У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у
кримінальних справах у складі:

Головуючого

Вус С.М.

суддів

Присяжнюк Т.І., Філатова В.М.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 12 червня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисників
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2005 року, яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця
та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2

Дніпропетровської
області,

раніше
двічі судимого,

засуджено:

за
ст. 289 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 6 років
позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна;

за
ст. 187 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
особисто належного майна.

На
підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначено покарання на 7 років позбавлення
волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2005 року вирок щодо
ОСОБА_3 залишено без зміни.

Цим
же вироком засуджено ОСОБА_4, вирок щодо якого в касаційному порядку не
оскаржується.

ОСОБА_3
засуджено за те, що він 29 квітня 2003 року, близько 21 години 30 хвилин, за
попередньою змовою з ОСОБА_4, проник до будинку АДРЕСА_1, де із погрозою
застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої, вчинив
розбійний напад на ОСОБА_5, під час якого спричинив їй легкі тілесні ушкодження
та заволодів грошима у сумі 240 гривень.

Він
же 12 квітня 2003 року, близько 2 години, будучи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись на подвір'ї будинку ІНФОРМАЦІЯ_3, незаконно заволодів
належним ОСОБА_8 автомобілем ГАЗ-3110 вартістю 16936 гривень.

У
касаційних скаргах:

захисник
ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_3 скасувати. На обґрунтування своїх
вимог вказує на те, що досудове та судове слідство проведено неповно та
однобічно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає,
що його підзахисний не вчиняв інкримінованих йому злочинів, а справа щодо нього
сфальсифікована працівниками міліції. Також скаржиться на застосування до
ОСОБА_3 недозволених методів введення слідства;

захисник
ОСОБА_2 наводить аналогічні доводи та підстави для скасування постановлених
щодо ОСОБА_3 судових рішень.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора, яка просила касаційні скарги задовольнити
частково, перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 1 ст.
289 КК України та призначити йому покарання за цією статтею - 3 роки
позбавлення волі і на підставі ст. 70 КК України призначити засудженому
покарання на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що вони
підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів,
за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних та
перевірених у судовому засіданні доказів, а твердження захисників щодо
недоведеності винності вчинення засудженим інкримінованих йому злочинів є
непереконливими.

Так,
засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю. При цьому
детально пояснив за яких обставин він разом з ОСОБА_3, проникнувши до будинку
ОСОБА_5, вчинили на потерпілу розбійний напад.

Потерпіла
ОСОБА_5 ствердила, що 29 квітня 2003 року у нічний час вона прокинулася від
стороннього шуму і помітила у своєму будинку двох хлопців у масках. Дані особи
напали на неї та заволоділи грошима. Згодом вона впізнала одного з цих хлопців
по голосу, коли вона проходила поряд і це був ОСОБА_3. Крім того, потерпіла
зазначила, що під час проведення відтворення обстановки та обставин події за
участю ОСОБА_3, останній у подробицях розповідав та показував як саме він
вчиняв злочин.

Свідок
ОСОБА_6 також підтвердив, що під час проведення відтворення обстановки та
обставин події за участю ОСОБА_3, останній добровільно і без будь-якого примусу
розповідав та показував як саме він разом з іншим хлопцем вчинили на ОСОБА_5
розбійний напад.

Свідок
ОСОБА_7 зазначив, що коли він під'їхав до свого будинку, то помів як від нього
рухається автомобіль його матері. Він перегородив його дорогу. За кермом автомобіля
знаходився ОСОБА_3, якого він і затримав.

У
зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що посилання захисників про неповноту та
однобічність слідства є надуманими, оскільки судом вжиті всі передбачені
законом заходи для виявлення обставин, що викривають так і тих, що
виправдовують ОСОБА_3

При
цьому, судом належним чином перевірялася версія засудженого щодо непричетності
його до інкримінованих злочинів і обґрунтовано визнана безпідставною.

Кваліфікація
дії ОСОБА_3 за ст. 187 ч. 3 КК України є правильною, а призначене покарання за
цією статтею відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Разом з
тим, у відповідності до ст. 5 КК України, колегія суддів вважає за необхідне
перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 289 КК
України по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом, у зв'язку з
новою редакцією ст. 289 КК України, оскільки реальних збитків злочином завдано
не було і призначити йому покарання в межах санкції інкримінованої статті.

За
таких обставин, вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_3
підлягають зміні.

Враховуючи
наведене, керуючись ст.ст. 395-396 КПК України, колегія суддів -

у
х в а л и л а :

Касаційні
скарги захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2005 року
та апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2005 року щодо
ОСОБА_3 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 289 КК
України на ч. 1 ст. 289 КК України та призначити засудженому покарання - 3 роки
позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання більш
суворого покарання менш суворим призначити ОСОБА_3 покарання на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
особисто належного майна.

Судді :