11-кп/775/38/2015(м)
263/4598/13-к

Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року місто Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 , на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бобрівник Полтавської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не судимий, інвалід 3 групи, працюючий сторожем у ТОВ «Охоронний холдинг», проживає АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим та засуджений за ст.122 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ст.296 ч.1 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців. На підстав ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі п.«г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_8 : на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди - 1000 грн.; на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди - 3000 грн. та матеріальної шкоди - 295,32 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 02.03.2013 року близько 14 години, перебуваючи біля будинку 17 по вулиці Шота Руставелі у Жовтневому районі міста Маріуполя, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, почав нецензурно виражатися на адресу потерпілого ОСОБА_10 , після чого палкою завдав не менше трьох ударів по його тулубу та ногам, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, а саме: синці в правій підколінній ямці, по задній поверхні в середній третині лівого плеча і в області нижнього кута лівої лопатки. Після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 палкою умисно завдав удар по ліктю правої руки та спині потерпілої ОСОБА_12 , спричинивши останній тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме: закритий перелам зовнішнього виростка правого плеча без зміщення, посттравматичний неврит променевих ліктьових нервів.

З вироком не погодився представник потерпілих та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, а саме, прийнявши кримінальне провадження до розгляду після скасування попереднього вироку, не провів підготовче судове провадження.

Крім того, суд не встановив всіх обставин справи, оскільки злочин було вчинено відносно трьох потерпілих, в тому числі і відносно ОСОБА_13 , який перебував в безпорадному стані. Зазначені обставини є підставами для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.296 ч.4 КК України. Також, дії обвинуваченого мали кваліфікуватись за ст.161 ч.2 КК України, оскільки умисел обвинуваченого був спрямований саме проти рівноправності громадян залежно від їх релігійних переконань, однак цей мотив також залишився поза увагою суду. Не були враховані ці обставини й при призначенні покарання як обставини, що обтяжують покарання. Не вжив усіх заходів суд й для встановлення предмета, яким обвинувачений наносив удари потерпілим.

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілих підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволені.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок залишити без змін.

Прокурор вважав, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Потерпілі про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, що підтвердив їх представник, проте в суд не з`явились з невідомих причин.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства всебічно розглянув кримінальну справу та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.1 КК України за обставин викладених у вироку. Аналіз кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 знайшов своє відображення в оскаржуваному вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню та аналіз досліджених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

В супереч доводам апелянта, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції провів підготовче провадження, що підтверджується ухвалою про підготовче судове засідання від 15 квітня 2014 року (т.3 а.п. 25-27), яке було проведено за участю сторін кримінального провадження, в тому числі і за участю представника потерпілих ОСОБА_14 .

Доводи апелянта, що ця ухвала скасована судом апеляційної інстанції, не вказує на недодержання судом першої інстанції вимог глави 27 КПК України, яка передбачає проведення підготовчого провадження.

Доводи апелянта про неповноту судового розгляду також спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, щодо відмови у залученні в якості потерпілого ОСОБА_13 , суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки стороною обвинувачення ОСОБА_8 не висунуто обвинувачення про вчинення злочину відносно ОСОБА_13 , а відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства, суд має проводити судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З цих же підстав, не заслуговує на увагу апеляційного суду й заперечення на ухвалу суду першої інстанції від 11 листопада 2014 року (т.3 а.п.120-121), якою відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілих про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого ОСОБА_13 .

Безпідставні й доводи апелянта, щодо використання ОСОБА_8 предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, оскільки як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і в апеляційному суді не було доведено, що палку обвинувачений спеціально пристосував або виготовив з метою нанесення тілесних ушкоджень. Навпаки, доведено, що палку ОСОБА_8 взяв у своєму дворі біля калитки, коли вже почав лаятися на потерпілих.

Як роз`яснено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», застосування або спроба застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч.4 ст.296 КК України.

Щодо відсутності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.161 КК України, висновки суду першої інстанції також правильні та обґрунтовані, оскільки з показань обвинуваченого в суді вбачається, що для його злочинних дій стало приводом саме поведінка потерпілих, які на його думку безпідставно його потурбували і наполягали на спілкуванні з ними. Це ж підтверджується і показаннями потерпілих в суді першої інстанції, які пояснили, що під час вчинення злочинів, ОСОБА_8 лаявся на них за те, що його потурбували. При цьому, він не висловлювався щодо їх релігії та релігійних переконань.

За таких обставин, суд першої інстанції дав правильну кваліфікацію діям обвинуваченого ОСОБА_8 , який використавши нікчемний привід, що його начебто потурбували, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а також умисно заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням зазначеної норми процесуального права, апеляційний суд приходить до висновків, що при розгляді кримінального провадження, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку, а тому вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілих залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21 листопада 2014 року у кримінальному провадженні №0001147 відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді