Заводський районний суд м.Миколаєва
Провадження №1-кп/487/559/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 02.09.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, маючого базову середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.05.2008 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік; 06.11.2008 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; 08.07.2010 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 17.07.2014 року на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2004 року,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
02.09.2014року приблизно о 12.25 год., ОСОБА_4 , з метою пошуку металобрухту прибув до території локомотивного депо Миколаїв ДП «Одеська залізниця», розташованого за адресою: м.Миколаїв площа Привокзальна 1. Перебуваючи на залізничній колії, яка пролягає між парканом території локомотивного депо та гаражним кооперативом, ОСОБА_4 виявив купу металобрухту, яка перебувала за парканом на майданчику для зберігання металобрухту локомотивного депо. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужого майна у вигляді металобрухту, який перебував на території майданчику локомотивного депо.

Реалізуючи зазначений злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи повторно, переліз через бетонний паркан на охоронювану територію майданчику для зберігання металобрухту локомотивного депо, звідки таємно викрав металобрухт у фрагменти металобрухту ОСОБА_4 перекинув через паркан за межі локомотивного депо, після чого переліз через паркан за межі локомотивного депо та направився до звалища сміття, яке розташоване поряд з територією вказаного підприємства, де знайшов 2 поліетиленових мішки, в які поскладав викрадений металобрухт. Після чого, взявши один з мішків з металобрухтом, та залишивши 2-й мішок ні місці скоєння кримінального правопорушення з наміром повернутися за викраденим, ОСОБА_4 направився в сторону мікрорайону «Обєсінія».

Вийшовши на залізничні шляхи, які прилягають між територією локомотивного депо та мікрорайоном «Обєсінія» та перебуваючи на відстані приблизно 40 метрів від місця скоєння злочину, ОСОБА_4 був помічений та зупинений працівниками охорони локомотивного депо.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнає ОСОБА_4 винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлені.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше був засуджений, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку МОПЛ не знаходиться, з 27.07.2008р знаходиться на обліку у ОНД з діагнозом: зловживання каннабіноїдами.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбуття призначеного покарання та вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та застосуванням п.п. 2,3,4 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України, на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця свого проживання та періодично з`являтися для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти із зали суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення у встановленому законом порядку.

Суддя Заводського районного
суду м. Миколаєва ОСОБА_1