В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0005233 від 12.11.2014 року за апеляційними скаргами заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2015 року, відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Магадан Росія, громадянка України, зареєстрованої і проживаючої в АДРЕСА_1 , судимої вироком

Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.12.2013 року за ч.1ст.309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України.
Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_7 ,

обвинувачена: ОСОБА_6 ,

захисник: ОСОБА_8 ,

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи обставин справи, доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 , просить вирок скасувати через неправильне застосування кримінального закону та ухвалити новий вирок, яким застосувати більш суворе покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок скасувати через істотне порушення її прав та неповноту судового розгляду, а кримінальне провадження направити на новий розгляд в суді першої інстанції.

Провадження №11-кп/784/481/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.307 ч.3 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.12.2013 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 3 місяці.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
Прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, стверджує, що суд, призначаючи їй покарання за ст.307 ч.3 КК України, не застосував закон, який підлягав застосуванню, зокрема, безпідставно не призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке відповідно до санкції цієї статті є обов`язковим.

Просить визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього належного їй майна.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.12.2013 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 3 місяці з конфіскацією усього належного їй майна.

Обвинувачена ОСОБА_6 за змістом апеляційної скарги не оспорюючи факту вилучення при затриманні з її жіночій сумочці наркотичних засобів, зазначає, що до збуту наркотичних засобів не причетна.

Мотивує тим, що водій ОСОБА_10 попросив покласти до її сумочки згорток з невідомим змістом під час переслідування їх авто працівниками міліції.

Водночас, вважає неповнотою судового розгляду не встановлення часу, місця придбання нею наркотичних засобів, а також факту його збуту.

Крім того, стверджує, що суд істотно порушив її права, відмовивши в клопотанні про повторний допит свідка ОСОБА_10 , який дав в суді суперечливі показання щодо послідовності і місця їх затримання працівниками міліції, а також належності іншій дівчині жіночої сумочки з наркотичними засобами.

