Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2725/15-к
Провадження №: 1-кп/332/272/15
Вирок
Іменем України
22 липня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, працюючої ВАТ «Вогнетрив» шихтувальником, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2003 року народження та ОСОБА_8 , 2009 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_4 через скрутне матеріальне становище вирішила вчинити крадіжки чавунних люків теплових мереж та мереж водопостачання і водовідведення.
Реалізуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_4 27.05.2015 року близько 04.00 год. прийшла до будинку АДРЕСА_2 та, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала два чавунних люки, вартістю 1583,50 грн. кожний, які належать Концерну «Міські теплові мережі».
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 у зазначений вище день близько 04.30 год. перейшла до будинку АДРЕСА_3 , де також, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала один чавунний люк, який належить Комунальному підприємству «Водоканал».
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину пішла, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд, завдавши матеріальну шкоду: Концерну «Міські теплові мережі» на загальну суму 3167 грн. та Комунальному підприємству «Водоканал» на суму 1825 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
29.06.2015 року між обвинуваченою та представниками потерпілих - Концерну «Міські теплові мережі» і Комунального підприємства «Водоканал» було укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно з умовами вказаної угоди, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченої, представників потерпілих, які просили суд затвердити укладену угоду, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе затвердити угоду від 29.06.2015 року з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
При цьому з`ясовано, що обвинувачена повністю визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, розкаялась у скоєному та цілком розуміє вимоги п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України. Обставин для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 29.06.2015 року і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Узгоджене в угоді покарання обвинуваченій, на думку суду, відповідає тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченої, та є достатнім і необхідним для її виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази по справі: два чавунних люки - залишити Концерну «Міські теплові мережі» один чавунний люк - залишити Комунальному підприємству «Водоканал», як законним володільцям вказаного майна.
Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладання угоди; представником потерпілого, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6-7 ст. 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1