Ухвала іменем україни 22 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_8.,

суддів: ОСОБА_9., ОСОБА_10

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від

25 грудня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Черкаси, який проживає: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2012 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

засуджений за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано покарання призначене вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2012 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 307

КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, і остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Цивільні позови потерпілих задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2 - 600 грн,

ОСОБА_3 - 3 400 грн, ОСОБА_4 - 5 360 грн, ОСОБА_5 - 2 400 грн, ОСОБА_6 - 8 060 грн, ОСОБА_7 - 850 грн.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року вирок суду залишено без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 - без задоволення,.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим за те, що він з початку червня 2014 року по 26 серпня 2014 року вчинив ряд крадіжок у різних громадян м. Черкаси, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_2 на суму 600 грн, ОСОБА_3 на суму 3 400 грн, ОСОБА_4 на суму 5 360 грн, ОСОБА_5 на суму 2 400 грн, ОСОБА_6 на суму 8 060 грн, ОСОБА_7 на суму 850 грн.

У касаційній скарзі засуджений, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить змінити судові рішення та призначити більш м'яке покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вказує, що судами під час розгляду кримінального провадження в повному обсязі не було враховано те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, а також сприяв розкриттю злочинів. Крім того, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, судом не було враховано те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про винність у скоєнні злочинів та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ст. 349 КПК України.

Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_1 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, в достатній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених злочинів, а також дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується посередньо. Обставинами, які пом'якшують покарання засудженому, суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочинів, а також вчинення злочинів внаслідок тяжкого матеріального стану. Обставиною, яка обтяжує покарання засудженому, суд визнав рецидив злочину, оскільки ОСОБА_1 вчинив злочини під час не відбутого покарання за попереднім вироком.

З ухвали апеляційного суду вбачається що, за результатами перевірки матеріалів кримінального провадження, суд обґрунтовано не прийняв доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність призначення більш м'якого покарання, як безпідставні, зазначивши, що оскільки засуджений збитки потерпілим не відшкодував, а також перебуваючи на умовному терміні відбування покарання за вчинення тяжкого попереднього злочину, будучи неодноразово судимою особою не став на шлях виправлення, не виправдав довіру суду, та в короткий термін вчинив 9 епізодів крадіжок чужого майна громадян, тобто став на шлях злочинної діяльності, тому покарання призначене судом ОСОБА_1 є достатнім для його перевиховання та недопущення вчинення ним нових злочинів. Крім того, суд зазначив, що твердження засудженого про вчинення злочинів внаслідок тяжкого матеріального стану нічим не підтверджено, та навіть за наявності такого матеріального стану не може бути виправдувальною підставою жити за рахунок коштів чи майна інших людей, вчиняючи злочини.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, судом касаційної інстанції не виявлено.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що в даному випадку необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 березня

2015 року.

Судді:

____________ _____________ ______________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10