справа 1-172/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2007
року

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Данчук
Л.А.

з участю
прокурора Ідрісова
P.M.

потерпілого ОСОБА_2

його законного
представника ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Дядьковичі Рівненського району
Рівненської області, проживаючої по
АДРЕСА_1, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої,
одруженої, на утриманні одна
неповнолітня дитина, не судимої,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.
164 КК України,

встановив:

ОСОБА_1, маючи постійне місце проживання та земельну
ділянку в с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, являючись працездатною, отримуючи щомісячно пенсію по віку і маючи
інші тимчасові грошові та натуральні доходи,
незважаючи на накладене на неї 2 лютого 2006 року Рівненським районним
судом адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
184 КпАП України, протягом
тривалого часу злісно ухиляється від виконання передбачених законом обов'язків
щодо утримання свого малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, так як з 2001 року мешкає окремо від
сина, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого самоусунулась від виховання
сина, не забезпечує належними умовами
життя та навчання, продуктами
харчування, одягом, іншими предметами першої необхідності, не надає необхідних коштів для лікування та
відпочинку, не піклується про його
фізичний, духовний та моральний розвиток.

Підсудна
в судовому засіданні свою вину у скоєному визнала повністю і підтвердила
встановлені судом обставини. По суті справи показала, що проживає у с. Дядьковичі Рівненського
району Рівненської області по вул. Млинівській в приміщенні бувшої колгоспної
прохідної, яка номеру немає. В даному
приміщенні ні світла, ні газу
немає, отоплює його дровами, які розпалює у «грубці».

24 жовтня 1989 року вона
одружилася з ОСОБА_5. На той час у неї
вже було двоє дітей від першого чоловіка -
ОСОБА_6 1970 р.н. та
ОСОБА_7 1975 р.н., яку вона називає ОСОБА_7.

Після
одруження з ОСОБА_5 вони почали проживати разом з її дітьми у будинку її матері
в с. Дядьковичі. З часом син ОСОБА_6 одружився і почав проживати окремо від
них. ОСОБА_7 почала проживати з співмешканцем також окремо.

ІНФОРМАЦІЯ_3
у них з ОСОБА_5 народилась дочка ОСОБА_8,
а ІНФОРМАЦІЯ_2 син
ОСОБА_4.

З 1996 року вона та
діти почали проживати у приміщенні колгоспної прохідної, яку їй виділив колгосп за те, що вона пропрацювала 36 років на фермі
дояркою. Переїхали з будинку її матері,
оскільки там почав проживати її старший брат ОСОБА_9 з сім'єю.
Чоловік ОСОБА_5 почав проживати з метою догляду зі своєю пристарілою матір'ю
ОСОБА_10 у будинку за адресою АДРЕСА_2.

В 2001 році вона з
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 почала жити разом із ОСОБА_5 в будинку його матері, але пробувши там три місяці, вона посварилась з ОСОБА_10 через те, що почала зловживати спиртним, і повернулася до колгоспної прохідної.
ОСОБА_8 вирішила жити зі нею, а ОСОБА_4
не захотів і залишився з бабусею та батьком.
Дочка ОСОБА_8 почала навчатись у Костопільській спецшколі на неповному
державному утриманні через те, що не
змогла оволодіти навчальною програмою в Дядьковицькій школі і залишалася на два
роки в першому класі. Життям свого сина вона цікавитись майже перестала. В
школу відправила ОСОБА_4 баба, купивши
йому необхідне приладдя та сумку, вона
купила тільки б/в шкільну форму.

В період
з 2001 року по
квітень цього року сина вона не виховувала,
дуже рідко купувала йому одяг,
декілька разів давала гроші у невеликих сумах. Його навчанням, загальним розвитком і станом здоров'я зовсім
не цікавилась. Вона часто пила горілку,
вела аморальний спосіб життя і «зайшла у блуд». Чим її син харчувався і
хто йому допомагав по навчанню вона не знала,
вважаючи, що його баба про це
попіклується. Незважаючи на те, що була
притягнута у 2006 році судом до адміністративної відповідальності, свого ставлення до утримання дитини не
змінювала. Причиною її ухилення від виконання своїх материнських обов'язків
було надмірне зловживання спиртним.

Проживає
вона за рахунок пенсії по віку, яку
отримує з 2001 року, ніде не працює вже тривалий час, допомагає людям по господарству, працюючи на городах, за що вони їй платять гроші та дають продукти
харчування. У неї є власна земельна ділянка розміром 0, 46 га поблизу вул.
Млинівської, яку вона ніколи не
обробляла, тому, що не хотіла займатись цим. Дану землю вона дала для користування
односельчанину ОСОБА_11.

На даний
час вона не п'є і ОСОБА_4 з 16
квітня 2007 року
почав жити з нею, оскільки вона йому
пообіцяла змінитися і не зловживати спиртним.

Свою
вину згідно пред'явленого обвинувачення визнає повністю, у вчиненому щиро кається, в подальшому зобов'язується неухильно
виконувати свої обов'язки по утриманню та вихованню неповнолітнього сина.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд вважає, що вина підсудної у скоєному
повністю доведена.

У
зв'язку з тим, що учасники судового
розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому
засіданні, оскільки сторони
вважають, що фактичні обставини справи
доведені наявними у справі доказами, які
не потребують дослідження у ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудна
правильно розуміє зміст всіх обставин справи,
які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються та сумнівів у
добровільності та істинності його позиції немає. Підсудній роз'яснено, що вона при відмові від дослідження доказів
щодо фактичних обставин справи буде позбавлена можливості оспорювати їх в
апеляційному порядку. Усвідомивши це,
підсудна настояла на істинності своєї позиції у визнанні вини і
викладених обставинах справи.

Крім
визнання підсудною своєї вини, її вина у
скоєному підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_4, котрий в судовому засіданні показав, що з 16
квітня 2007 року
проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 у приміщенні бувшої
колгоспної прохідної. У даному приміщенні дві кімнати - кухня і спальня. Світло
до будинку не

проведено, газу не має, мати отоплює грубку дровами, які збирає на вулиці. Навчається в
Дядьковицькій загальноосвітній школі у 5-му класі.

До 16
квітня 2007 року з 6-ти річного віку,
тобто з 2001 року, він проживав
за адресою АДРЕСА_2
у будинку бабусі ОСОБА_10 разом з нею та батьком ОСОБА_5. Мати весь цей час проживала по вул.
Млинівській. Чому вони стали проживати окремо від мами він не пам'ятає, йому про це нічого не розповідали. Також у
нього є дві рідні сестри ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та рідний брат ОСОБА_6. ОСОБА_7 на даний час проживає у будинку
співмешканця в с. Дядьковичі. ОСОБА_8,
якій 16 років, проживає разом з мамою, навчається у школі - інтернаті в м.
Костополі. Брат ОСОБА_6 одружений, має
двох дітей і проживає теж в с. Дядьковичі.

Йому
відомо, що мама, коли він жив у баби, тривалий час зловживала алкоголем і бабуся не
хотіла, щоб та приходила до них з
батьком. Його мати в той час ніде не
працювала, отримувала пенсію по віку в
сумі приблизно 300 - 400
гривень. Дані гроші вона іноді повністю пропивала за декілька днів. Також у
матері в с. Дядьковичі,
поблизу колгоспних садів, є
огородня ділянка великого розміру,
приблизно до 40 сотих, яку вона ніколи не обробляла, тому,
що не хотіла і вже давно, з якого
часу він не пам'ятає, віддала для
користування мешканцю с. Дядьковичі ОСОБА_11. За це ОСОБА_11 давав їй, мабуть,
продукти харчування. Крім цього,
мати кожного року заробляє у людей,
допомагаючи їм працювати на городах,
за що вони її годують та платять гроші,
десь по 20 - 30 гривень
в день.

Коли він
пішов навчатись у перший клас, шкільне
приладдя та сумку йому купила баба,
форму у якоїсь жінки купляла мама. В подальшому, за час,
що він проживав у баби,
мама, отримавши пенсію, купувала йому та передавала через батька - брюки та
туфлі, коли він навчався у першому
класі, сумку - в другому
класі, зошити купила, коли він навчався у третьому класі, в четвертому придбала спортивний та
повсякденний костюми. Одягу і шкільного приладдя йому постійно не вистачає. В
порівнянні з іншими дітьми він виглядає гірше,
не завжди має в що перевдягтися,
іноді приходить в школу без зошитів.

їсти він
собі готував сам, іноді батько, оскільки баба вже дуже стара. Мати їсти йому
не готувала і не приносила. В неї жити він не хотів, оскільки вона пила і йому було добре у баби.
Вихованням його завжди займалась тільки баба. Вчитись він не любить, не хоче кожного дня прокидатись зранку та йти
в школу. З предметів подобається тільки фізкультура, малювання та ще математика. Уроками з ним
займається ОСОБА_12, сусідка
бабусі, його двоюрідна сестра, яка приходить та заставляє його вчитись.
Також він ходив готуватись до неї додому,
а іноді, коли не хотів нічого
вчити, втікав з дому гуляти, тому що знав,
що вона його буде сварити. Мама з ним уроками не займалася, в школу цікавитись навчанням не ходила. На
батьківські збори приходив декілька разів тільки батько.

