Справа № 1 -188 /2007 рік.
ПОСТАНОВА

22 червня 2007 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Нечипорук Т.В

з участю прокурора Грималюка В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
м. Тульчині кримінальну
справу по

обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки с Зарубинці Немирівського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1, гр-ки України, з вищою освітою, заміжньої, на
утриманні одна неповнолітня дитина, фізична особа-підприємець,
не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ст. 172 ч. 1
КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 являючись приватним підприємцем (свідоцтво про реєстрацію фізичної
особи-підприємця НОМЕР_1 від 04.02.2005 року) та здійснюючи діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва, яке
характеризується найбільш високим рівнем небезпеки для здоров'я
працівників, використовуючи у своїй діяльності працю найманих робітників, а відповідно в силу свого службового
становища будучи наділеною, як адміністративно-господарськими так
і організаційно-розпорядчими повноваженнями, являючись службовою особою, як власник та роботодавець будучи
відповідальною за охорону праці при виконанні робіт з
підвищеною небезпекою, маючи право прийому на роботу, звільнення з роботи та несучи відповідальність за додержанням вимог
трудового законодавства вчинила грубе порушення вимог законодавства про працю.

Так, ОСОБА_1, являючись суб'єктом підприємницької діяльності, діючи
всупереч вимогам ст. 24 КзпП України, якою
передбачено, що трудовий договір укладається у письмовій формі, додержання якої є обов'язковим при укладенні трудового договору з
фізичною особою, ст. 24-1 КзпП України та всупереч вимогам ст. 21 ч. 1 Закону
України «Про оплату праці», від 24.10.2004 року, якою визначено, що працівник
має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства та на підставі укладеного трудового договору, не
виконавши даних умов. Усвідомлюючи протиправний характер
своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи довести їх до кінця, діючи умисно, без
укладення трудового договору прийняла протягом квітня 2007 року на роботу, як
найманих працівників очолюваної нею пилорами, що розташована в смт.
Кирнасівка Тульчинського району, п»ять найманих працівників. А саме, 15.04.2007 року ОСОБА_1 без належних трудових
договорів було допущено до роботи трьох найманих
працівників: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, крім того з 01.05.2007 року до роботи без трудового договору було допущено найманого
працівника ОСОБА_5 та з 04.05.2007 року - ОСОБА_6.

Останнім ПП ОСОБА_1, в період виконання ними покладених на них трудових зобов'язань, в порушення норм «Інструкції зі статистики
заробітної плати» затвердженої Наказом Мінстату України № 171 від
07.07.1995 року та «Інструкції зі статистики заробітної

2

плати» затвердженої Наказом
Держкомстату України 13.01.2004 року № 5 та Закону України «Про оплату праці»,
виплачувала заробітну плату «у конвертах» по 20-25 гривень в день, без будь-якої первинної облікової
документації щодо нарахування та виплати заробітної плати.

Крім того, ПП ОСОБА_1 При виплаті найманим працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Заробітної плати, при цьому не
уклавши з ними трудових договорів, грубо порушила
конституційне право даних працівників на соціальний захист у разі повної,
часткової або тимчасової втрати працездатності, безробіття, а також у старості чи інших подібних випадках, що передбачено і
гарантовано ст. 46 Конституції України. Адже, згідно
ч. 2 ст. 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, зокрема гарантованих
ст. 43 Конституції України прав на належні,
безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеного
законом рівня.

Грубе порушення законодавства про працю було закономірним результатом
незаконних та протиправних дій фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, що зафіксовано матеріалами
перевірки територіальної інспекції праці у Вінницькій області, акт № 02-28-20
від 11 травня 2007 року.

Своїми діями ОСОБА_1, вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 172 КК України,
тобто грубе порушення законодавства про працю.

ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню доньку 1993 року народження, що підтверджується довідкою Кирнасівської селищної ради,
вчинила злочин за який передбачено покарання
менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше п'яти років і до набрання чинності Закону України «Про амністію» від 19.04.2007
року, опублікованого 09.06.2007 року.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на застосування відносно неї ст. 1 п. «б»
Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року. Своє право вона реалізувала подавши до суду письмову
заяву про застосування амністії.

Прокурор проти застосування
вказаного Закону стосовно ОСОБА_1 не заперечував.

В зв'язку з наведеними обставинами справа про обвинувачення ОСОБА_1 у
вчиненні нею злочину передбаченого ст. 172 ч.
1 КК України підлягає закриттю згідно Закону України «Про амністію».

На підставі викладеного, керуючись
ст. 6 п. 4,248 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності та кримінальну справу по її обвинуваченню у вчиненні злочину
передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України закрити на підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд -скасувати.

Копію постанови направити сторонам.