АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11кп/791/12/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

при секретарі - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0000105 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора та апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Генічеського районного суду м.Херсона від 25.07.2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Партизани, Генічеського району Херсонської області, українець, громадянин України, не одружений, освіта вища, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , не судимий, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 15.01.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на користь держави в сумі 392,00 грн..

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він, 14.01.2013 року, близько 18.00 години, знаходячись по АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс чисельні удари ногами по тілу та обличчю ОСОБА_9 , завдавши їй пошкодження в області голови, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку, що супроводжувалось здавленням мозку, зміщенням тканини мозку в область великого потиличного отвору, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 та розмір обраного покарання, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції необґрунтовано визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння .

Просить оскаржуваний вирок змінити, виключити з мотивувальної частини обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушеннями вимог кримінально-процесуального закону в ході досудового розслідування . Вирок щодо нього ухвалено тільки на показах його батька, суд не зазначив чому відкинув його, ОСОБА_6 , показання, відповідно яким не вчиняв злочинних дій щодо потерпілої . Вважає, що докази під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього не досліджувались. Ставить під сумнів покази свідків, які на його думку суперечать обставинам та матеріалам кримінального провадження. Щодо вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, то ця обставина нічим не підтверджується, оскільки не проводились дослідження на вміст алкоголю в його крові. Визнає свою вину в тому, що не надав допомоги ОСОБА_10 , яка знаходилась в небезпечному для життя стані, але інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не вчиняв.

Просить скасувати оскаржуваний вирок та перекваліфікувати його дії на ст.136 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, викладені в змінах до апеляційної скарги, проти апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_6 заперечував, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги ОСОБА_6 та прокурора , в судових дебатах: прокурор просив змінити вирок суду першої інстанції згідно з апеляційними вимогами прокурора, апеляційні вимоги ОСОБА_6 залишити без задоволення, обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати вирок суду щодо нього, захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати вирок щодо ОСОБА_6 та направити справу на новий судовий розгляд, в останньому слові ОСОБА_6 заявив про свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності зі ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення .

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження і призначенні ОСОБА_6 покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані, керуючись законом, суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи і зібрані у справі докази в їх сукупності, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання правильно кваліфікував дії обвинуваченого і призначив покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого і його особі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, які всупереч твердженням обвинуваченого, сумнівів у своїй достовірності не викликають, оскільки були ретельно перевірені судом в судовому засіданні та їм була надана належна оцінка у вироку.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, проте не заперечував, що близько 18 години 14.01.2013 року він прийшов в будинок до батька ОСОБА_11 , де побачив, що батько зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 лежать на підлозі в стані алкогольного сп`яніння. Він поклав обох на ліжка. При цьому бачив, що у ОСОБА_9 розбита голова, з носа тече кров. Після того він пішов.Після смерті матері батько став проживати з ОСОБА_10 , обоє зловживали спиртним , що вважав неправильним .Стверджує, що співмешканку побив батько, а його оговорює.

Не зважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, суд першої інстанції обґрунтував висновки, викладені у вироку суду, зокрема, показами свідка ОСОБА_11 , допитаного в судовому засіданні, відповідно яким він є батьком обвинуваченого та проживав з співмешканкою ОСОБА_12 в своєму будинку, розташованому в по АДРЕСА_1 . В вечірній час 14.01.2013 року він разом із ОСОБА_12 були вдома, сидячи за столом, збиралися вечеряти та вживати спиртні напої , але не встигли, тому що прийшов син ОСОБА_6 , який почав кричати, завдавав удари ОСОБА_12 по спині, після цього вдаряв її головою об стіну, підняв з стула та кинув на підлогу. Стверджує, що саме син ОСОБА_6 завдав його співмешканці смертельні ушкодження .

Так, згідно висновку експерта № 4/Г від 16.01.2013 року, на тілі ОСОБА_9 було виявлено легкі, тяжкі тілесні пошкодження та тілесні пошкодження середньої тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку, що супроводжувалось з давленням мозку, зміщенням тканини мозку в область великого потиличного отвору, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, (а.с.42 т.1);

Згідно з висновком експерта № 15/Г від 15.01.2013 року, садна тилу кистей ОСОБА_6 , утворилися від дії тупих предметів (а.с.48 т.1);

Відповідно висновку експерта № 40 від 21.02.2013 року, кров на тампонах-змивах і в зішкробі, які вилучені з місця події (кров на підлозі), могла походити від людини з такою ж групою крові, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 (а.с.91 т.1);

Згідно з висновком експерта №41 від 22.02.2013 року кров на джинсових брюках і дублянці, які належать ОСОБА_6 , може відноситись до групи А з супутнім антигеном Н і за дослідженою системою АВ0, могла походити від людини з такою ж групою крові, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_10 (а.с.98 т.1).

Висновки цих експертизи підтверджують показання свідка ОСОБА_11 , допитаного в судовому засіданні, про локалізацію і механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_10 , якими спростовуються доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не наносив ударів потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_13 суду показала, що її мати ОСОБА_10 проживала в АДРЕСА_2 , спільно з співмешканцем ОСОБА_11 близько двох років та неодноразово скаржилась їй, що ОСОБА_6 , син її співмешканця, систематично приходить до них додому, забирає продукти харчування, вимагає гроші, і застосовує до них фізичну силу. Про це вона повідомляла працівнику опорного пункту в смт. Партизани, ОСОБА_14 , який проводив з ОСОБА_6 профілактичні бесіди. ДьомінЮ. ОСОБА_15 , 1939 року народження, не міг причинити тілесні ушкодження її матері, оскільки він людина похилого віку, погано пересувається та потребує стороннього догляду, після події перебуває в будинку престарілих.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив , що 15.01.2013 року, близько 06.00 06.40 години збирався на роботу, почув крики сусіда ОСОБА_11 , який проживав з співмешканкою ОСОБА_10 , зайшов до них, там вже був дільничний ОСОБА_17 . ОСОБА_11 сказав, що його син ОСОБА_6 вбив ОСОБА_10 . Син приходив до батька майже щодня,чув, як сварився з батьком.

Відповідно показам свідка ОСОБА_14 , він працює начальником опорного пункту в смт. Партизани, ОСОБА_11 постійно скаржився на сина ОСОБА_6 , який зловживав спиртними напоями. За деякий час до смерті ОСОБА_10 разом з ОСОБА_18 приходила до нього та скаржилися на ОСОБА_6 . З приводу цього він викликав дільничного, відносно ОСОБА_6 було складено протокол за ст.173-2 КупАП .Коли прибув на місце події, ОСОБА_11 стверджував, що ОСОБА_10 вбив саме його син ОСОБА_6 .

Покази свідка ОСОБА_19 , що працює дільничним інспектором Генічеського РВ УМВС, допитаного в судовому засіданні, повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 . Також свідок підтвердив, що живе поруч з ОСОБА_20 , вранці 15.01.2013 року, біля 06-30 почув крики ОСОБА_11 , погано пересувався внаслідок хвороби, та звав його. Коли підійшов, ОСОБА_11 йому повідомив, що його співмешканку ОСОБА_10 вбив син ОСОБА_21 . В будинку виявив мертву ОСОБА_10 , викликав слідчу групу з РОВД. Бачив на підлозі в кімнатах багато плям крові.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що сім`ю ОСОБА_23 знає добре, син ОСОБА_6 ніде не працював, часто влаштовував сварки та вимагав гроші у свого батька, коли той отримував пенсію, а раніше ОСОБА_9 говорила йому , що ОСОБА_6 її бив.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні підтвердив, що неодноразово викликав міліцію на прохання ОСОБА_11 . Потерпілу ОСОБА_9 побиту не бачив, але часто бачив ОСОБА_11 з подряпинами, одного разу ОСОБА_11 прибіг босим по снігу втікав від сина, скаржився, що його б`є син та просив захисту. Дьомін-менший не працював, жив тим, що у родичів просив пенсію.

Показання зазначених свідків узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , яка допитана судом в судовому засіданні в режимі відеконференції, пояснила, що разом із ОСОБА_9 разом працювали на полі, ОСОБА_6 часто бив ОСОБА_9 , викрадав, вимагав у неї кошти, коли ОСОБА_9 не віддавала кошти добровільно, то бив її. За декілька днів до загибелі потерпілої, вона разом із ОСОБА_9 ходили до Партизанської селищної ради скаржитися на ОСОБА_6 , що він її б`є, переслідує. Після цього приїхав дільничний та забрав ОСОБА_6 , коли у вечорі ОСОБА_6 повернувся, то у них з ОСОБА_9 з цього приводу сталася сварка. Десь за 20 днів до загибелі ОСОБА_9 вона бачила, що ОСОБА_6 у них вдома бив ОСОБА_9 , вимагаючи при цьому гроші. ОСОБА_11 розповідав їй, що його син ОСОБА_6 побив ОСОБА_9 та після цього вдарив її головою об стінку, підняв та кинув на підлогу.

Відповідно показам свідка ОСОБА_25 в судовому засіданні, при огляді загиблої ОСОБА_9 , згідно трупних явищ, смерть потерпілої настала біля полуночі, через декілька годин після нанесення їй тілесних ушкоджень, при огляді місця події в спальній кімнаті було розкидано речі, на дверях була кров. Смерть ОСОБА_26 настала в результаті нанесених їх ударів по голові, сама ОСОБА_9 так вдаритися не могла. В крові ОСОБА_9 алкоголю не виявлено. На руках ОСОБА_6 при проведенні експертизи було виявлено пошкодження, які можливо утворилися від ударів під час побиття ОСОБА_10 , також не виключає, що рани могли утворитись від ударів об стелю. Пояснив, що потерпіла могла втратити свідомість та ще деякий час здійснювати неусвідомлені рухи тілом, пересуватись протягом двох годин після втрати свідомості. На трупі було багато ран, на голові численні гематоми, на тілі поламані ребра.

Відповідно з протоколом огляду місця події від 15.01.2013 року в будинку по АДРЕСА_2 знайдено труп ОСОБА_10 , на трупі виявлені числені ссадна на тілі та голові, вилучені об`єкти для дослідження, виявлені плями крові на підлозі (а.с.11 т.1).

Сукупність наведених у вироку доказів підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, а невизнання ним вини суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності та покарання.

Враховуючи фактичні обставини справи, спрямованість дій засудженого ОСОБА_6 , характер нанесених ударів, тяжкість спричинених ушкоджень, суд першої інстанції вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України, як вчинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

Колегія суддів приходить до висновку , що такі висновки суду відповідають фактичним обставинам провадження, є обґрунтованими та об`єктивними.

За таких обставин доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі про те, що обвинувачення ґрунтується на недостовірних та суперечливих доказах, слід визнати безпідставними, оскільки у суду першої інстанції не було підстав піддавати сумніву достовірність показань потерпілої і свідків, які були послідовними та повністю згоджувалися між собою.

Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, слід визнати безпідставними, оскільки колегія суддів вважає, що зібрані та досліджені докази в їх сукупності є достатніми і прямо викривають ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину.

За клопотання обвинуваченого та захисту під час апеляційного розгляду була призначена та проведена судово-медична експертиза слідів крові для перевірки версії ОСОБА_6 про можливість утворення слідів крові на його одежі та взутті внаслідок переміщення потерпілої з підлоги на ліжко, а не внаслідок завдання їй ударів. Відповідно описовій частині надана на дослідження одежа вже була предметом експертного дослідження та має чисельні дефекти з маркуванням забору матеріалу для проведення імунологічної експертизи, видимих візуально слідів крові не було виявлено в тому числі і на ботиках.

Зазначені висновки не підтверджують версію обвинуваченого щодо свого захисту і не спростовують досліджені докази по справі та висновки проведеної імунологічної експертизи про наявність чисельних слідів крові, можливо потерпілої ОСОБА_10 , на одежі ОСОБА_6 .

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким діянням, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, обставин що пом`якшують вину обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, оскільки судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 обране відповідно до вимог ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
А тому підстав для скасування вироку та перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.2 ст.121 КК України на ст.136 КК України, як того просить обвинувачений, колегія суддів не вбачає, як і істотних порушень норм КПК в ході досудового розслідування .
Тому апеляційні доводи обвинуваченого про скасування вироку та постановлення нового вироку з перекваліфікацією його дій з ч.2 ст.121 КК України на ст.136 КК України, слід залишити без задоволення.
Доводи апелянта ОСОБА_6 про те, що докази при судовому розгляді кримінального провадження щодо нього, не досліджувались, не відповідають дійсності та спростовуються даними журналів та фіксації техзасобами судових засідань суду першої інстанції.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого щодо відсутності доказів про перебування ним ввечері 14.01.2013 року в стані алкогольного сп`яніння та аналогічних доводів прокурора , викладених в змінах до апеляції, то вони заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази цьому, дослідження на вміст алкоголю в крові ОСОБА_6 не проводилися , ніхто із свідків не підтвердив , що саме ввечері 14.01.2013 року ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В обвинуваченні, визнаному судом доведеним, та викладеному в мотивувальній частині вироку, теж відсутні посилання про скоєння злочинних дій ОСОБА_6 щодо потерпілої в стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд не мотивував свого рішення в цій частині, проте визнав зазначену обставину як обтяжуючу покарання .

Оскільки зазначена обставина не підтверджена доказовою базою, то вирок щодо ОСОБА_27 слід змінити, виключивши з мотивувальної частини зазначену обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Тому апеляційні вимоги обвинуваченого в цій частині та апеляційні вимоги прокурора слід задовольнити.
Таким чином, вимоги прокурора про зміну вироку обґрунтовані, зазначені ним обставини тягнуть за собою зміну вироку, оскільки зазначене не погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_6 . За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст.404, 405, 40,407, КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, - задовольнити.

Вирок Генічеського районного суду м.Херсона від 25.07.2014 року щодо ОСОБА_6 змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання обставину - вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той же самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (три підписи)

Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_2