overthelex/edrsr-kpk huggingface dataset:
ПОСТАНОВА

1-148

2007 год

6.03.2007
року
М. БАЛАКЛІЯ

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Гуцал М.І., при секретарі
Нерезенко Ю.Ю, за участі прокурора
Устіменко І.А., попередньо розглянувши у відкритому судовому засіданні
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 164 ч.І КК України

ВСТАНОВИВ:

Дана кримінальна справа підсудня Балаклійському районному
суду Харківської області. Підстав для її припинення, призупинення немає.
Обвинувальний висновок складений відповідно до вимог КПК України. Підстав для
зміни, скасування чи обрання іншого запобіжного заходу немає. Під час
проведення дізнання, попереднього слідства не було допущено порушень норм КПК
України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Приймаючи до уваги, що є досить підстав для розгляду
справи в судовому засіданні, керуючись ст.ст. 237-245 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 в скоєнні
злочину/ передбаченого ст. 164
ч.І КК України, призначити до судового розгляду на 16.03.2007 р. на 11 годину 00 хвилин у
приміщенні Балаклійського районного суду з викликом у судове засідання осіб, зазначених
у списку обвинувального висновку.

Справу розглянути за участі прокурора.

Запобіжний захід залишити попередній, підписку про
невиїзд.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає, на неї
прокурором не може бути внесено подання.
У х в а л а

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Паневіна В.О.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 10 липня 2007 року матеріали кримінальної справи за
касаційним поданням заступника прокурора Львівської області Репецької М. на
судові рішення щодо ОСОБА_1, -

встановила:

вироком Сихівського районного суду міста Львова від 4 лютого 2005 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця міста Львова, раніше судимого:
1) 29 листопада 1993 року за ст. 101 ч. 3 КК України на 5 років позбавлення
волі; 2) 18 жовтня 2004 року за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення
волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, -

засуджено
за ст. 309 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано не
відбуту частину покарання за попереднім вироком і визначено ОСОБА_1 остаточне
покарання 3 роки позбавлення волі.

Згідно з вимогами ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням згідно з
вимогами ст. 76 КК України обов'язків не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці
органи про зміну місця проживання й періодично з'являтися на реєстрацію.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 11 липня 2005 року
ОСОБА_1 звільнено від подальшого відбування покарання на підставі вимог ст. 1
п. “б” Закону України від 31 травня 2005 року „Про амністію”.

В апеляційному порядку постанова суду не переглядалася.

У касаційному поданні прокурора порушується питання про скасування
постанови суду про застосування до ОСОБА_1 акту амністії. Свою вимогу прокурор
обґрунтовує тим, що судом неправильно було застосовано Закон України від 31
травня 2005 року „Про амністію” до ОСОБА_1, оскільки ст. 7 п. „г” цього закону
містить заборону на застосування амністії.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що доводи касаційного подання мають
бути перевірені в касаційному порядку з повідомленням учасників судового
розгляду.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

справу щодо ОСОБА_1 за касаційним подання прокурора призначити до
касаційного розгляду в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України на 10-у годину 31 липня 2007 року, про що повідомити
прокуратуру, ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), якому надіслати копію касаційного подання.

Судді:

Міщенко
С.М. Глос Л.Ф. Паневін В.О.
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Скотаря А.М., Коновалова
В.М.

за участю прокурора

Казнадзея В.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 5 липня 2007 року матеріали справи щодо ОСОБА_1 за
касаційною скаргою останнього на судові рішення у даній справі.

Вироком
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2005 року
ОСОБА_1 засуджено: за ч.3 ст.289 КК України з застосуванням ст.69 КК України на
7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст.15, ч.2 ст.194
КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки
позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України остаточно визначено за
сукупністю злочинів 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Постановою
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2006 року
вирок щодо ОСОБА_1 змінено, виключено з нього кваліфікуючу ознаку, передбачену
ч.3 ст.289 КК України-дії, що завдали великої матеріальної шкоди та
перекваліфіковано його дії на ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської
області від 30 січня 2007 року постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

У касаційній
скарзі, за її змістом, засуджений ОСОБА_1 вказує на те, що суд,
перекваліфіковуючи його дії з ч.3 на ч.2 ст.289 КК України, не врахував того,
що суд, який постановив вирок, призначив за цією статтею покарання з застосуванням
ст.69 КК України. З
урахуванням наведеного, просить пом`якшити
йому призначене за ч.2 ст.289 КК України покарання.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора про законність та обгрунтованість судових рішень, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу
засудженого слід задовольнити частково.

