Справа № 196/1476/14-к
№ провадження 1-кп/196/4/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000615 від 15 вересня 2014 року, щодо обвинувачення ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горького Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 3, 15 ч. 2-185 ч. 3 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки та зобов`язанням не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Веселе Поле Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який був засуджений 23.10.2014 року вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 2 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 14.09.2014 року, близько 19.00 год., за пропозицією ОСОБА_4 вступили між собою в злочинну змову на таємне викрадення початків кукурудзи з поля, при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 узяли з собою по одному господарському мішку з хімічного волокна білого кольору та по одній господарській сумці, одна синього кольору, друга сірого кольору і 14.09.2014 року близько 19.30 год. на велосипеді марки "Україна" синього кольору, належного гр. ОСОБА_5 , прибули на сільськогосподарське поле, яке належало ТОВ "Україна" та розташоване неподалік вулиці Калініна в селі Прядівка, вздовж автодороги с. Прядівка - с. Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області, на якому росла кукурудза, що також належала ТОВ "Україна".

Втілюючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вищевказаному полі наламали з рослин кукурудзи, які тут же на полі склали у два мішки та дві сумки, загальною вагою 100 кг., вартістю 1 грн. 61 коп. за 1 кг., на загальну суму 161 грн., після чого два мішки та дві сумки склали на вказаний велосипед та рухали до місця свого проживання.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснили таємне викрадення чужого майна, вчинену за попередньою змовою групою осіб, з завданням ТОВ "Україна" матеріальної шкоди на суму 161 грн., тобто здійснили злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині за ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 185 ч.2 КК України щодо яких він визнає себе повністю винуватим, а при визначенні виду покарання та інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі ухвалення обвинувального вироку, просив врахувати його каяття, вибачення перед представником ТОВ "Україна" за завдану шкоду та добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди у повному обсязі.

Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_3 за ст. 185 ч.2 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою вину у вчиненні протиправних діянь, дав показання про вчинене і не заперечував фактичних обставин справи, як вони викладені в обвинувальному акті.

Представник потерпілого ТОВ "Україна" - ОСОБА_6 , в судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдану матеріальну шкоду відшкодовано, прохає суворо його не карати.

Вивчивши правові позиції сторін, надані суду докази та з`ясовані в судовому засіданні обставини, суд прийшов до переконання, що кваліфікація злочинних діянь обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 185 ч.2 КК України є вірною.

Окрім визнання ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України вчинення ним вказаного злочину доведена в ході судового розгляду та підтверджується наступними доказами.

Показами обвинуваченого, який пояснив мотиви своїх діянь.

Даними, які містяться: у повідомленні представника потерпілого ОСОБА_6 від 14.09.2014 року; у повідомленні про початок досудового розслідування від 15.09.2014; у протоколі огляду місця події від 14.09.2014 року з фототаблицями; у довідках ТОВ "Україна" про вартість кукурудзи; у постанові про залучення до провадження речових доказів від 08.10.2014, які зберігаються під зберігальними розписками обвинувачених; у постанові про перекваліфікацію ознак складу кримінального правопорушення зі ст.185 ч.1 на ч.2 ст.185 КК України; у витягу з кримінального провадження; у вироку Ленінського районного суду від 23.10.2014 року, за яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень з ч.1,3 ст.185 КК України та за ст.185 ч.3, ст.15 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, а також ступінь здійснення злочинного наміру та їх причини, відсутніст обставин, що обтяжують покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також те, що за час досудового слідства та розгляду справи в суді дана особа свідомо і неухильно дотримуваkfся загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, погоджуючись з позицією прокурора та представника потерпілого і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому за ст. 185 ч.2 КК України обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції вказаного закону у виді двох років обмеження волі.

Суд приходить до переконання, що саме обраний вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року і дев`яти місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Призначаючи покарання за сукупністю злочинів згідно ст. 70 ч.4 КК України суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку, починаючи з 23 жовтня 2014 року, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині за ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 185 ч.2 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, а при визначенні виду покарання та інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі ухвалення обвинувального вироку, просив врахувати його каяття, вибачення перед представником ТОВ "Україна" за завдану шкоду та добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди у повному обсязі.

Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 за ст. 185 ч.2 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою вину у вчиненні протиправних діянь, дав показання про вчинене і не заперечував фактичних обставин справи, як вони викладені в обвинувальному акті.

Представник потерпілого ТОВ "Україна" - ОСОБА_6 , в судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдану матеріальну шкоду відшкодовано, прохає суворо його не карати.

Вивчивши правові позиції сторін, надані суду докази та з`ясовані в судовому засіданні обставини, суд прийшов до переконання, що кваліфікація злочинних діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 185 ч.2 КК України є вірною.

Окрім визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, вчинення ним вказаного злочину доведена в ході судового розгляду та підтверджується наступними доказами.

Показами обвинуваченого, який пояснив мотиви своїх діянь.

Даними, які містяться: у повідомленні представника потерпілого ОСОБА_6 від 14.09.2014 року; у повідомленні про початок досудового розслідування від 15.09.2014; у протоколі огляду місця події від 14.09.2014 року з фототаблицями; у довідках ТОВ "Україна" про вартість кукурудзи; у постанові про залучення до провадження речових доказів від 08.10.2014, які зберігаються під зберігальними розписками обвинувачених; у постанові про перекваліфікацію ознак складу кримінального правопорушення зі ст.185 ч.1 на ч.2 ст.185 КК України; у витягу з кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. ОСОБА_4 раніше не судимий, виконкомом сільської ради характеризується з позитивної сторони, на обліку нарколога не перебуває, але перебуває на обліку психіатра з приводу легкої розумової відсталості.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, виявлення обставин, що обтяжують покарання за наявності кількох обставин, що пом"якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також те, що за час досудового слідства та розгляду справи в суді дана особа свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, погоджуючись з позицією прокурора та потерпілого і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому за ст. 185 ч.2 КК України обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції вказаного закону у виді 1 року шести місяців обмеження волі.

Суд приходить до переконання, що саме обмеження волі як вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. На підставі 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вирішуючи питання про долю речових доказів - велосипеда марки "Україна" синього кольору, двох господарських мішків з хімічного волокна білого кольору та двох господарських сумок, суд прийшов до переконання про необхідність повернення їх власникам.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року і дев`яти місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі ст.70 ч.4 КК України з урахуванням вироку Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2014 року за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку, починаючи з 23 жовтня 2014 року, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покаранняза ст.185 ч.2 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази, а саме: велосипеда марки "Україна" синього кольору, двох господарських мішків з хімічного волокна білого кольору та двох господарських сумок, - повернути власникам.

Матеріали, що були надані суду під час судового розгляду, залишити у справі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Царичанського районного суду ОСОБА_7