Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/388/15-к
Провадження № 1-кп/506/75/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2015смт.Красні Окни
Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
· обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
Відповідно до обвинувального акту від 21.04.2015 року, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.02.2015 року близько 12:00 год. ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, знаходячись в лісовій смузі неподалік від с. Олександрівка, Красноокнянського району, Одеської області, помітив на землі обріз мисливської рушниці, який забрав з собою до свого будинку, та зберігав з метою охорони власного домоволодіння.
Згідно висновку експерта №126-Б від 07.03.2015р., представлений на експертизу предмет є нестандартною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю - двоствольним обрізом мисливської рушниці № б/н, придатним для стрільби патронами 16 калібру.
24 квітня 2015 року між прокурором прокуратури Красноокнянського району Одеської області юристом третього класу ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 за обвинувальним актом стосовно обвинуваченого укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнає свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні. Крім того, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з того, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, угода не є обов`язковою для суду.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо наявні підстави, передбачені законом.
Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши прокурора, обвинуваченого та захисника обвинуваченого, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п.1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, у тому числі якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
Відповідно до положень ст.475 КПК, якщо суд під час здійснення судового провадження на підставі угод переконається, що укладена між сторонами угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. При цьому вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, установленим у ст.374 КПК, з урахуванням особливостей, передбачених ч.3 ст.475 КПК.
Вимоги щодо змісту мотивувальної частини вироку на підставі угоди викладено у ч.3 ст.475 КПК. Зокрема, ця частина вироку має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження кваліфікуючи дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КПК України, слідчий та прокурор в обвинувальному акті вказали, що його дії необхідно кваліфікувати як «незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу», хоча законодавець вказує інше, а саме, - «придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу».
Крім того, як вбачається з розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_3 отримав копію обвинувального акту у кримінальному провадженні 03.04.2015 року, хоча даний обвинувальний був затверджений прокурором тільки 21.04.2015 року, тобто обвинувачений отримав обвинувальний акт ще до затвердження його прокурором, що є порушення ст. 291 КПК України.
Крім того, зміст п.5 угоди, а саме: «Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язань іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди» викликає певні сумніви, оскільки зі змісту закону не випливає будь-яких зобов`язань іншої сторони (тобто прокурора), які б виконувалися під умовою дотримання обвинуваченим умов укладеної угоди, «неухильно виконувати майбутній вирок». Невиконання такої умови угоди матиме наслідком звернення прокурора до суду з клопотанням про скасування ухваленого на її підставі вироку з призначенням судового розгляду в загальному порядку.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.
Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, не вбачається законних підстав для її затвердження.
Оскільки угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена під час досудового розслідування, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 469, 474 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Роз`яснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1