Місцевий суд, приводячи вирок у
відповідність з новим законом, за епізодом заволодіння транспортним засобом
перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч.3 на ч.2 ст.289 КК України, а в частині
призначеного йому покарання вирок залишив без зміни.

Санкція ч.2 ст.289 КК України в
редакції Закону від 22 вересня 2005 року, передбачає покарання від 5 до 12
років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Отже, враховуючи те, що суд
перекваліфікував дії засудженого ОСОБА_2 на норму закону, що передбачає більш
м`яке покарання, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити останньому
покарання до мінімальної межі санкції, передбаченої ч.2 ст.289 КК України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30
жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 січня
2007 року щодо ОСОБА_1 змінити, пом`якшити йому покарання за ч.2 ст.289 КК
України до 5 років позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України остаточно
визначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених цим законом та ч.1
ст.15, ч.2 ст. 194 та ч.3 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі.

Судді:

Коновалов В.М. Пивовар В.Ф. Скотарь А.М.
Справа
№1-6/2007 рік ПОСТАНОВА
Олександровський районний суд Донецької області у складі:
головуючого- судці Щербак
при секретарі Осадчій
за участю прокурора Хвальчика
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт.Олександрівка кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, не працюючого, холостого,
має на утриманні неповнолітню дитину, воєннозобовязаного, з середньою освітою, судимого:
1993р. Добропільським міськсудом Донецькой області за ст. ст. 140 ч. 2, 229-6 ч. 1 КК України до 2 років виправних
робіт, звільненого від покарання по амністії,
р. Олександрівським районним судом Донецької області за ст. 140 ч. З КК України
позбавлення волі, звільненого 2
листопада 1996 р. по
закінченню строку відбуття покарання,
Олександрівським районним судом Донецької області за ст. 81 ч. З КК України
позбавлення волі із застосуванням ст. 45
КК України з випробувальним терміном 2
Олександрівським районним судом Донецької області за ст. 140 ч. 2 ,43 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі, звільненого
1 квітня 2004 р. по закінченню
строку відбуття покарання,
16 листопада 2006 р.
Добропольським міськрайсудом Донецької області за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років
проживаючого в АДРЕСА_1, у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 296
Вироком
Олександрівського районного суду Донецької області від 10 січня 2007року ОСОБА_1 засуджений за
ст.296 ч.І КК України.

В ході виконання
вироку виникло питання про порядок обчислення строку відбуття покарання.

Суд , вислухавши думку
прокурора , який
вважає , що строк
відбуття покарання обчислюється з дати винесення вироку, прийшов до висновку:

ОСОБА_1 було засуджено 16
листопада 2006 p..
Добропільським міськрайсудом Донецкої області за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років
позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується зі 1 листопада 2006
р.

Запобіжний захід
залишено без змін - утримання
під вартою в СІ № 6 м.
Артемівська Донецької області.

10 січня 2007
р. ОСОБА_1 засуджено Олександровським районним судом Донецької
області за ст. 296 ч. 1 КК України до 2 років обмеження
волі.

Згідно ст. 71 КК України до
призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком
Добропільського міськрайсуду Донецької області від 16 листопада 2006 р.( на день
винесення вироку -1 рік 10 місяців 1 день) та
визначена остаточна міра покарання у вигляді 2 років 6
місяців позбавлення волі.

Таким чином, судом визначена міра покарання, обчислена на
день винесення вироку,

2

керуючись
ст.ст.409 ,411 КПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Строк покарання ОСОБА_1, засудженому за
ст. 296 ч. 1 КК України
вироком Олександрівського районного суду Донецкої області від 10 січня 2007 р. обчислювати з
10 січня 2007 г.

Постанова
може бути оскаржена
в апеляційний суд
Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької
області протягом п'ятнадцяти діб.

