Справа № 136/689/15-к
УХВАЛА

іменем України

"14" липня 2015 р. м.Липовець Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1
примусових заходів виховного характеру, за суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000082

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення : прокурора ОСОБА_4

зі сторони захисту: неповнолітнього ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7
з участю : представника служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації ОСОБА_8 та представника кримінальної міліції у справах дітей Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

В ході досудового розслідування встановлено, що 06 грудня 2014 року біля 16.00 год. малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент вчинення злочину не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, за домовленістю з ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), приїхали гужовою повозкою до складського приміщення зерноскладу, що належить ПСП «Фортуна», та яка розташоване в АДРЕСА_2 , де в подальшому ОСОБА_10 підсадив малолітнього ОСОБА_5 до отвору, що знаходився над вхідними ворітьми, через який останній проник всередину даного приміщення. Після цього ОСОБА_10 знаходячись на вулиці біля воріт, почав подавати порожні полімерні мішки малолітньому ОСОБА_5 , який в свою чергу набирав половину мішка зерном пшениці та подавав їх попід ворітьми ОСОБА_10 , який в подальшому зсипав дані мішки з зерном на вулиці до повного мішка та складав їх на гужову повозку.
Загалом із складського приміщення зерноскладу ОСОБА_10 спільно з малолітнім ОСОБА_5 викрали п`ять мішків зерна пшениці, загальною вагою225 кілограм, з урахуванням того, що вага одного викраденого мішка пшениці становить 45 кг.
Таким чином своїми умисними злочинними діями ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_5 завдали ПСП «Фортуна» в особі директора ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 690 грн., так як вартість 1 кг. зерна пшениці згідно довідки-вартості виданої ПСП «Агрофірма Нападівська», станом на 06.12.2014 року складає 3 гривні.
Вироком Липовецького районного суду від 22 квітня 2015 року ОСОБА_10 засуджено за вчинення даного кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік.
В своєму клопотанні слідчий просить суд застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Щітки Вінницького району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, строком на 1 рік.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні вищеописаного суспільно-небезпечного діяння в повному обсязі, згоден з обсягом і кваліфікацією вчиненого, у скоєному щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно погодився на пропозицію свого старшого друга і вчинив разом з ним дану крадіжку з складського приміщення.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру - передачу його під нагляд матері ОСОБА_6 , оскільки він не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

В судовому засіданні законний представник неповнолітного ОСОБА_5 - його мати ОСОБА_6 підтримала заявлене прокурором клопотання та надала згоду на передачу сина їй під нагляд.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив проводити підготовче провадження та розгляд даної справи без його участі, цивільний позов не заявляв.

Неповнолітній ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 просять клопотання задовольнити, застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру - передачу під нагляд матері.

Захисник неповнолітнього також просив задовольнити вказане клопотання.

Представник служби у справах дітей Липовецької РДА Вінницької області та представник відділу кримінальної міліції у справах неповнолітніх Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області також не заперечували проти задоволення вказаного клопотання. Просили його задовольнити.

Вислухавши думки учасників судового провадження, приймаючи до уваги, що неповнолітній ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився його допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують особу неповнолітнього.

Аналізуючи зібрані докази в ході слухання кримінального провадження, суд вважає, що вина неповнолітнього ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Разом з тим, суд прийшов до переконання, що дії неповнолітнього ОСОБА_5 могли бути кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, поєднана з проникненням в інше приміщення, суб`єктом якого є фізична осудна особа, яка досягла 14 років на момент вчинення злочину.

Із ч. 2 статті 97 КК України вбачається, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Згідно статті 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК );

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 року Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, на момент вчинення якого йому виповнилося лише 13 років. А кримінальна відповідальність за ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 22 КК України, настає з 14 років.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 , яка згодна на передачу сина їй під нагляд.

Тому заявлене клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими, матеріалами кримінального провадження та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, суд враховує його особу, вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на момент вчинення злочину не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, задовільно характерищзується за місцем навчання та проживання; його мати згодна на передачу сина їй під нагляд, тому суд вважає, що є всі підстави для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід неповнолітньому не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-372, 498, 501 КПК України, ст.ст. 22, 97, 105 КК України, суд
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 .

Передати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя:ОСОБА_1