У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Школярова В.Ф. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 27 травня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 і його захисника ОСОБА_2 на вирок апеляційного суду
Чернівецької області від 04 березня 2008 року,

в с т а н о в и
л а:

вироком Садгірського районного суду
м. Чернівців від 04 червня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернівців, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 186 КК
України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вироком апеляційного суду
Чернівецької області від 04 березня 2008 року цей вирок скасовано і
постановлено свій вирок, яким ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до
покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він 08 квітня 2007 року о 22 год. на перехресті
вулиць Хотинської, Заводської та Галицький Шлях у м. Чернівцях вчинив відкрите
викрадення майна потерпілого ОСОБА_3 - мобільного телефону “Нокія-3300”
вартістю 525 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про зміну вироку суду і пом'якшення призначеного йому покарання. Згідно
доводів засудженого, апеляційний суд не врахував наявності декількох обставин,
що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину.

У касаційній скарзі
захисник ОСОБА_2 просить змінити вирок апеляційного суду і пом'якшити
призначене ОСОБА_1 покарання. У доводах зазначає про те, що призначаючи
покарання, цей суд не взяв до уваги обставин, які його пом'якшують. Вважає, що
врахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд міг
дійти висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання
і мав прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від покарання з випробуванням,
або перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора Ковтун Н.Я. про безпідставність касаційних скарг
і законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги
є необґрунтованими з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1
відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_3 відповідає фактичним обставинам
справи і підтверджується дослідженими в судовому засіданні і наведеними у
вироку доказами.

Подія злочину, доведеність винності
та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 186 КК України в
касаційних скаргах не оспорюється.

Що ж стосується доводів касаційних скарг про порушення апеляційним судом
загальних засад призначення покарання, то такі на думку колегії суддів є
безпідставними.

Обґрунтовуючи свій висновок, колегія суддів виходить з того, що відповідно
до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати не
тільки ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання, а й призначити покарання необхідне і
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Отже, приймаючи рішення про необхідність застосування більш суворого
покарання, апеляційний суд правильно послався на те, що суд першої інстанції,
з'ясувавши риси, якості та особливості особи

ОСОБА_1, що були пов'язані із вчиненням злочину, інших даних, які всебічно
характеризують його особу, не з'ясував і призначив покарання, яке не можна
визнати необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів.

Апеляційний суд обґрунтовано мотивував свій висновок даними, які
характеризують особу ОСОБА_1, який раніше притягувався до кримінальної
відповідальності за умисний злочин і, будучи звільненим від відповідальності у
зв'язку з дійовим каяттям, знову вчинив умисний злочин.

Наведені у касаційних скаргах доводи про наявність кількох обставин, які
пом'якшують покарання ОСОБА_1, не спростовують висновку апеляційного суду щодо
необхідності застосування більш суворого покарання, оскільки не містять якісних
характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним
злочину до такого рівня, який би виходив за межі, типові для злочинів проти
власності.

За вказаних обставин, колегія суддів
вважає, що вирок апеляційного суду є законним і обґрунтованим, а доводи
касаційних скарг - безпідставні.

Керуючись статтями 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_1
та його захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду
Чернівецької області від 04 березня 2008 року щодо нього - без зміни.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Школяров В.Ф. Нікітін Ю.І.