Суддя

Щербак Ю.В.
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів палати Верховного Суду України

з кримінальних справ
у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Пивовара
В.Ф., Заголдного В.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 12
липня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за касаційною скаргою останнього
на судові рішення у цій справі

Вироком
Слов'янського міського суду
Донецької області від 23
листопада 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець

міста Слов'янська Донецької області,

несудимий,

засуджений за ч.2 ст.
286 КК України на 3 роки 6 міс. позбавлення волі.

Він же виправданий за ч.3 ст.135 КК України
за відсутністю в діях складу злочину.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 28 квітня 2006 року, близько 21-ої години 20
хв., за обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, керуючи
автомобілем АЗЛК д/н НОМЕР_1 і рухаючись
з боку вулиці Бульварної в напрямку Інтернату № 2 що в м.Слов'янську, допустив
порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого біля будинку АДРЕСА_1
допустив наїзд на
велосипедиста Золотаря, який від
одержаних під час ДТП тілесних ушкоджень помер.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, по суті, не заперечує своєї
винуватості у вчиненні вказаного злочину
та правильності кваліфікації його дій, порушує питання про пом'якшення йому покарання,
приводить відповідні доводи з приводу
цього. Вказує зокрема, на його важкі сімейні обставини.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід
залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні Правил
дорожнього руху, що спричинило
загибель потерпілого Золотаря,
та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.28б КК України відповідають
фактичним обставинам справи, які встановлені з
урахуванням всіх об'єктивних і суб'єктивних
факторів, що мали бути взяті до уваги при з'ясуванні дійсних обставин
події та грунтуються на зібраних у
справі доказах, яким суд дав оцінку в їх сукупності, і такі висновки у
касаційній скарзі не оспорюються.

Будь-яких
процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винності
ОСОБА_1 та кваліфікації його дій, органами досудового слідства та судом не допущено.
Перевіркою справи не встановлено
також грубих порушень кримінально-процесуального
законодавства при перевірці справи в апеляційному порядку.

Що стосується
призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам ст.65 КК України. Суд врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про особу винного,
інші обставини, в тому числі й ті, про які йдеться у касаційних скарзі, а
отже, підстав для зміни чи
скасування вироку в цій частині суд
касаційної інстанції не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.394 КПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 відмовити.

с у д д і:

Редька А.І. Пивовар В.Ф. Заголдний В.В.
№5-116/07 ПОСТАНОВЛЕНИЕ
февраля 2007 г. Никитовский
районный суд г. Горловки в составе;
председательствующего
судьи Дубовик
при секретаре Ярошко
с участием прокурора Ильюшенко
представление об условно-досрочном освобождении от наказания ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженец г. Харцызска Донецкой области, украинец, гр-н Украины,
ранее судимый: 05.12.2002г. Кировским горсудом по ег. 1§6ч2 УК Украины к 4
годам лишения свободы, с прим. ст. 75 УК Украины с испытательным сроком на 1
год, до ареста не работал, проживал: г. Харцызск Донецкой области АДРЕСА_1. По
настоящему делу осужден. 16.10.2003 т. Харцызским городским судом Донецкой
области по ст. 185ч2,71ч1 УК Украины к 4 годам 1 месяцу лишения свободы.
Администрация Мичуринской ИК № 57 Донецкой области и наблюдательная
комиссия при исполкоме Ннкитовской администрации Горловского городского Совета
ходатайствуют об условно - досрочном освобождении ОСОБА_1.
Выслушав осужденного, представителя МИК-57, мнение прокурора,
полагавшего, что в отношении осужденного ОСОБА_1, возможно применить условно -
досрочное освобождение, так как он характеризуется положительно, имеет
поощрения, 2/3 срока наказания отбыл: 27.06.2006 года, честным отношением к
труду и примерным поведением доказал своё исправление, исследовав материалы и
дав оценку в их совокупности, суд приходит к выводу, что ходатайство подлежит удовлетворению.
ст. 407 УПК Украины и ст. 81 УК Украины, суд
Освободить условно - досрочно ОСОБА_1
от наказания, назначенного по приговору от 16.10.2003 года на неотбытый срок 08
Постановление может быть обжаловано в
апелляционном суде Донецкой области через Никитовский районный суд г. Горловки
Судья
ВИРОК

Іменем України

Справа № 1-76/2007 р.

