Справа № 369/5572/15-к
В И Р О К
іменем України
08.06.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гвардійське АРК, громадянина України, українця, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
05.05.2015 року близько 19 години ОСОБА_4 , маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи на стадіоні «Зеніт», навпроти будинку 12 по вул. Молодіжна в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, скориставшись відсутністю поблизу себе сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу таємно викрав нівелір НІ-3, який знаходився в чохлі з нівелірною рейкою у футлярі, який належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 2075 грн. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд та в подальшому був затриманий.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що 05.05.2015 року він йшов по стадіону, на виході з якого побачив коробку, в якій знаходилась якась лінійка, яку взяв з собою та швидко пішов. Разом з викраденою коробкою він забіг в приміщення гуртожитку, де в під`їзді лишив викрадену коробку, а сам виліз через вікно на вулицю та був затриманий. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив належні висновки зі своєї поведінки та засуджує свій ганебний вчинок, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_4 раніше не судимий (а. с. 54), за даними облікової документації не перебуває під наркологічним та психіатричним диспансерно-динамічним наглядом (а. с. 55), за місцем проживання характеризується посередньо (а. с. 53).

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці підсудним своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази по справі, а саме: нівелір та рейка в чохлі, передані під розписку ОСОБА_5 залишити у розпорядженні ОСОБА_5 ( а.с. 14, 15 ).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, потерпілим та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1