У х в а л а

іменем україни

22 червня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів: ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 березня 2015 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК,

у с т а н о в и в :

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2014 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК - на строк 3 роки 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 263 КК - на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Ухвалою апеляційного суду зазначений вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він в період з грудня 2013 року по вересень 2014 року на території Черкаської області повторно викрав майно та гроші, а саме:

- 23 грудня 2014 року, приблизно о 01:00 год. з гаража на території домоволодіння по АДРЕСА_2 - майно ОСОБА_5 на суму 1300 грн;

- 09 червня 2014 року в період з 02 до 08 год. з проникненням до пилорами по АДРЕСА_3 - майно ОСОБА_6 на суму 2380 грн;

- 16 червня 2014 року, приблизно о 03:00 год. з гаража по АДРЕСА_4 - майно ОСОБА_7 на суму 1910 грн;

- в період з червня по 15 серпня 2014 року, приблизно о 01:00 год. з сараю по АДРЕСА_5 - майно ОСОБА_8 на суму 850 грн;

- 18 серпня 2014 року, приблизно о 01:00 год. з території домоволодіння АДРЕСА_6 - майно ОСОБА_9 на суму 510 грн;

- 30 серпня 2014 року, приблизно о 15:30 год. з автомобіля «Шевроле-Авео» біля домоволодіння АДРЕСА_7 - майно та гроші ОСОБА_10 на суму 1820 грн;

02 вересня 2014 року, приблизно о 09:00 год. в дитячому садку «Берізка» по АДРЕСА_11 - майно та гроші ОСОБА_11 на суму 400 грн;

10 вересня 2014 року, приблизно о 10:00 год. з автомобіля «Фіат-Дукато» біля домоволодіння АДРЕСА_8 - майно і гроші ОСОБА_12 на суму 750 грн;

- в період з 25 серпня по 10 вересня 2014 року з проникненням до гаража на території домоволодіння АДРЕСА_9 - майно ОСОБА_13 на суму 1350 грн.

Крім того, у невстановленй день в 2013 році в лісі неподалік АДРЕСА_10 незаконно придбав, знайшовши, гранату Ф-1, яку незаконно переніс до буд. АДРЕСА_10 і зберігав до 07 жовтня 2014 року, коли вона була вилучена працівниками міліції.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість. Вважає, що апеляційний суд, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги прокурора, всупереч вимогам ст. 419 КПК не зазначив докладні мотиви прийнятого рішення, що призвело до призначення ОСОБА_4 м'якого покарання через незастосування ст. 71 КК.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї судові рішення суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Стосовно ж доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_4 покарання, що полягає у незастосування ст. 71 КК, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

У своїй касаційній скарзі, аналогічній за доводами його апеляційній скарзі, прокурор вказує на те, що при ухваленні вироку Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 29 грудня 2014 року не враховано того, що вироком цього ж суду від 12 серпня 2014 року він був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК, тому покарання йому треба було призначити за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, в обвинувальному акті та матеріалах провадження відсутня будь яка інформація про наявність у ОСОБА_4 судимості за вироком від 12 серпня 2014 року, а доводи прокурора про постановлення попереднього вироку цим самим складом суду не ґрунтуються на законі.

Крім того, п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК визначено, що під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, якщо щодо засудженого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення, а стосовно доводів апеляції прокурора, аналогічних доводам його касаційної скарги, навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 березня 2015 року щодо ОСОБА_4.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3