26 лютого 2007 року м. Надвірна

Надвірнянський
районний суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючого судді Безбородько В.А.

при секретарі ДмитрукС.І.

участю прокурора Романовського
І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Надвірна справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця
м. Надвірна, АДРЕСА_1, Івано-Франківської
області, українця, гр.України, з середньою освітою, не працює, не одруженого,
раніше не судимого за ст. 263
ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 незаконно, без передбаченого законом дозволу носив холодну зброю.

20.11.2006 року приблизно о 12
год. в м. Надвірна на майдані Шевченка працівниками
Надвірнянського РВ УМВС був затриманий підсудний, у якого вилучено штик- ніж
8мм гвинтівки Лебедя 1886,1893,1916,1935
років (Франція), промислового виробництва, який згідно висновку експертизи № НОМЕР_1 є бойовою
холодною зброєю колючо-ріжучої дії.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1.
вину в скоєному визнав повністю, пояснив, що в жовтні 2005 року на дачі в АДРЕСА_2 Надвірнянського
району він знайшов штик-ніж з металевим чехлом.
20.11.2006 року він вирішив продати штик-ніж на ринку, засунув його
в рукав і пішов на ринок, але його затримали працівники міліції.

У відповідності
до ст 299 КПК
України суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження по справі
фактичних обставин справи, і обмежитись допитом підсудного, поскільки ОСОБА_1. у своїй позиції не
заперечує проти цього, інші учасники судового розгляду дали на це згоду.

При цьому суд
з"ясував, що підсудний і інші учасники судового розгляду правильно
розуміють зміст та обставини і роз"яснив їм, що в такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному
порядку.

Дії підсудного
слід кваліфікувати за ст. 263
ч.2 КК України, так як він незаконно, без передбаченого законом дозволу
носив холодну зброю.

Призначаючи
покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані
про особу, та обставини, що пом"якшують покарання: вину визнав повністю,
щиро розкаюється у скоєному,

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК
України суд

ЗАСУДИВ:

2

ОСОБА_1 визнати
винним в скоєнні злочину передбаченого ст 263
ч.2 КК України , та
призначити покарання штраф в розмірі 510 грн.

Запобіжний захід
засудженому залишити підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

На вирок може
бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом
п'ятнадцяти діб з часу проголошення через Надвірнянський місцевий районний суд.

Суддя підпис Безбородько
В. А.

Вірно: Суддя Безбородько
В. А.
Копія:

справа № 9-24/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ У
КРАЇНИ
16 лютого 2007 року

м. Глухів
Глухівський міськра
йонний суд Сумської області
в особі судді Демченка О.С., пр
и секретарі Дмитренко О.С., з у
частю прокурора Білана Г.І., ро
зглянувши у відкритому судов
ому засіданні подання старшо
го слідчого Глухівської міжр
айонної прокуратури Денисен
ка В.В. про надання дозволу на
проведення позапланової док
ументальної ревізії в ПСП „З
лагода", -
ВСТАНОВИ В:
За поданням, узгоджен
им з Глухівським міжрайонним
прокурором, з яким слідчий Гл
ухівської міжрайонної проку
ратури звернувся до Глухівсь
кого міськрайсуду 16 лютого 2007 р
оку, пропонується вирішити п
итання про надання дозволу н
а проведення документальної
ревізії в частині підтвердж
ення фактів фіктивного банкр
утства та реалізації майна, я
ке перебувало в банківській
заставі протягом 2004-2005 років сл
ужбовими особами приватного
сільськогосподарського під
приємства АФ „Злагода" с Бере
за Глухівського району.
В якості підстав для на
дання дозволу для проведення
документальної ревізії у по
данні слідчого зазначено, що
в провадженні Глухівської м
іжрайонної прокуратури знах
одиться кримінальна справа №
-06570041, порушена за фактом фіктив
ного банкрутства та зловжива
ння службовим становищем слу
жбовими особами ПСП „Злагода
" за ознаками злочинів, передб
ачених ст. ст. 218, 364 ч.2 КК України і
що проведення документально
ї ревізії має значення у спра
ві для всебічного, повного до
слідження всіх обставин вчин
ених злочинів і встановлення
істини.
З'ясувавши обставини сп
рави та дослідивши надані сл
ідчим матеріали кримінально
ї справи №-06570041, виходячи з полож
ень діючого законодавства, н
а підставі яких повинно вирі
шуватись порушене в поданні
питання, суд прийшов до висно
вку, що подання слідчого підл
ягає задоволенню.
Враховуючи викладене
, керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 10, 11 Закону У
країни „Про державну контрол
ьно-ревізійну службу в Украї
ні" № 2939 від 26 січня 1993 року з пода
льшими змінами та доповнення
ми, ст.ст. 64 - 66 та 273 КПК України, су
д
ПОСТАНОВЛЯЄ.
Надати контрольно-р
евізійному відділу у м. Глухі
в та Глухівському районі доз
віл на проведення позапланов
ої документальної ревізії в
ПСП „Злагода" с Береза Глухів
ського району в частині пере
вірки наявності фактів фікти
вного банкрутства та реаліза
ції майна, яке перебувало в ба
нківській заставі протягом 2
004-2005 років з 22 лютого 2007 року по 08 б
ерезня 2007 року.
Постанова оскарженн
ю не підлягає.
Справа № 9-22/2007 року
ПОСТАНОВА

