УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2013 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

особи, яка подала скаргу ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду скаргу ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого СУ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області ОСОБА_5 від 22.05.2013 року про закриття кримінального провадження № 000126 внесеного 21.11.2012 року в ЄРДР, за ознаками складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України -

В С Т А Н О В И В :

30.05.2013 року до Московського районного суду надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_4 . В скарзі зазначила, що кримінальне провадження закрито незаконно. Вважає, що ОСОБА_6 шахрайським шляхом заволодів майном, а саме квартирою, яка належала на праві приватної власності її матері ОСОБА_7 , таким чином їй та її сім`ї злочинними діями ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду, яка в 250 разів перевищує мінімальний неоподаткований дохід громадян, дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 190 КК України. Просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження , матеріали кримінального провадження направити прокурору Московського району м. Харкова для організації додаткового розслідування.

Заявник в судовому засіданні пояснила, що скаргу підтримує в повному обсязі, постанова про закриття кримінального провадження не обґрунтована та не законна. В повному обсязі перевірка по факту шахрайства не проведена. Пояснила, що укладені договори з її участю, ОСОБА_6 , її матері та банку, який надавав кредити, вона не оспорювала у зв*язку зі спливом терміну звернення до суду, на даний час угоди є дійсними.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вважає постанову про закриття кримінального провадження законною та обгрунтованою.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

21.11.2012 року до Слідчого відділу Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області з прокуратури Московського району м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 щодо шахрайських дій у відношенні неї та її матері ОСОБА_7 з боку Іл*їна ОСОБА_8 , що мали місце у 2006 -2007 р.

21.11.2012 року відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 за попередньою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У якості потерпілої по даному кримінальному правопорушенні залучена ОСОБА_7 мати заявника.

ОСОБА_4 у своїй заяві, та будучи допитаною по даному кримінальному провадженню, пояснила, що зі слів її матері ОСОБА_7 їй стало відомо, що остання звернулася до ОСОБА_9 , який погодився одержати для останньої кредит у банку під заставу трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , при цьому вони домовились, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 укладуть між собою договір купівлі- продажу даної квартири, ОСОБА_9 передасть ОСОБА_7 у борг гроші у сумі 45000 доларів США, які одержить у якості позики у банку під заставу вказаної квартири, після чого ОСОБА_7 повинна буде самостійно виплачувати позику банку, одержану на ім`я ОСОБА_9 ,, а коли ОСОБА_7 виплатить позику, ОСОБА_9 знову оформить на неї право власності на вказану квартиру. При цьому на ім`я ОСОБА_7 була оформлена генеральна довіреність на право проведення операцій з вказаною квартирою. Таким чином був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири, ОСОБА_7 одержала від ОСОБА_9 гроші у 45000 доларів США, та фактично залишилася проживати у вказаній квартирі, сплачувала комунальні платежі, та сплачувала позики банку, що була одержана ОСОБА_10 . У 2008 році її мати через фінансові труднощі перестала сплачувати платежі за позикою, одержаною ОСОБА_9 , та останній вимагав від ОСОБА_7 продовжувати сплачувати позику, через що ОСОБА_7 здала вказану квартиру в найм, а сама переїхала до неї за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 продати вказану квартиру та таким чином погасити позику банку, на що ОСОБА_7 погодилася, та коли покупців вже знайшли, з`ясувалося, що ОСОБА_9 скасував довіреність щодо права відчуження вказаної квартири, та її мати виїхала з вказаної квартири. ОСОБА_4 пояснила слідчому, що ОСОБА_9 передав особисто їй 7000 доларів США, у рахунок оплати за купівлю вказаної квартири, яка була оцінена у 52000 доларів США, але ОСОБА_4 вважає дану ціну зниженою, та оцінює вказану квартиру у 80 000 доларів США.

Крім того, ОСОБА_4 вказує, що її мати ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_3 , при цьому фактичним власником вказаної квартири ОСОБА_4 вважає себе, через те, що основна сума грошей, за які було придбано вказану квартиру, належала їй, та вказані гроші були одержані ОСОБА_11 від продажу кв. АДРЕСА_4 , що дісталася останній у спадок від померлої бабусі. Від матері їй стало відомо, що у 2007 році ОСОБА_9 , у якого з її матір`ю на той момент були добрі стосунки, пояснив, що бажає взяти у банку значну позику для розвитку свого бізнесу, та запропонував ОСОБА_7 передати в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для забезпечення кредиту ОСОБА_9 ,на що вона погодилася, при оформленні договору іпотеки від імені ОСОБА_7 , згідно наданої останньої довіреності виступала ОСОБА_4 , через те, що ОСОБА_7 на той момент була у від`їзді. При цьому ОСОБА_4 пояснила, що зі слів ОСОБА_7 , остання не одержувала будь-яких грошей від ОСОБА_9 .