Вважає, що після допиту всіх свідків обвинувачення виявилися нові обставини, з`ясування яких потребувало повторного допиту свідка ОСОБА_10 . Проте, які саме ці обставини, в апеляційній скарзі не зазначає.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
У невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, знаходячись в невстановленому місці, у невстановленої особи, ОСОБА_6 незаконно придбала з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, в перерахунку на суху речовину масою не менше 15,502 гр.
12.11.2014 року приблизно об 11 год. 05 хв. ОСОБА_6 , зберігаючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, частково розфасувавши його у 5 медичних шприців об`ємом по 20 мл. кожен, незаконно перевезла наркотичний засіб на автомобілі ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1 на перехрестя вулиць Чкалова і 1-ї Слобідська в м. Миколаєві з метою збуту.
12.11.2014 року на телефон міліції «102» звернувся громадянин із заявою, що 12.11.2014 року об 11 год. 05 хв. на розі вулиць Чкалова та 1 Слобідської в м. Миколаєві невідомі особи продають наркотичні засоби з автомобіля ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1 .
В ході відпрацювання сигналу оперативного чергового про збут наркотиків даний автомобіль був помічений співробітниками міліції приблизно об 11 год. 30 хв. на вул. Чкалова між вулицями Комсомольська та 5 Слобідська. Вимогу зупинитися водій автомобілю не виконав, і в результаті переслідування автомобіль було затримано біля будинку №42 по вул. 1 Інгульській в м. Миколаєві. При огляді місця події в сумочці у ОСОБА_6 виявлено та вилучено 5 медичних шприців об`ємом по 20 мл. кожен та полімерну пляшку об`ємом 200 мл. з особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опієм, масою в перерахунку на суху речовину - 15,502 гр. відповідно до висновку експерта №2345 від 17.11.2014 року.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 , а також прокурора ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.
Згідно апеляційної скарги ОСОБА_6 , не оскаржуючи сам факт затримання її працівниками міліції за наведених у вироку обставин з наркотичними засобами в її жіночій сумочці, оспорює лише їх належність. Посилається на те, що під час переслідування їх авто працівниками міліції на прохання водія ОСОБА_10 поклала до своїй сумочки згорток де вони знаходилися. Про вміст згортку не знала. За такого, вважає безпідставним засудження за незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Проте, така позиція апелянта ОСОБА_6 є безпідставною і такою, що суперечить матеріалам кримінального провадження, які в повному обсязі досліджені судом з наданням належної юридичної оцінки.
Так, з змісту показань обвинуваченої ОСОБА_6 в суді, зафіксованих на технічному носії та журналі судового засідання, вбачається, що вона, підтвердивши в цілому обставини інкримінованого їй злочину, зазначила, що знайома з ОСОБА_10 з літа. Іноді він допомагав придбавати наркотики. Того дня їздила по магазинах побутової техніки на машині під його керуванням. Коли їхали в магазин «Метро» їх намагалася зупинити міліцейська машина. ОСОБА_10 не виконав вимогу і став тікати, пославшись на відсутність водійського посвідчення. На його прохання взяла з під килимка в авто шприци та пляшку з надписом «перекис водню» та поклала собі в сумку. Потім зупинилися, покинули авто та стали ховатися в очереті біля річки, де їх і знайшли працівники міліції. В її сумці вилучили вищезгадані шприци та пляшку з речовиною та вона підтвердила, що це її речі.
Такі показання обвинуваченої ОСОБА_6 щодо обставин, послідовності подій, часу і місця її затримання працівниками міліції, а також належності саме їй сумочки, в якій були виявлені шприци з наркотичними засобами, узгоджуються з показаннями інших очевидців подій та іншими доказами, дослідженими в суді.
Тому суд першої інстанції в цій частині обґрунтовано визнав їх достовірними і послідовними та поклав в обґрунтування обвинувального вироку, а доводи про непричетність до збуту наркотичних засобів - мотивовано відкинув.
Так, з показань свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні вбачається, що 12.11.2014 року на прохання свого знайомого, возив як таксист на чужому автомобілі обвинувачену ОСОБА_6 в різні місця міста за її вказівкою. При цьому, обвинувачена зв`язувалася з кимось по телефону, розмовляла про повернення грошей, виходила з автомобілю та зустрічалася з кимось, поверталася і вони їхали до іншого місця. Раптом під час руху до них наблизився автомобіль ДАІ та став вимагати зупинитися. Проте, став тікати від ДАІ тому, що не мав водійських прав. Ховаючись від переслідування, він в районі «Водопою» разом з обвинуваченою ОСОБА_6 покинули автомобіль та побігли в очерети біля річки, де потім їх і знайшли працівники міліції. У обвинуваченої в сумці були виявлені та вилучені шприци і пляшка з речовиною.
Такі показання свідка ОСОБА_10 в суді повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_6 (які вона давала після його допиту), в тому числі й в частині послідовності подій, місця затримання, знаходження і виявлення при затриманні наркотичних засобів в її жіночій сумочці, а також їх належність їй, про що вона і підтвердила при затриманні.
Деякі неточності та розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_10 в суді, про які зазначає апелянт ОСОБА_6 , є неістотними і не змінюють суті його показань про вчинення саме нею інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин. Всі істотні обставини злочину, вчиненого ОСОБА_6 , зокрема й належності виявлених в неї наркотичних засобів, він підтвердив в судовому засіданні, навіть з огляду на значний період часу з моменту вчинення нею протиправних дій до дня допиту в суді.
Твердження обвинуваченої ОСОБА_6 на порушення її прав з посиланням на необхідність проведення повторного допиту свідка ОСОБА_10 через нібито виникнення нових обставин не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та не відповідає вимогам ст. 96 КПК України.