21 лютого 2007 року м. Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді ДЕМЧЕНКА О.С. при секретарі ДМИТРЕНКО О.С., з участю прокурора БІЛАНА Г.І,
розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене з
Глухівським міжрайонним прокурором подання ст.. слідчого Глухівського МРВ УМВС України в Сумській області Комаровського
В.М. про надання дозволу на проведення обшуку,

ВСТАНОВИВ.

12 січня 2007 року Глухівським міжрайонним прокурором була порушена кримінальна справа № 07570002 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 191 КК України, за ознаками привласнення чужого майна, яке
було ввірене особі, за попередньою змовою групою осіб. За
постановою про порушення кримінальної справи в період з 1 жовтня 2006 року по 09 січня 2007 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючи в магазині „Дельфін"
приватного підприємця ОСОБА_3 у м. Глухові, за попередньою змовою допустили
привласнення товарів та грошових коштів на суму , 9393 грн. 30 коп.

За поданням слідчий пропонує суду дати дозвіл на проведення „ в
помешканні" ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1, обшуку „з метою виявлення і вилучення чорнового зошита із
записами осіб, яким давали продавці ковбасного відділу продукти
в борг, грошей, здобутих злочинних шляхом, а також для
забезпечення цивільного позову.

При розгляді подання судом в своєму поясненні слідчий Комаровський В.М. підтвердив викладене у поданні обґрунтування на
необхідність проведення обшуку у ОСОБА_2, а представник прокуратури Білан Г.І.
підтримав подання слідчого.

Дослідивши надані слідчим матеріали зазначеної кримінальної справи, суд прийшов до висновку, що подання слідчого задоволенню не
підлягає , оскільки, на думку суду, досліджені судом матеріали
кримінальної справи не містять в собі достатніх даних, які б давали суду підстави погодитись з думкою слідчого про необхідність
проведення у ОСОБА_2 обшуку, як процесуальної дії, яка зачіпає конституційне
право ОСОБА_2 і членів її родини на
недоторканість житла. При цьому суд враховує й те, що, будучи допитаною 31 січня 2007 року в якості підозрюваної
ОСОБА_2 не визнала своєї вини у привласненні і розтраті грошей чи
товарів підприємця ОСОБА_3, що після обрання
відносно ОСОБА_2 31 січня 2007 року міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд до цього часу їй не було пред'явлено
обвинувачення у вчиненні злочину, а наявні у справі
матеріали проведених у магазині „Дельфін" інвентаризацій за своїм змістом
і формою викликають сумніви щодо можливості їх враховування як документальних
доказів у кримінальній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177 КПК України, суд

2

ПОСТАНОВЛЯЄ.

Погоджене з Глухівським міжрайонним прокурором подання ст.. слідчого Глухівського МРВ УМВС України в
Сумській області Комаровського В.М. про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_2 у АДРЕСА_1, залишити без задоволення.

На постанову судді протягом трьох діб з дня її винесення прокурором може
бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області.