Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
18 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1 Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Секретаря судового засідання: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду від 18 лютого 2015 року про відмову у задоволенні подання Катеринівської ВК №46 та спостережної комісії Сарненській РДА про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Високе, Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2001 року за п.п. а, і ст..93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.89 КК України 1960 року, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ст..70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,
З участю прокурора: ОСОБА_7 .
Засудженого: ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2001 року ОСОБА_5 засуджений за п.п. а, і ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.89 КК України 1960 року, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Сарненського районного суду від 18 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні подання Катеринівської ВК №46 та спостережної комісії Сарненської РДА про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування зазначає, що за час відбування покарання став на шлях виправлення, що підтверджується поданням виправної колонії. Вказує, що з 2000 року хворіє на туберкульоз та є інвалідом 3 групи у зв`язку з чим не може бути праце влаштований. Зазначає, що за останні 2 роки не мав жодного порушення чи стягнення, а тому суд мав всі підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення та звільнити від відбування покарання.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 вважає ухвалу незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону. В обґрунтування зазначає, що на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_5 відбув ? частини призначеного покарання, а тому є всі підстави для застосування УДО. Вказує, що останній раз засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності 09.04.2013 року та на даний час не має порушень та стягнень. Зазначає, що на даний час не працевлаштований, оскільки він є інвалідом 3 групи та хворіє на туберкульоз. Крім того вказує, що за час відбування покарання підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та немає позовів за виконавчими листами. Зазначає, що засуджений негативно ставиться алкоголю, наркотиків, постійно підвищує свій загальноосвітній рівень, бере участь в самообслуговуванні благоустрою колонії та в програмах диференційованого спливу. Вважає, що суд прийшов до неправильного висновку про незастосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 чим не дотримався вимог ст.81 КК України, ст.539 КПК України.
Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_5 з місць позбавлення волі на не відбутий строк.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 який підтримав апеляційну скаргу та просить застосувати умовно-дострокове звільнення, думку прокурора ОСОБА_7 , який просить застосувати умовно-дострокове звільнення, перевіривши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Вироком Апеляційного суду ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2001 року за п.п. а, і ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.89 КК України 1960 року, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно подання Катеринівської ВК №46 початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахується з 01.11.2000 року, а кінець строку 01.11.2015 року. Станом на 29.12.2014 року строк відбутої частини покарання становить 14 років 1 місяць 28 днів. Тобто, оскільки не відбута частина покарання становить 10 місяців 2 днів, засуджений ОСОБА_5 відбув ? покарання.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертих строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. Тобто застосування ст.81 КК України не є обов`язком суду, а умовою.
При розгляді подання встановлено, що засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо та 26 разів допускав порушення встановленого порядку відбування покарання і притягувався до дисциплінарної відповідальності. З квітня 2013 року порушень не допускав, у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий і тактовний, підтримує соціально-корисні зв`язку із рідними, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу.
За змістом закону, висновок суду про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Тому, відмовляючи у задоволенні подання Катеринівської виправної колонії ДПС України в Рівненській області №46 та спостережної комісії при Сарненській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував характеристику засудженого, яка свідчить, що протягом строку відбуття покарання ОСОБА_5 систематично допускав порушення режиму за що притягувався до відповідальності, а тому вірно визначив, що поведінка засудженого під час відбування покарання не в повній мірі свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Крім того, колегія суддів вважає, що висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочину, тобто за п.п. а, і ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.89 КК України 1960 року, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ст.70 КК України та особу засудженого в цілому, а тому суд вірно дійшов висновку про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
За таких обставин, ухвала Сарненського районного суду від 18 лютого 2015 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сарненського районного суду від 18 лютого 2015 року залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 - без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3