Крім того, показання обвинуваченої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з показаннями інших очевидців продій та іншими доказами.
З показань свідка ОСОБА_11 в суді вбачається, що у зазначений час він, будучи в районі вул. Набережна біля річки, бачив як в очеретах працівники ДАІ затримали жінку та чоловіка, яких переслідували на автомобілі. Його запросили як понятого під час виконання слідчих дій. Жінкою була обвинувачена ОСОБА_6 , в сумці якої було виявлено та вилучено п`ять медичних шприців об`ємом 20мл. та пластикова пляшка з рідиною коричневого кольору.
З показань іншого понятого свідка ОСОБА_12 , вбачається, що він в суді дав аналогічні показання. Крім того, свідок ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_6 під час затримання пояснила, що жіноча сумочка належить їй. В подальшому, під час вилучення з сумки 20мл. шприців та пляшки з рідиною, намагалася вилити з пляшки її вміст.
Зміст показань свідка ОСОБА_12 в частині намагань ОСОБА_6 вилити рідину з пляшки, яка знаходилася в її сумці тобто знищити доказ її причетності до інкримінованого злочину спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченої про її необізнаність щодо вмісту цієї пляшки.
З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що 12.11.2014 року перебуваючи на службі по охороні громадського порядку в складі наряду ППС міліції. Отримавши від оперативного чергового сигнал про збут наркотиків з автомобілю, із зазначенням марки, кольору та номерного знаку, стали його розшукувати. Виявили його на вул. Чкалова в районі рози з вул.6 Слобідська та по гучному зв`язку передав вимогу водію зупинитися. Але автомобіль став набирати швидкість та віддалятися. В результаті переслідування, цей автомобіль був виявлений покинутим на вул.1 Інгульська в м. Миколаєві, де в очеретах біля річки ховалися (лежали на землі) водій автомобілю та обвинувачена ОСОБА_6 . У неї була сумка, в якій були шприци з рідиною темно коричневого кольору. При цьому, вона пояснила, що це її сумка і наркотики.
З дослідженого в суді протоколу огляду місця події від 12.11.2014р. та фототаблиці до нього вбачається, що о 12.00 год. при огляді ділянки місцевості біля берегу річки Інгул серед очерети на землі лежала жіноча сумка чорного кольору, серед вмісту якої знаходилося п`ять 20мл медичних шприца та 200мл пластикова пляшка з рідиною коричневого кольору; дані речі були вилучені та присутня при огляді ОСОБА_6 підтвердила, що вилучена речовина є опієм, який вона зберігала для особистого використання.
З висновку експерта №2345 від 17.11.2014р. вбачається, що вилучені при затриманні ОСОБА_6 рідина у медичних шприцах і полімерній пляшці загальною масою 331,111г у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - ацетильований опій, який масою в перерахунку на суху речовину складає 15,502г.
Є вірним висновок суду про особливо великий розмір зазначеного наркотичного засобу (опію ацетильованого) з огляду на вимоги наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року, оскільки його вага перевищує 10 гр. сухої речовини.
За наведених вище обставин є вірним висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 , як особи, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 ч.1 КК України, у вчиненні незаконного придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів у особливо великих розмірах злочину передбаченому ч.3 ст.307 КК України, а твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про непричетність до вчиненого злочину, а також неповноту судового розгляду - є безпідставними.
Такий висновок суду відповідає змісту роз`яснень, викладених в ч.2 п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 року (з змінами) « Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», згідно яких про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.
Колегія суддів звертає увагу на те, що саме кількість особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетільованого, спосіб його упакування та розфасування (в шприцах), сам факт їх вилучення в сумці ОСОБА_6 разом з пляшкою, що містила особливо великий об`єм наркотичного засобу, свідчать про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих дій саме з метою збуту.

За такого є безпідставним твердження обвинуваченої в цій частині.

Враховуючи все наведене вище в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 належить відмовити.

Разом з тим, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 та ч.1 ст.421 КПК України, вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з постановленням щодо неї нового вироку в зв`язку з необхідністю застосування біль суворого покарання, виходячи з наступного.

Обвинуваченій ОСОБА_6 за ст.307 ч.3 КК України, санкція якої крім основного покарання у виді позбавлення волі передбачає також обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, вказане додаткове покарання не призначено.

Мотиви не призначення вказаного додаткового покарання у вироку суду 1 інстанції відсутні. Водночас у матеріалах кримінального провадження відсутні й підстави для призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом - в порядку ст.69 КК України.

За вказаних обставин є обґрунтованими доводи апеляційної скарги заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 про необхідність призначення ОСОБА_6 вказаного додаткового покарання, тобто про необхідність застосування більш суворого покарання і постановленням в зв`язку з цим в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.405, 407, 413, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
В апеляційній скарзі обвинуваченій ОСОБА_6 - відмовити.
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджена за ч.3 ст.307 КК України, скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.3 ст.307 КК України до позбавлення волі на строк 9 років, призначивши додаткове покарання в виді конфіскації всього майна, яке їй належить.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.12.2013 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 3 місяці з конфіскацією усього належного їй майна.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженій в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Головуючий:

Судді: