АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-264/2007 рік Головуючий у 1-й інстанції:
ст.286 ч.1 КК України Доповідач
апеляційної інстанції: Губа О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007
року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Карпія В.М.

суддів: Тимошевського
В.П., Губи О.О.

за участю
прокурора: Осипенко О.М.

потерпілого: ОСОБА_1.

представника
потерпілого: ОСОБА_2

цивільного
позивача: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляцією
цивільного позивача ОСОБА_3.
на вирок Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 30
січня 2007 року, яким

засуджено:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села
Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, з
середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого по пер. Тимошенко, 6 в м. Миколаєві,
раніше не судимого,

·
за ст. 286
ч. 1 КК
України на 1 рік
обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

·
На підставі ст. 75
КК України ОСОБА_4. звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з
іспитовим строком на 1 рік.

·
Згідно зі ст. 76
КК України на ОСОБА_4. покладені обов'язки: не виїжджати за межи України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
своєчасно повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання.

2

Постановлено стягнути з ОСОБА_4. на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на лікування дитини 231 грн. та
моральної шкоди 2070 грн. В
решті в задоволенні позову ОСОБА_3. відмовлено.

За вироком суду
ОСОБА_4. визнаний винним і засуджений за вчинення злочину за наступних
обставин.

06.08.2006 року приблизно 12
години 25 хвилин
ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21011 державний номер НОМЕР_1, рухався у
світлий час по сухій проїжджій часті по пр-ту
Мира зі сторони вул. Будівельників в сторону пр-ту Октябрьського в м. Миколаєві.

Рухаючись в заданому
напрямі, в районі продовольчого ринку "Колос" ОСОБА_3. згідно з
вимогами п.п. 12.3, 13.1
Правил дорожнього руху України став зменшувати швидкість свого руху до
повної зупинки транспортного засобу в зв'язку з виникненням небезпеки у виді
рухомого попереду нього автомобіля ВАЗ-21013 державний номер НОМЕР_2 під управлінням
ОСОБА_5., який рухався по правій смузі свого руху, став здійснювати заїзд в
заїзний "карман"
з правої сторони по ходу руху.

В цей час
ОСОБА_4., керуючи технічно справним автобусом "Богдан
А09202"державний номер НОМЕР_3 "Маршрут №
79", який рухався позаду в рухомому попереду напряму з
автомобілем ВАЗ 21011 державний
номер НОМЕР_1, грубо
порушив вимоги п.п. 2.3 "Б",
12.3, 13.1 Правил
дорожнього руху України, тобто проявив неуважність в дорожній обстановці, яка
склалася, не контролював свій рух, в зв'язку з цим допустив зіткнення правою
передньою частиною свого автобуса з задньою частиною автомобіля НОМЕР_4
державний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3

Після зіткнення
вищезазначених транспортних засобів, автомобіль ВАЗ-21011 контактував своєю
передньою частиною з задньою частиною автомобіля ВАЗ -21013 державний номер
НОМЕР_2 під
управлінням ОСОБА_5., що зупинився попереду.

В результаті
дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля ВАЗ -21011 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1.
отримав тілесні ушкодження у вигляді забиття головного мозку 1 ступеню,
дістрозії шийного відділу хребта з підвивихом другого шийного хребта, які
відносяться до категорії середньої тяжкості, за ознакою тривалості розладу
здоров'я.

Зазначені
порушення правил дорожнього руху ОСОБА_4. знаходяться в прямій причинному
зв'язку з наслідками, що настали.

3

В апеляції
цивільний позивач ОСОБА_3 не оспорюючи фактичних обставин справи і правильності
кваліфікації дій ОСОБА_3, просить вирок суду скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд. Посилається, що ні досудовим слідством, ні судом не
притягнуті до участі в справі: ОСОБА_6. в якості позивача, який є власником
автомобіля ВАЗ-21011 державний номер НОМЕР_1, і яким він управляв за
довіреності, представники страхової компанії "Гарант-Авто". На думку
апелянта, суду необхідно було допитати в судовому засіданні власника автомобіля
"Богдан" ОСОБА_7. Крім того, вважає, що суд повинен був стягнути на
користь ОСОБА_6. заподіяну йому в результаті дорожньо-транспортної події
матеріальну шкоду в сумі 2508 грн. Оспорює рішення суду в частині стягнення на
його користь моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення цивільного позивача ОСОБА_3 на підтримку апеляції,
потерпілого ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2, які підтримали апеляцію
цивільного позивача, засудженого ОСОБА_4, який просив апеляцію залишити без
задоволення, а вирок суду без зміни, думку прокурора про законність та
обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновки суду
про винуватість ОСОБА_4. в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що
спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_1. середньої тяжкості тілесні
ушкодження, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у
справі та детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності.

Дії ОСОБА_4.
правильно кваліфіковані за ч. 1
ст. 286 КК
України і покарання йому призначено у відповідності вимог ст. 65 КК України та
даних про його особу.

В апеляції
фактичні обставини злочину, кваліфікація дій ОСОБА_4. та міра покарання
апелянтом не оспорюється.

Що стосується
доводів цивільного позивача про неправильне вирішення цивільного позову про
стягнення з ОСОБА_4. матеріальної та моральної шкоди, то вони є обґрунтованими.

Суд, відмовляючи
ОСОБА_3. в задоволенні вимог в частині відшкодування витрат на відновлення і
ремонт автомобіля ВАЗ-21011 державний номер НОМЕР_1, послався на те, що зазначений автомобіль на підставі
свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ОСОБА_8., а тому інтересам
власності ОСОБА_3 шкоди не спричинено.

4

Повноважень для
участі по справі
в якості цивільного
позивача від ОСОБА_8. самим
ОСОБА_3. не надано.

Проте, в
матеріалах справи є довіреність ОСОБА_8. від 21.07.2004 року (а.с. 33
- дійсна до 21.07.2007
року) про надання ним права ОСОБА_3. у випадку спричинення автомобілю
пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди укладати
від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та
сплачувати по таким угодам грошові суми у розмірах згідно із калькуляцією або
за домовленістю, одержувати належні йому за результатами згаданих угод грошові
суми, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією
довіреністю.

Таким чином,
зазначена довіреність дає право ОСОБА_3. ставити питання про відшкодування
шкоди, заподіяної ОСОБА_8., в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі
наведеного, колегія суддів вважає, що суд прийняв невірне рішення в цій
частині, а тому воно підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий
розгляд у порядку цивільного судочинства.

Що стосується
рішення суду про стягнення із ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в
суммі 2070 грн., то
воно відповідає вимогам ст. 1168
ЦК України та постановлено з врахуванням конкретних обставин справи,
характеру та обсягу заподіяних моральних страждань і переживань. До того ж, як
вбачається із пояснень ОСОБА_3 до 5000 грн. , які він просив на відшкодування
моральної шкоди, він включив і понесені ним матеріальні витрати на лікування
дитини, які суд стягнув в сумі 231 грн. окремо, як матеріальні збитки. Належних
та допустимих доказів на спростування цих висновків апелянт не навів.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляцію
цивільного позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2007
року щодо ОСОБА_4 в частині відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_3
про стягнення матеріальної шкоди на відновлення і ремонт автомобіля скасувати і
справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

В решті
зазначений вирок залишити без зміни.