Допитаний на досудовому слідстві, ОСОБА_9 пояснив, що познайомився з ОСОБА_7 на зібраннях інвестиційної компанії «Гарант-Інвест», членами якої вона були на той момент та у 2006 році ОСОБА_7 запропонувала йому придбати її квартиру АДРЕСА_1 , через те, що у неї був та їй потрібні були гроші, після чого він придбав вказану квартиру, частину грошей він одержав у вигляді позики у банку, та у повному обсязі розрахувавшись з ОСОБА_7 за її придбання, дозволив останній деякий час проживати у вказаній квартирі. Після укладення вказаного договору ОСОБА_7 сказала ОСОБА_9 , що у неї є потенційний покупець на квартиру, який може придбати її дорожче на 10 000 доларів США, ніж придбав ОСОБА_12 , але у нього на той момент не було достатньої суми грошей., та ОСОБА_7 хвилювалася, що у випадку продажу ОСОБА_13 вказаної квартири, вона не отримає фінансової вигоди. Крім того, ОСОБА_12 пояснив, що у нього були складні відносини з колишньою цивільною дружиною, та він вважав, що якщо він продасть вказану квартиру, до буде винен частку грошей дружині, у зв`язку з чим ним була видана довіреність на проведення операцій з вказаною квартирою на ім`я ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_12 пояснив, що у 2007 році до нього звернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з проханням позичити їм гроші у сумі 17000 доларів США, при цьому згідно умов ОСОБА_9 , який одержував кредит у ВАТ «Райффайзен Банку Аваль», ОСОБА_7 була передана у іпотеку за вказаним кредитом її квартира за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_9 позичив ОСОБА_7 та ОСОБА_4 гроші у сумі 17000 доларів США, при цьому 8400 доларів США з ним були переведені ОСОБА_9 на рахунок ОСОБА_7 у спілці «Гарант Інвест», а решта грошей були передані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , але вказані гроші ними повернуті не були та через фінансові труднощі ОСОБА_9 не має можливості сплачувати вказаний кредит, та для його забезпечення вже була реалізована значна кількість його майна, що також була у залогу за вказаним кредитом.

Таким чином, було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , що підтверджується в тому числі, нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 13.11.2006 р. вказаної квартири, звітом консалтингової компанії «Проконсул» від 24.10.2006 року про власність вказаної квартири, нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_7 про одержання від ОСОБА_9 грошей за вказану квартиру.

Допитаний на досудовому слідстві свідок ОСОБА_14 пояснив, що його майно також було серед залогового майна за кредитом ОСОБА_9 у ВАТ «Райффайзен Банкт Аваль», йому було відомо про те, що ОСОБА_9 позичав ОСОБА_7 гроші через то, що вона була пенсіонером та не могла самостійно одержати кредит у банку, останній брав кредити на своє ім`я та згідно їх домовленості ОСОБА_7 передала у іпотеку власну квартиру, ОСОБА_14 також звертався з зазначених причин до ОСОБА_9 , оскільки у останнього була добра кредитна історія та він мав можливість одержувати позики на крупні суми, будь-яких претензій щодо даної позики ОСОБА_15 не має.

Крім того, ОСОБА_16 , покійний батько якого також виступав поручителем власним автомобілем за кредитом ОСОБА_9 , заявив, що їх родина будь-яких претензій щодо вказаної угоди до ОСОБА_9 не має.

В ході проведених одночасних допитів між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , остання визнала факт одержання нею особисто від ОСОБА_9 грошей у сумі 5000 доларів США у вигляді позики, після передачі у іпотеку кв. АДРЕСА_3 , а ОСОБА_7 визнала факт одержання нею особисто від нього грошей у сумі 3000 доларів США після передачі у іпотеку вказаної квартири.

На даний час квартира АДРЕСА_3 знаходиться у власності ОСОБА_7 .

Слідчий суддя вважає, що перевірка заяви ОСОБА_4 слідчим проведена у повному обсязі без будь-яких процесуальних порушень, а тому відмовляє в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області ОСОБА_5 від 22.05.2013 року про закриття кримінального провадження № за № 000126 , внесеного 21.11.2012 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п*яти днів з дня оголошення повного тексту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1