У
вільний час він любить гуляти і грати з дітьми. Також допомагає по господарству
бабі і братові, працюючи на огороді.
Допомагає сусідам, за що ті дають йому
цукерки.

В
третьому класі він захворів на запалення легенів та знаходився деякий час у
лікарні. Гроші на ліки та медичні препарати давала йому бабуся. Мати в лікарню
не приходила. В четвертому класі він лежав у лікарні у зв'язку із захворюванням
на грип. В лікарні його відвідувала баба,
іноді приходила ОСОБА_12. Приносили йому їжу та солодощі. Мати знову ж
таки не цікавилась ним. У п'ятому класі
він вдруге захворів на запалення легенів і також лежав у лікарні. Відвідувати
приходила баба та хресний. Бабуся домовилась із жінкою, що працює у магазині біля лікарні, щоб він приходив і брав під запис продукти
харчування коли захоче їсти і потім віддала їй гроші за це. Одного разу в лікарню
прийшов його батько з мамою та сестрою і принесли йому поїсти та солодощі.

Цієї
зими, під час щорічного огляду
стоматологом учнів школи, лікар йому
через класного керівника передав направлення на консультацію до стоматолога у
м. Рівне, у зв'язку із проблемами з
передніми зубами. Він повинен був дане направлення занести мамі, щоб поїхати з нею до лікаря, оскільки баба стара і поїхати з ним не змогла
б. Мама відмовилась їхати,
сказавши, що в неї немає грошей
і, що йому пластина не потрібна, оскільки він хлопець.

За всі
роки мати на дні народження тільки одного разу зробила йому подарунок -передала через
одну жінку на ім'я ОСОБА_13 светр, це
було у другому класі.

З 16 квітня він почав
проживати з мамою тому, що на даний час
вона вже не так багато п'є і він завжди дуже скучав за нею та завжди хотів жити
з нею. Претензій до неї не має, тому що
вона його мама і він її любить такою яка вона є.

Його
законний представник - бабуся
по батьку ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що проживає разом із сином ОСОБА_5 і онуком
ОСОБА_4 1995 року
народження. Син має дружину ОСОБА_1, яка
й народила ОСОБА_4. Онук навчається у 5 класі Дядьковицької ЗОШ. Невістка з
ними не проживає так як, отримуючи
пенсію, надмірно вживає спиртні напої.
її син ніде не працює, хоча час від часу
підробляє. ОСОБА_1 не працює і не бажає працювати, отриману пенсію витрачає на себе, вживаючи спиртні напої, вихованням сина ОСОБА_4 не цікавиться, грошей на його утримання не дає, одяг та продукти харчування не купує, процесом навчання не переймається, школу не відвідує. Син ОСОБА_5. при нагоді
дає зароблені гроші їй і вона повністю піклується ОСОБА_4. Так як вона похилого
віку, то у навчанні ОСОБА_4 допомагає
сусідка ОСОБА_12, яка вчить з ним уроки.

Дані
обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 - батько
потерпілого та чоловік підсудної, свідки
ОСОБА_12 - односельчанка
/ а.с. 19
/, ОСОБА_14 / а.с. 21 /,
ОСОБА_15 /
а.с. 20 / - вчителі
потерпілого.

Таким
чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від утримання
неповнолітньої дитини, що перебуває на
її утриманні, тому її дії суд кваліфікує
за ч. 1 ст. 164 КК України.

При
обранні виду та міри покарання суд враховує,
що злочин, в якому
обвинувачується підсудна, згідно ст. 12
КК України є злочином невеликої тяжкості,
вона негативно характеризується за місцем проживання, не судима,
обставин, що обтяжують покарання
підсудної, суд не вбачає, до обставин,
що пом"якшують її покарання,
суд відносить її щире каяття,
непрацююча, досягла пенсійного
віку та має на утриманні сина віком до 14 років.

Наявність
цих обставин, що пом"якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винної, суд вважає підставою для застосування
відносно міри покарання підсудної ст. 69
КК України, оскільки призначення більш
м»якого покарання ніж передбачено законом,
є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і
попередження нових злочинів,
покарання, які визначені в
санкції даної статті, не можуть бути
призначені підсудній з об"єктивних причин.

На підставі
наведеного та керуючись ст. 323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1
визнати винною у скоєнні злочину,
передбаченому ч.1 ст. 164
КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 510/ п"ятсот
десять / грн.

Запобіжний
захід підсудній до вступу вироку в законну силу залишити попередній-підписка
про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом 15
діб з моменту його проголошення.