АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/351/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, не працюючий, без місця реєстрації в м. Харкові та Харківській області, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 16.12.1999 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141 КК України ( в ред.. 1960 р) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 24.06.2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 02.12.2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 12.04.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.296 ч. 1 ст. 122, ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 01.06.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до новопризначеного покарання, невідбутого покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2013 року, остаточно визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Як встановив суд, ОСОБА_7 , 1972 року народження будучи раніше засудженим за ч.2 ст.185 КК України на шлях виправлення не став та повторно скоїв злочин у сфері проти власності за наступних обставин: 11.10.2014 року близько 18 годин 15 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в приміщені торгівельного залу супермаркету «Клас-6», розташованому по пр. Героїв Сталінграду, 136/8 в м. Харкові, реалізуючи свій виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, шляхом вільного доступу з полиці у відділі продовольчих товарів, діючи повторно, намагався таємно викрасти, сховавши у кармани куртки, майно, належне ТОВ «Торгівельна компанія «Мега-Трейд», а саме: шпроти в/м ж/б с/кл вагою 240 гр «Рижское золото» в кількості 2 шт., вартістю 39,21 гривень за 1 шт. на загальну суму 78,42 гривень та шпроти в/м ж/б с/кл, вагою 160 гр. «Рижское золото» в кількості 2 шт., вартістю 28,99 гривень за 1 шт., на загальну суму 57,98 гривень, на загальну суму, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 11302 від 15.10.2014 року 136,40 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, та звільнити його від призначеного покарання. В обґрунтування своєї апеляції обвинувачений посилається на те, що він визнав вину в повному обсязі, проте суд першої інстанції, на його думку, безпідставно не застосував до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України є правильною.

З матеріалів справи встановлено, що обвинувачений повністю визнав обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і за згодою всіх учасників судового засідання, суд першої інстанції у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджував докази щодо цих обставин. Всім учасникам судового розгляду було роз`яснено судом наслідки застосування даної норми закону.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, дані про його особу який, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, а також зазначив про наявність однієї обтяжуючої обставини покарання рецидив злочину.

Враховуючи всі наведені обставини в сукупності, а також те, що обвинуваченим скоєно злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства і призначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та застосував ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст.50, 65 КК України, є законним і обґрунтованим.

Що стосується посилань обвинуваченого, про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, то колегія суддів вважає, що вони не знаходять свого підтвердження.

Відповідно, до ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні», дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення 11 жовтня 2014 року, тобто після набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Посилання обвинуваченого, про те, що суд не врахував того факту, що він визнав свою вину в повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, та у зв`язку з чим не застосував до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», також, є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції врахував ці обставини при призначенні покарання обвинуваченому, проте не міг врахувати їх при вирішенні питання про застосування чи незастосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки він не є суб`єктом амністії.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є безпідставними, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: