АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000058, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року,
в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить вирок суду першої інстанції змінити, застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

За доводами захисника суд першої інстанції належним чином не врахував всі обставини, те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, попросив вибачення у потерпілих, намагався надати потерпілому ОСОБА_10 першу медичну допомогу. Судом не взято до уваги і вік ОСОБА_5 , його позитивні характеристики, те, що він є інвалідом ІІ групи, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, його сімейний стан, поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду провадження. Також стверджує, що зазначена судом у вироку обставина, що обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння жодним доказом не підтверджується.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Захисник ОСОБА_9 про дату, час і місце апеляційного розгляду був належним чином повідомлений, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про поважні причини свого неприбуття не повідомив. Клопотання про участь в апеляційному розгляді від обвинуваченого ОСОБА_5 не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Вирішено цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 19 501, 75 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_11 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_8 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_8 в інтересах малолітньої ОСОБА_12 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим у вбивстві, вчиненому через необережність, за наступних обставин.

17 вересня 2013 року приблизно о 16 год. 50 хв. на вул. Васильківській, 47 у м. Києві ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, не маючи наміру заподіювати смерть іншій особі, на грунті раптово виниклих неприязнених стосунків наніс удар ОСОБА_10 в щелепу. Від удару ОСОБА_10 втратив свідомість та впав на тротуар, де вдарився потилицею та отримав згідно висновку тяжке тілесне ушкодження і як наслідок ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні ЛШМД м. Києва помер.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, про кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 119 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема, за показаннями обвинуваченого в суді першої інстанції він рукою відштовхнув ОСОБА_10 в обличчя, коли той під час конфлікту схопив його за одяг, від чого потерпілий упав та ударився головою об тротуарне покриття.

Про обставини нанесення потерпілому удару-поштовху у ліву частину щелепи ОСОБА_5 повідомив і при проведенні слідчого експерименту 15.11.2013 (т.1, а.п. 55-57).

Свідок ОСОБА_13 пояснював, що бачив, як ОСОБА_5 ударив потерпілого, від чого той втратив свідомість, упав та потилицею ударився об тротуарну плитку.

Такі показання узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 2411/2 від 15.11.2013, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності складають комплекс черепно-мозкової травми, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та яка у даному випадку призвела до смерті, а також тілесне ушкодження у вигляді крововиливу у м`які тканини лівої щелепної області. Характер та особливості переломів кісток черепа, характер та взаєморозташування пошкоджень на м`яких тканинах голови, кістках черепа, оболонках та речовині головного мозку, наявність осередку забиття з роздробленням головного мозку зі сторони, протилежній застосуванню травмуючої сили (протиударні пошкодження) вказують на те, що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла по механізму травми прискорення, що можливо при падінні потерпілого з положення стоячи із співударянням потиличною областю голови з тупим предметом з необмеженою контактною поверхнею. Крововилив в м`які тканини лівої щічної області виник від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею контакту, можливо при нанесенні удару таким. При цьому можливий наступний механізм травмування: удар предметом з обмеженою контактуючою поверхнею в область лівої половини обличчя (можливо кулаком), що призвело до падіння потерпілого з положення стоячи із співударянням потиличною областю голови з тупим предметом з необмеженою поверхнею контакту (т.1, а.п. 15-21).

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, як і кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України, в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_9 не оспорюються та не оскаржуються.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, то вони є необґрунтованими.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд врахував щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому та його сприяння у розкритті злочину, і ці обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, визнав такими, що пом`якшують покарання.

Що стосується факту перебування обвинуваченого на момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, то під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_5 підтвердив, що перед вчиненням інкримінованих йому дій вживав спиртні напої.

За таких обставин, всупереч доводам апеляційної скарги захисника суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_5 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що правильно визнав обставиною, яка обтяжує покарання.

Не ґрунтуються на матеріалах провадження і доводи апеляційної скарги захисника про безпідставне неврахування судом першої інстанції наявності у обвинуваченого інвалідності ІІ групи, оскільки строк дії пенсійного посвідчення ОСОБА_5 закінчився 29.02.2012, і даних про визнання його інвалідом в установленому порядку після закінчення цього строку останнім не надано.

Виходячи із встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, обсягу і характеру дій ОСОБА_5 , наведених даних про його особу, суд першої інстанції прийшов до умотивованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.

При цьому підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, не встановлено і колегією суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000058 відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3