Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 березня 2015 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Ізмаїл Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він, 11 серпня 2014 року, о 00:05 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в м. Ізмаїлі Одеської області на вул. Клушина біля будинку № 5, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, сів в автомобіль таксі марки «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ПП «Пантера», під керуванням водія ОСОБА_3, попросив поїхати в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області. Рухаючись по автодорозі Ізмаїл-Озерне, під час зупинки автомобіля, ОСОБА_1 реалізуючи свій злочинний умисел напав на ОСОБА_3, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого, наніс удар ножем в тулуб, заподіявши ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Після чого незаконно заволодів транспортним засобом, керуючи яким, доїхав до с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, де його покинув. В результаті вчинених дій ОСОБА_1 пошкодив автомобіль, спричинивши власнику - потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 2375 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 - залишено без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року - без змін.

У аналогічних за змістом та вимогами касаційних скаргах засуджений та його захисник ОСОБА_2 не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності винуватості ОСОБА_1, просять судові рішення змінити: виключити з вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, та звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням. Указують на те, що при призначені покарання судами, на їх думку, не повною мірою враховано дані про особу засудженого, який характеризується позитивно, проживає з онкохворою матір'ю, яка є інвалідом. Вважають, що з огляду на позицію потерпілих та прокурора у справі, у суду є достатньо підстав для застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання засудженим та його захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційних скарг вимогам закону, доводи касаційних скарг та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обираючи вид та розмір покарання ОСОБА_1 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Пом'якшуючою покарання обставиною визнав те, що ОСОБА_1 активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки та щиро розкаявся, обтяжуючою покарання обставиною - вчинення ОСОБА_1 особливо тяжкого злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, наявність всіх наведених обставин суд обґрунтовано розцінив як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та дійшов висновку про можливість призначення за вчинення вказаного злочину покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок суворості, які аналогічні за змістом доводам їхніх апеляційних скарг, належно перевірені апеляційним судом, на них дано обґрунтовані відповіді та ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Що стосується вимог у касаційних скаргах засудженого та його захисника, щодо виключення обставини, яка обтяжує покарання, то вони є необґрунтовані, так як, засуджений визнав зазначену обставину, яка узгоджується з вимогами ст. 67 КК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що засудженими та його захисником не наведено переконливих доводів про необхідність зміни судових рішень шляхом застосування вимог ст. 75 КК України, як про це просить засуджений та його захисник у своїх касаційних скаргах.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни судових рішень, у касаційних скаргах не наведено.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційних скаргах, наданих до них судових рішень убачається, що підстави для задоволення касаційних скарг засудженого та його захисника відсутні, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7