АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-49/10Головуючий у 1-й інстанції Берегуляк Ф.Г.
Провадження № 11-175/2010 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - ч.2 ст.27, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2010 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Декайла П.В.

Суддів - Кунець І. М., Гавриш Г. П.,

з участю - прокурора - Гарматюка P.E. засудженої - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 18 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку с.Бережанка Борщівського району Тернопільської області, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючу, неодружену, не судиму в силу ст.89 КК України,

засуджено за :

- ч. 2 ст.27, ч. З ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

- ч. 2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом

Справа № 11-175 Категорія ч.2 ст.27, ч.3,ст. 185 ч.2 ст.190 КК України

Головуючий у 1 інстанції Берегуляк Ф.І Доповідач Купець І.М.

поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1Ю до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою.

Вироком суду також вирішено питання щодо стягнення з засудженої судових витрат та щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_1, визнано винною та засуджено за вчинення злочинів при наступних обставинах.

ОСОБА_1 08 серпня 2008 року біля 22 год. 00 хв., вступивши в попередню змову з невстановленими слідством особами, з метою викрадення чужого майна, діючи згідно розподілених між собою злочинних ролей, прибула з останніми на невстановленому автомобілі в двір будинку №10А по вул. Коновальця в м. Тернополі, де перекопавшись, що за ними ніхто не спостерігає, а також, що їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом пошкодження накладного замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_1, проникли в приміщення даної квартири, звідки таємно викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_2, а саме:

-плазмовий телевізор марки "Самсунг" LE 37Р83 ВХ діагональ 37 дюймів вартістю 5000 гри.;

-плазмовий телевізор марки "Філіпс" діагональ 32 дюйми вартістю 3000 гри.;

-DVD -плеєр марки "Соні" вартістю 1000 грн.;

-500 доларів СІІІА, що згідно довідки Управління ЛІВУ в Тернопільській області станом на 08.08.2008 року становить 2422 грн. 50 коп.;

-2200 Свро, що згідно довідки Управління ГІБУ в Тернопільській області станом на 08.08.2008 року становить 16490 грн. 54 коп.;

-праску фірми "Філіпс" вартістю 200 грн.;

-золотий годинник марки "Ракета" 585 проби із шкіряним ремінцем типу браслет вартістю 3000 грн.;

-жіночий золотий годинник фірми "Луч" 585 проби, вартістю 2000 грн.; -золоту чоловічу печатку 585 проби вагою 5 грам вартістю 500 гри.; -золотий жіночий браслет 585 проби вагою 4 грами вартістю 400 грн.; -позолочений годинник марки "Кандіно" вартістю 4000 грн.;

-набір із золота, а саме кулопчик 585 проби вартістю 500 грн. та золоті жіночі сережки 585 проби вартістю 800 гри.;

-золотий ланцюжок вагою 2 грами 585 проби вартістю 200 грн.;

-золотий кулопчик з перлиною 585 проби вартістю 300 гри.;

-золоті сережки з перлиною 585 проби вартістю 200 гри.;

-шерстяне покривало вартістю 180 гри.;

-флакон чоловічого одеколону фірми "Дживанши", частково наповнений, який для потерпілого цінності в грошовому вимірі не становить, а всього на загальну суму 40 193 грн. 04 коп.

ОСОБА_1 разом із невстановленими слідством особами з місця злочину втекли, спричинивши потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 40193 гри. 04 коп.

Крім цього, 29 листопада 2008 року діля 03 гол. 00 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в розважальному закладі "Фея" по вул. Січ. Стрільців. 15 в м.Тернополі, використовуючи довірливі відносини засновані на знайомсті, повторно, зловживаючи довірою та шляхом обману, заволоділа належним потерпілому ОСОБА_3 мобільним телефоном марки "Нокіа 6223". вартістю 1628 грн. 72 коп., в якому знаходилась картка пам'яті "Самсунг" об'ємом 1 ГБ вартістю 50 грн., стартовий пакет оператора зв'язку "Київстар" вартістю 25 гри., на рахунку якого 10 гри., спричинивши потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 1713 грн. 72 коп. Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_3, підсудна ОСОБА_1 з місця злочину втекла.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 незгідна з кваліфікацією її дії за ч.З ст. 185 КК України оскільки вона давала покази перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння і підчас допиту до неї було застосоване насильство з боку працівників міліції. Просить вирок суду змінити, пом'якшивши їй міру покарання шляхом застосування до неї СТ.75 КК України, врахувавши, що вона кругла сирота, мас на утриманні престарілу бабусю та малолітню сестру, щиро розкаялась у вчиненому злочині, позитивно характеризується і потерпілий ОСОБА_4 просив суд суворо її не карати.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду, пояснення засудженої ОСОБА_1, яка підтримала подану по справі апеляцію, пояснила, що злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.З ст.185 КК України вона не вчиняла, оговоривши себе під впливом застосування до неї насильства працівниками міліції і в цій частині справу просить направити на додаткове розслідування, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, вину свою визнає повністю, просить пом'якшити їй покарання за цей злочин, застосувавши до неї ст. 75 КК України, думку прокурора який вважає вирок суду законним і обґрунтованим, а апеляцію такою, що до задоволення не підлягає, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до переконання, що подана тю справі апеляція засудженої до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Вирок суду в частині кваліфікації дій засудженої ОСОБА_1 за ч. 2 ст.190 КК України, що щодо її вини в вчиненні зазначеного злочину в апеляції не оскаржується.

Щодо засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 27, ч. З ст.185 КК України, то висновки суду в цій частині відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав всебічну і об'єктивну оцінку.

Протягом всього досудового слідства і в суді першої інстанції засуджена ОСОБА_1Ю вину свою у вчиненні нього злочину визнавала, детально розказувала про обставини скоєння цього злочину і нікому не заявляла про застосування щодо неї насильства з боку працівників міліції.

За дорученням апеляційного суду прокуратурою м.Тернополя проведено ировірку заяви ОСОБА_1, якою встановлено, що покази ОСОБА_1Ю давала добровільно, без будь-якого тиску з боку працівників міліції, а її стверджування щодо застосування неї незаконних методів слідства свого підтвердження не знайшли, тому підстав для порушення кримінальної справи стосовно названих нею працівників ВКР Тернопільського MB немає.

Оцінюючи покази ОСОБА_1, дані на досудовому слідстві і у суді першої інстанції щодо її вини і обставин вчинення цього злочину, колегія суддів вважає їх правдивими, оскільки вони були послідовними, не мають суперечностей і відповідають фактичним обставинам справи, а її заяви в апеляції щодо до дачі цих показів під виливом застосування насильства працівниками міліції є надуманими з метою ухилення від відповідальності за вчинений злочин.

Суд першої інстанції правильно прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст 27, ч. З ст. 185 та ч. 2 ст.190 КК України. Сумнівів щодо доведеності та обґрунтованості цього обвинувачення колегія суддів не вбачає. Підстав направляти справу на додаткове розслідування, як про це просить апелянт немає.

Що стосується призначеної ОСОБА_1 міри покарання, то суд першої інстанції призначив її правильно, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу засудженої, обставини що обтяжують та пом'якшують покарання, з тому числі і ці, на які посилається апелянт.

Призначивши ОСОБА_1 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим міру покарання близьку до мінімальної, передбачену тяжчим законом, тим самим суд, врахував всі ці обставини в достатній мірі і висловленні з цього приводу сумніви апелянта безпідставні. Підстав пом'якшувати призначене покарання ОСОБА_1 шляхом застосування до неї ст.75 КК України, як про це вона просить в апеляції, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 18 березня 2010 року стосовно неї без зміни.

Судді - три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5