Справа № 489/9/15-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/131/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого: ОСОБА_4 ;

потерпілої: ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 19.11.1999 р. Малиновським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців років позбавлення волі;
- 08.02.2000 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 229-8 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнено з іспитовим строком на 1 рік;
- 06.03.2001 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 229-8 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 19.11.2003 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено з іспитовим строком на 2 роки;
- 26.04.2004 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі;
- 20.05.2008 р. Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 12 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 15.03.2012 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;
- 07.11.2012 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 26.09.2012 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 28.01.2013 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнено 03.07.2014 р. на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році";
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.12.2014 р. приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні магазину "Канцтовари оптом", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав: ранець "8903" в кількості 1 шт. на суму 411,85 грн. без ПДВ, ножиці "SK 3003 16,5 см. Metal" в кількості 2 шт. на загальну суму 31,20 грн. без ПДВ, ножиці "20 см. офісні з пластиковими ручками D1632" в кількості 1 шт. на суму 21,85 без ПДВ, ножиці "SK 3001 20,3 см. Metal" в кількості 1 шт. на суму 32,80 грн. без ПДВ, сучасний словник на 70 000 слів в кількості 1 шт. на суму 32,80 грн. без ПДВ, пакет "Мандарин", 45х33х10 см. в кількості 1 шт. на суму 7,70 грн. без ПДВ, а всього викрав продукції на загальну суму 525,15 грн., після чого, намагаючись заволодіти викраденим, направився до виходу з магазину, але коли пройшов лінію касс, не заплативши за товар, що знаходився у нього під одягом, був затриманий співробітницею магазину.
З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а саме у незакінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, та не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину визнав повністю, показав, що 01.12.2014 р. зайшов до магазину канцтоварів по вул. Космонавтів, щоб придбати словник, але за раптово виниклим умислом вирішив викрасти ранець, ножиці та інші канцтовари. У вчиненому кається.
Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових доказів що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, окрім визнання вини самим обвинуваченим, також підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що є господаркою магазину канцтоварів та у той день працювала на касі. Їх магазин торгує переважно оптом, а тому більшість покупців їй наглядно знайомі. Показала, що 01.12.2014 р. дійсно бачила обвинуваченого в магазині, він ходив та щось оглядав. Один з покупців повідомив, що обвинувачений викрадає товар та ховає його під одяг. Коли обвинувачений намагався піти з магазину не розрахувавшись його затримали та викликали міліцію. Підтвердила кількість та зміст викраденого обвинуваченим товару.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.12.2014 р., згідно якого ОСОБА_7 просила прийняти міри до невідомого громадянина, який 01.12.2014 р. близько 17:00 год. в її магазині "Канцтовари оптом", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав рюкзак шкільний з канцелярськими приладдям, чим спричинив матеріальний збиток на суму 700 грн.

Згідно видаткової накладної № 029010 від 01.12.2014 р. загальна вартість викрадених речей становить 525 грн. 15 коп. без НДС.

Протоколом огляду місця події від 01.12.2014 р., яким встановлено, що в результаті огляду приміщення в канцелярському магазині ПП "Зарубіна", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: рюкзак 1 шт., ножиці ''Skiper'' 3 шт., ножиці ''Datum' 1 шт., книга-словник 1 шт., поліетиленовий пакет-сумка 1 шт.

Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням, доведена сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показами обвинуваченого, показами потерпілої, протоколом огляду місця події.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він із середньою освітою, не працює, неодружений раніше не одноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря-нарколога, характеризується негативно.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, особистість обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, однак вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.374, 375 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, поклавши на нього на підставі пунктів 2,3,4 частини 1 статті 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази: - ранець, ножиці "SK 3003 16,5 см. Metal" в кількості 2 шт., ножиці "20 см. офісні з пластиковими ручками D1632", ножиці "SK 3001 20,3 см. Metal", сучасний словник на 70 000 слів, пакет "Мандарин" повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя