УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня
22 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
Ященка В.А.

суддів -
Прокопенка О.Б., Сахнюка В.Г.

з участю
прокурора - ОСОБА_5

адвоката - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Суми кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 та засудженої ОСОБА_2 на вирок Путивльського
районного суду Сумської області від 19 березня 2007 року, яким :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженка м.
Білопілля, Сумської області, мешканка с Бунякіне,
Путивльського району, Сумської
області, раніше не засуджувалася , -

засуджена
за ст.
166 КК України до обмеження волі строком на чотири роки.

Згідно з
вироком суду ОСОБА_2 визнано винною та засуджено за вчинення злочину при
слідуючих обставинах:

ОСОБА_2
є матір'ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3р.н., яка рішенням
Путивльського районного суду від 19 вересня 2006року позбавлена батьківських
прав відносно своїх дітей, котрі на
теперішній час знаходяться на повному державному забезпеченні в
школі-інтернаті. Так, починаючи з 2002
року ОСОБА_2 систематично зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює та злісно ухиляється від
обов'язку по догляду та вихованню своїх неповнолітніх дітей. Будинок де
проживали діти і ОСОБА_2 знаходиться в антисанітарних умовах, діти спали на підлозі, не мали фактично одягу, були голодні,
школу не відвідували. Під впливом негативної поведінки ОСОБА_2 її діти
засвоїли негативну звичку курити,
вживати алкогольні напої. Крім того,
внаслідок відсутності контролю з боку матері, її син ОСОБА_3 вироком Путивльського районного суду від
29.05.2006року визнаний винним і засудженим за ч.3 ст. 185 КК України.

Таке
злісне невиконання ОСОБА_2, як
матері, обов'язків по догляду за
дітьми, створена негативна сімейна
ситуація, її поведінка, спричинили істотний негативний вплив на
емоціональний стан неповнолітніх у вигляді ознак вираженої затримки психічного
розвитку, глибокої мікро-соціальної і
педагогічної запущеності у вигляді обмеженого об'єму знань, обмеженого словарного запасу, не
сформованості особистості,
замкнутість, невпевненість у собі, що знаходиться в причинно-слідчому зв'язку з
негативними умовами виховання, а саме
обумовлені злісним невиконанням матір'ю своїх обов'язків по догляду і вихованню
дітей, що і є тяжкими наслідками.

В поданих
апеляціях:

адвокат
ОСОБА_1 не оспорюючи кваліфікації дій
ОСОБА_2, вважає призначене покарання
надмірно суворим з наступних підстав. Так,
тяжкі наслідки на які послався суд можуть бути виправленими у
майбутньому, оскільки діти вилучені у
ОСОБА_2 та знаходяться на вихованні у дитячому закладі. Зазначає, що скоєння ОСОБА_2 злочину стало можливим
із-за

Справа №
11-377/2007р. Головуючий
у першій інстанції Гриценко П.П.

Категорія ст.
166 КК України Доповідач
- Прокопенко О.Б.

некмітливості
місцевих органів влади і освіти, про що
свідчать факти, що кримінальна справа
була направлена до суду 10.08.2006р., а
рішення по цивільній справі про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав ухвалено
19.09.2006р., суд зазначені обставини не
врахував і призначив таке покарання, яке
не відповідає тяжкості злочину і не виконує свою виховну функцію, порушуючи вимоги ст. 323 КПК України. Враховуючи
викладене, прохає вирок суду змінити, пом'якшуючи покарання;

засуджена
ОСОБА_2 визнаючи вину в скоєному та щиро каючись, прохає пом'якшити призначене покарання.

Вислухавши
доповідь судді, адвоката ОСОБА_1 , котрий підтримав подані апеляції, думку прокурора ОСОБА_5 про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів судової
палати з кримінальних справ не знаходить підстав до їх задоволення.

Викладені
у вироку висновки суду, щодо доведеності
вини ОСОБА_2 у вчиненні злісного невиконання встановлених законом обов'язків по
догляду за двома неповнолітніми дітьми,
що спричинило тяжкі наслідки за обставин викладених у вироку, підтверджені зібраними у справі та
перевіреними судом доказами і в апеляціях адвоката ОСОБА_1 та засудженої ОСОБА_2 не оспорюються.

Колегія
суддів, перевіряючи справу в межах
поданих апеляцій у відповідності з вимогами
ст. 365 КПК України, вважає,
що суд першої інстанції всебічно,
повно та об'єктивно дослідив обставини справи. При цьому дії ОСОБА_2 ст.
166 КК України кваліфіковані вірно.

Покарання
за зазначеним законом ОСОБА_2 судом призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України. При цьому враховано
тяжкість вчиненого злочину, дані про
особу винної і обставин, що пом'якшують
та обтяжують покарання. Суд першої інстанції,
аргументовано навівши відповідні мотиви,
дійшов до висновку про виправлення засудженої при реальному відбуванні
покарання, яке призначено в межах
санкції ст. 166 КК України та є
необхіднім і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. За
таких обставин, колегія судців
вважає, що підстав для пом'якшення
покарання засудженій і задоволення апеляцій не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 362, 366,
377 КПК України, колегія судців
судової палати з кримінальних справ, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Путивльського районного суду Сумської області від 19 березня 2007 року відносно
ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляції
адвоката ОСОБА_1 та засудженої ОСОБА_2 -
без задоволення.