№ провадження 1-кп/646/174/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.15 року м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
17.11.2014 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_6 , спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в квітковому магазині за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою наживи, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, скориставшись тим, що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відволікала увагу ОСОБА_5 , з тумбочки, що знаходилась біля стіни, справа від входу в магазин, взяла шкатулку, в якій перебували грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 1500 гривень, намагаючись сховати вищевказану шкатулку. ОСОБА_5 , побачивши, що ОСОБА_6 намагається викрасти її грошові кошти, спробувала зупинити останню, однак, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сказав їй не кричати, подолавши таким чином бажання ОСОБА_5 до опору. Після чого ОСОБА_6 вийшла з магазину, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишився у магазині ще на 5 хвилин, щоб надати ОСОБА_6 змогу втекти з місця вчинення злочину, перешкоджаючи ОСОБА_5 припинити їх протиправні дії. Потім ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинили матеріальний збиток ОСОБА_5 на суму 1500 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала частково та пояснила, що 17.11.2014 року разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зайшли до квіткового магазину у АДРЕСА_2 з метою покупки квітів для матері ОСОБА_6 . В ході перебування у магазині, у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення грошових коштів продавця магазину ОСОБА_5 , які ОСОБА_6 побачила у відкритій шкатулці відкритого ящику тумбочки. ОСОБА_6 взяла шкатулку з коштами та поклала до карману своєї шуби, коли ОСОБА_5 , яка постійно спілкувалась з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, звернула увагу на ОСОБА_6 , остання розмовляла по телефону та вийшла з магазину, забравши з собою грошові кошти в сумі 1500 гривень, якими в подальшому розпорядилась за власним розсудом.
Крім показань обвинуваченої ОСОБА_6 , даних нею в судовому засіданні, вина останньої у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що здійснює підприємницьку діяльність за адерсою: АДРЕСА_2 , де продає квіти та сувеніри. 17.11.2014 року до її магазину зайшла ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та пояснили, що хочуть купити букет для матері ОСОБА_6 . У ОСОБА_5 одразу виникло відчуття, що дані особи хочуть заволодіти її майном, оскільки ОСОБА_6 весь час намагалась сховатися за чоловіком, який в свою чергу відволікав ОСОБА_5 . Потім, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, попросив дістати букет із важкодоступного місця та почав з ним падати, придавивши собою ОСОБА_5 , в чей час остання почула, як хлопнула тумбочка, у якій знаходилась шкатулка з грошима в сумі 1500 гривень. При цьому, ящик тумбочки та сама шкатулка до цього часу були зачинені, що ОСОБА_5 добре пам`ятає. ОСОБА_5 подивилась на ОСОБА_6 , зрозумівши, що остання заволоділа її грошовими коштами, та спитала: «Що Ви робите?», на що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сказав: «Тихо». ОСОБА_5 , відчуваючи загрозу для себе, злякавшись, що вказані особи можуть спричинити їй шкоду, продовжувала спілкуватись з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а ОСОБА_6 покинула квітковий магазин, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_5 у сумі 1500 гривень.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 17.11.2014 року продавала квіти у магазині, що розташований у АДРЕСА_2 , по сусідству з магазином ОСОБА_5 , яка в той день теж продавала квіти. У вечірній час вона бачила, як ОСОБА_6 дивилась на вітрину торгового магазину ОСОБА_5 . Через деякий час ОСОБА_8 побачила, як із магазину ОСОБА_5 вийшла ОСОБА_6 , а приблизно через три хвилини - особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Потім, приблизно через одну хвилину, ОСОБА_5 вийшла із свого магазину, була дуже перелякана, та пояснила ОСОБА_8 , що у неї викрали касу з грошима.
Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину за викладених вище обставин підтверджується дослідженими судом наступними документами та висновками експертів:
- заявою ОСОБА_5 від 17.11.2014 року на ім`я слідчого СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 , згідно змісту якої, проти огляду кіоску № 63, розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 20, вона не заперечує. (а. с. 8);
- фактичними даними протоколу огляду місця події від 17 листопада 2014 року, згідно яких місцем огляду є кіоск № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 20, та фототаблицею до протоколу огляду місця події. (а. с. 9-14);
- фактичними даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.12.2014 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 17.11.2014 року заволоділа належними потерпілій грошовими коштами в сумі 1500 гривень (а. с. 43, 44);
- фактичними даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.12.2014 року, в ході якого свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 17.11.2014 року виходила з квіткового магазину ОСОБА_5 (а. с. 43, 44);
- висновком експерта № 346 від 29.11.2014 року, згідно якого слід пальця руки розмірами 20?8 мм (відкопійований на відрізок ліпкої стрічки розміром 43?24 мм), залишений не особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 , а іншою особою, та ілюстративною таблицею до висновку експерта. (а. с. 28-32);
- актом № 1031 судово-наркологічної експертизи від 11.12.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_6 примусового лікування не потребує. (а. с. 96);
З огляду на наведене вище, суд критично відноситься до показань обвинуваченої ОСОБА_6 , які надані під час судового розгляду кримінального провадження, вважає їх неправдивими, та такими, що направлені на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене нею суспільно небезпечне діяння, а саме, відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумнівів не викликає, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, є належними та допустимими.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі, її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою группою осіб.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з травня 2007 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом залежності від психостимуляторів, засуджена за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.10.2014 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування матеріального збитку, спричиненого злочином, потерпілій ОСОБА_5 .
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно.
У судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_6 заявлено клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році». ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що мало місце 17.11.2014 року. Згідно ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про амністію у 2014 році», цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 19.04.2014 року. На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України "Про застосування амністії в Україні", положеннями Закону України "Про амністію у 2014 році", ст. 85, 86 КК України, клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» задоволенню не підлягає.
Призначаючи покарання, суд виходить із положень ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_6 , її відношення до скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження скоєння нею нових злочинів неможливо без ізоляції від суспільства, тобто призначене їй покарання має бути пов`язано з позбавленням волі.
Оскільки 22.10.2014 року Червонозаводським районним судом міста Харкова ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та в зазначений період вчинила злочин, який є предметом теперішнього розгляду, суд, при визначенні покарання виходить з положення ст. 71 КК України, призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Потерпіла ОСОБА_5 відмовилась від цивільного позову у зв`язку з добровільним відшкодуванням матеріальних збитків, заподіяних злочином, в сумі 1500 гривень обвинуваченою ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2064,60 грн., відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави у сумі 1032,30 гривень, оскільки матеріали відносно іншої особи, яка підозрюється у вчиненні даного злочину, виділені в окреме провадження.
Керуючись ст. ст. 368, 371, 374 КПК України,
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
В силу ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2014 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначивши остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 03 грудня 2014 року.
Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1032 (одна тисяча тридцять дві) гривні 30 копійок стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1