав, що в обвинувальному акті фактично відсутнє формулювання обвинувачення, а зазначені лише обставини, які встановлені органами досудового розслідування. Крім того, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, не відповідає викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення. Також, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, а саме представнику потерпілої адвокату ОСОБА_9 та захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_10 , у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку про повернення обвинувального акту прокурору, для усунення виявлених недоліків.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прохання апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що обвинувальний акт відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки містить чітко зазначене формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , так як включає відомості про дату, час, місце, спосіб вчинення злочину, наслідки у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження, причинний зв`язок.

Крім того, апелянт зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_7 , під час реалізації свого єдиного злочинного умислу, нанесено декілька тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , що відрізняються між собою за ступенем тяжкості, зокрема серед них мають місце як легкі, так і середньої тяжкості, і розмежування вказаного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 125 КК України, з окремим виділенням нанесення ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження, було б грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, оскільки ОСОБА_7 мав єдиний злочинний умисел на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. При цьому, апелянт вказує, що сукупності злочинів не утворюють стадії вчинення злочину, які є окремими складовими частинами об`єктивної сторони цього злочину, а тому, на думку апелянта, вказане свідчить про невірне трактування судом викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, внаслідок чого зроблений хибний висновок щодо їх невідповідності кримінально-правовій кваліфікації.

Крім того, прокурор вказує, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування потерпілій ОСОБА_11 надано доступ до матеріалів досудового розслідування, в ньому також відображено дату та час проведення цієї процесуальної дії, при цьому потерпіла ОСОБА_11 ознайомилась з матеріалами досудового розслідування без свого представника, оскільки подала заяву, відповідно до якої вона висловила бажання ознайомитись з матеріалами без свого представника.

Також, реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості щодо надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 та його захиснику, дату та час проведення цієї процесуальної дії, а тому, апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність зазначених процесуальних дій в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляцію прокурора у справі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається із затвердженого прокурором та переданого до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті фактично відсутнє формулювання обвинувачення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки воно не містить твердження про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, висунутого в порядку, встановленому КПК України, тобто, в ньому відсутній опис кримінального правопорушення, такий як спосіб та наслідки вчинення злочину, які підтверджуються конкретними доказами, одержаними у встановленому КПК порядку, а тому посилання прокурора на відповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Враховуючи, що реєстр матеріалів досудового розслідування відображає хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, і є достатньо повним довідником матеріалів досудового розслідування, то, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що долучений до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не в повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст. 109 КПК України.

Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказано, що потерпілій ОСОБА_11 надано доступ до матеріалів досудового розслідування, разом з тим даних щодо надання зазначених матеріалів представнику потерпілої адвокату ОСОБА_9 в реєстрі матеріалів досудового розслідування не має.

Вказана дія передбачена ст. 290 КПК України, яка визначає загальний порядок оголошення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, у тому числі наслідки порушення встановленого порядку, і є обов`язковою для виконання.

Посилання прокурора на те, що потерпіла ОСОБА_11 виявила бажання ознайомитись з матеріалами досудового розслідування без свого представника, про що надала відповідну розписку, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки докази зазначеному в матеріалах даного кримінального провадження відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про відкриття матеріалів кримінального провадження захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_10 є безпідставним, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування містить зазначену процесуальну дію, а також дату та час її проведення (арк. крим.пров. 6).

З урахуванням наведеного апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.407, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про відкриття матеріалів захиснику обвинуваченого.

В решті ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити об 11 год. 00 хв. 30.03.2015 року.

Судді: