Справа № 11- 309/08
Головуючий у І інстанції Каліновська В.С.
Категорія: ч.1 ст.122, ч.4 ст.
296 КК України Доповідач Фідря О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 4 липня 2008 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого - судді
Фідрі О.М.,

суддів - Олексюка
Я.М., Оксентюка В.Н.,

з участю прокурора - Баса
В.В.,

засудженого - ОСОБА_1.,

захисника - ОСОБА_2.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1.
на вирок Луцького міськрайонного суду від 11 лютого 2008 року, яким, -

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України,
з професійною технічною освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню
дитину, приватний підприємець, несудимий,

засуджений за ч.1 ст.122 КК України на два роки позбавлення волі,

засуджений за ч.4 ст.296 КК України на три роки позбавлення волі,

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на три роки шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від призначеного покарання
з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України: не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця роботи, проживання, періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Долю речового доказу вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1.
визнаний винним у тому, що 8 вересня 2007 року
близько 20 години, знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2, безпричинно, грубо
порушуючи громадський порядок, виражаючи
явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки,
моральності, добропристойності та проявляючи особливу зухвалість, безпричинно
умисно наніс удари дерев'яною палицею громадянину ОСОБА_3., чим спричинив
останньому легкі та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, за ознакою
довготривалого розладу здоров'я.

У
поданій апеляції засуджений ОСОБА_1. просить вирок суду змінити, виправдати
його за ч. 4 ст. 296 КК України та обрати йому мінімальне покарання за ч. 1 ст.
122 КК України. Він не заперечує факту заподіяння тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_3. за допомогою дерев'яної палиці, однак вказує, що заподіяв
потерпілому тілесні ушкодження не з
хуліганських мотивів, а на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли з
вини потерпілого. Вважає, що суд безпідставно визнав дерев'яну палицю предметом
заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень. Засуджений також
вказує, що суд не взяв до уваги його покази щодо причини нанесення потерпілому
ударів дерев'яною палицею.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку, пояснення засудженого, його
захисника, які підтримали апеляцію з викладених у ній підстав, думку прокурора,
який заперечив доводи апеляції, та перевіривши за матеріалами кримінальної
справи доводи апеляції, колегія суддів судової палати прийшла до висновку, що
апеляція підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні з наступних
підстав.

Винність ОСОБА_1. у заподіянні потерпілому ОСОБА_3. тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що
спричинили тривалий розлад здоров'я потерпілого, визнана ним і в апеляції не
оспорюється.

Висновки суду щодо вини ОСОБА_1. у вчинені хуліганства підтверджуються
поясненнями засудженого та потерпілого, даними у судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1. пояснив, що причиною конфлікту між ним та
ОСОБА_3. стала його відмова відвезти потерпілого кудись на автомобілі. Він подумав, що ОСОБА_3. хоче його бити, а тому,
взявши палицю, двічі вдарив нею потерпілого, при цьому зі сторони останнього
ніяких активних дій не було. Потерпілий пояснив, що з ОСОБА_1. він особисто
незнайомий, засуджений наніс йому удари дерев'яною палицею безпричинно.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1. наніс удари ОСОБА_3. лише тому, що той у нетверезому стані почав
його батькові висловлювати незадоволення з приводу відмови відвезти його на
автомобілі. Тобто, ОСОБА_1. побив потерпілого з нікчемних мотивів.

Такі дії ОСОБА_1. судом обґрунтовано визнано як хуліганські, оскільки ними
було грубо порушено громадський порядок з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Разом
з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про те, що ОСОБА_1.
вчинив хуліганство із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для
нанесення тілесних ушкоджень, яким була дерев'яна палиця.

Відповідно
до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у
справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року №10 заздалегідь заготовленими
для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які хоч і не зазнали
якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені
винним для зазначеної мети. Застосування або спроба застосування предметів,
підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення
тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч. 4 ст. 296
КК.

В
даному конкретному випадку дерев'яна палиця не може бути визнана знаряддям
вчинення особливо кваліфікованого виду хуліганства. Необхідною умовою такої
кваліфікації є доведеність наявності у винного мети застосування даної палиці
для нанесення тілесних ушкоджень ще до вчинення суспільно небезпечного діяння.
З пояснень засудженого та потерпілого, даних в судовому засіданні, вбачається,
що дерев'яна палиця не була умисно й цілеспрямовано прихована чи принесена
винним на місце злочину, а була взята ним у гаражі, поблизу якого і було
вчинено злочин.

А тому колегія суддів вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_1. за
епізодом хуліганства щодо потерпілого ОСОБА_3. з ч. 4 на ч. 1 ст. 296 КК
України.

Відповідно
до ст. 367 КПК України неправильне застосування судом кримінального закону є
підставою для зміни постановленого щодо ОСОБА_1. вироку та призначення йому
покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України.

Інших
порушень норм кримінального чи кримінально-процесуального закону, які були б
підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 11 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1. з ч. 4 на ч.1 ст. 296 КК України та
призначити йому за ч. 1 ст. 296 КК України покарання у виді штрафу в сумі 8500
(вісім тисяч п'ятсот) грн.

За ч.1 ст.122 КК України залишити покарання, призначене судом першої
інстанції.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_1. покарання у виді
двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1. від
призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, а саме: не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий /підписи/ О.М.Фідря

Судді Я.М.
Олексюк

В.Н.
Оксентюк

Згідно з оригіналом

Перший заступник голови

Апеляційного суду Волинської області О.М.Фідря