ВИРОК ІМЕНЕМ

УКРАЇНИ

справа№1-43/2007

29 травня 2007 року Золочівський
районний суд Львівської області

в складі судді Зверхановської
Л, Д,

при секретарі Стеців
Н. Р,

з участю прокурора Волинця
В.Е .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Золочеві справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця і жителя
АДРЕСА_1, громадянина України, українця,
б/п, з середньою освітою, одруженого,
пенсіонера ,
невійськовозобов'язаного, раніше
не судимого,

по ст.
ст. 203 ч.1, 15 ч.2. 369 ч.1 КК
України,

встановив:

ОСОБА_1 займався господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом.

Так, ОСОБА_1 в
своєму житловому будинку по АДРЕСА_1, в
якому він живе, в 2006 році - січні 2007
року незаконно виготовив і зберігав з метою збуту 34, 250 л самогону і 120 л самогонної закваски для виготовлення самогону, з яких 25.01.2007 року там же 1 л самогону збув за 10 грн. ОСОБА_2 , а все решта було у нього в той же день
вилучено працівниками міліції.

Крім того,
25.01.2007 року ОСОБА_1 в приміщенні Глинянського відділення міліції
, яке знаходиться по вул. Шептицького, 6 в м. Глиняни Золочівського району Львівської
області, намагався дати хабар в розмірі
500 грн. дільничному інспектору Золочівського РВ УМВСУ у Львівській області
ОСОБА_8. за неоформления документів по факту незаконного виготовлення і
торгівлі самогоном, проте не довів свого
умислу до кінця з причин, які не
залежали від його волі, так як ОСОБА_8
відмовився взяти хабар.

Підсудний винність свою в частині обвинувачення по ст. 203 ч. 1 КК України визнав повністю, а по
ст. ст. 15 ч.2, 369 ч.1 КК
України вини своєї не визнав і пояснив,
що в частині обвинувачення по ст.
203 ч.1 КК України він відмовляється від дачі пояснень в судовому
засіданні, підтримує свої пояснення на
досудовому слідстві.

Щодо обвинувачення по
ст. ст. 15 ч.2, 369 ч.1 КК
України ОСОБА_1пояснив, що він хабаря
ОСОБА_8у не намагався дати, а хотів
передати йому 500 грн. для сплати штрафу за незаконне виготовлення і продаж
самогону.

Крім власного визнання своєї вини підсудним по ст.
203 ч. 1 КК України, його вина в
цій частині обвинуваченння стверджується його показами в якості обвинуваченого
про те, що він дійсно виготовляв
самогон, щоб продавати його , так як ніде не працював, знаходився у важкому матеріальному положенні.
25.01.2007 року у нього вдома виготовлені ним самогон та самогонну закваску
вилучили працівники міліції, а також
показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 та іншими доказами, зібраними органами досудового слідства, правдивість та достовірність яких ОСОБА_1не
оспорюються.

Хоча підсудний не визнав своєї вини в частині замаху на
дачу хабаря, його вина в цій частині
обвинувачення стверджується показами свідків та іншими доказами.

З протоколу огляду місця події від 25.01.2007 року
вбачається, що в службовому кабінеті
опорного пункту міліції в м. Глиняни
Золочівського району у ОСОБА_1вилучено 500 грн., які він намагався дати ДІМ Золочівського РВ
УМВСУ ОСОБА_8. за неоформления
документів по факту незаконної торгівлі ним самогоном.
(а.с. 11-12).

В процесі відтворення обстановки і обставин події 12.02.2007 року ОСОБА_1ь
розказав і показав , яким чином він
пропонував ОСОБА_8. 500 грн. як винагороду,

щоб той не притягував
його до кримінальної
відповідальності за виробництво
та реалізацію самогону, що
стверджується відповідним протоколом та фототаблицею до нього (а.с. 74-79).

Вина підсудного стверджується також протоколом огляду
речових доказів / а с. 50-51/.

Свідок ОСОБА_3
підтвердила, що 25.01.2007 року вона
позичила ОСОБА_1. 400 грн.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 25.01.2007 року, коли після вилучення вдома у
ОСОБА_1самогону і сировини та приладів для його виготовлення, всі приїхали у відділ міліції м. Глиняни, то він відбирав пояснення у ОСОБА_1 в
одному кабінеті, а інші працівники
Золочівського РВ УМВСУ відбирали пояснення у інших осіб в другому кабінеті.
Через деякий час ОСОБА_1попросився вийти,
а коли повернувся, то протягнув йому згорнуті купюри, щоб "залагодити все по самогону"
. Він відмовився брати ці гроші і в цей час в кабінет зайшов хтось з
працівників міліції, побачив, що ОСОБА_1відсмикнув руку і запитав, що тут робиться. Він відповів, що ОСОБА_1намагався дати йому хабар.
ОСОБА_1 запропонували покласти на стіл те,
що він мав у руці. Він поклав на стіл гроші, яких було 500 грн. Іншим працівникам
міліції підсудний також пояснив, що
це гроші, щоб вирішити питання, щоб йому нічого не було за зайняття
самогоноварінням.

З показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вбачається, що коли вони після закінчення оформлення
всіх необхідних документів по факту зайняття самогоноварінням ОСОБА_1 , збираючись вже їхати у м. Золочів, зайшли у кабінет, в якому ОСОБА_8 відбирав пояснення у
ОСОБА_1, то побачили, що той стоїть біля столу, за яким сидів ОСОБА_8, і протягує йому гроші. Коли вони зайшли, то підсудний сів на стілець і сховав
гроші. На їх запитання, що
відбувається, ОСОБА_8 відповів, що ОСОБА_1хотів дати йому гроші, щоб уникнути відповідальності за
виготовлення та збут самогону. Пізніше це ж підтвердив і ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11пояснила, що коли вона 25.01.2007 року в приміщенні
Глинянського відділення міліції чекала поки звільниться ДІМ ОСОБА_8, працівники міліції покликали її в
кабінет, в якому знаходились ОСОБА_8 і
ОСОБА_1 Підсудному запропонували показати те,
що він сховав у кишеню. ОСОБА_1витягнув гроші, яких було 500 грн. , і пояснив, що ОСОБА_8 відмовився взяти у нього гроші.

Суд не надає віри показам підсудного про те, що він давав ОСОБА_8у 500 грн. як сплату
штрафу за виготовлення і збут самогону,
так як вони є надуманими,
суперечать зібраним по справі доказам і спрямовані на те, щоб уникнути кримінальної відповідальності
за замах на дачу хабаря.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1доведена повністю.

Оскільки підсудний займався господарською
діяльністю, щодо якої є спеціальна
заборона, встановлена законом, то його дії вірно кваліфіковано по ст.
203 ч. 1 КК України.

Вірною є і кваліфікація його дій по ст.
ст. 15ч.2, 369 ч.1 КК України , оскільки він намагався дати хабар
дільничному інспектору Золочівського РВ УМВСУ у Львівській області
ОСОБА_8., проте не довів свого умислу
до кінця з причин, які не залежали
від його волі, так як ОСОБА_8
відмовився взяти хабар.

При обранні покарання підсудному суд враховує тяжкість
скоєних ним злочинів та особу винного,
який раніше не судимий, вину
свою у скоєнні одного злочину визнав повністю і розкаюється у вчиненому, є особою пенсійного віку.

Враховуючи наведене ,
суд вважає, що ОСОБА_1.
доцільно обрати покарання у вигляді штрафу.

При цьому суд вважає,
що до підсудного не можна застосувати додаткову міру покарання, передбачену санкцією ст.
203 ч.1 КК України, так як не
є посадовою особою та

не має права
на зайняття будь-яким видом господарської діяльності,
застосувавши при цьому ст. 69 КК
України.

Керуючись ст. ,
ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 по
ст. 203 ч. 1 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 1700 грн. штрафу без
позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю ,
по ст. ст. 15 ч.2, 369 ч.1 КК України на 3400 грн.
штрафу.

На підставі ст. 70
КК України остаточну міру покарання ОСОБА_1. шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим вважати 3400 грн. штрафу без позбавленням права
обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю .

Речові докази - 120 л самогонної закваски, 34, 250 л самогону, скляну
банку ємкістю Зл, чотири бідони ємкістю
40л, один бідон ємкістю 25л, 46 пляшок ємкістю 0, 5л, 29 пляшок ємкістю 0, 25л, 2 лійки,
пластмасову пляшку, самогонний
аппарат, 100 металевих корків, які знаходяться в камері збереження речових
доказів Золочівського РВ УМВСУ, знищити.

10 грн. та 500 грн.,
які знаходяться на депозитному рахунку Золочівського РВ УМВСУ у
Львівській області, звернути в дохід
держави.

Стягнути з ОСОБА_1284, 22 грн. за проведення дослідження
і судово-хімічної експертизи в користь НДЕКЦ при УМВСУ у Львівській області.

Міру запобіжного заходу залишити без змін - підписку про
невиїзд - до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Львівської області протягом 15 діб з дня його проголошення.