Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2014 року

м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі колегії:

головуючого Леона О.І.,

суддів:
Фурика Ю.П., Британчука В.В.,

за участю секретаря

судового засідання Халявчука
А.А.,

прокурора Парусова
А.М.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000301, за
обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Городище
Черкаської області, жителя АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358
КК,

установив:

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на істотні порушення вимог
кримінального процесуального закону
та неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, просить скасувати
ухвалу апеляційного суду і призначити
новий розгляд у суді апеляційної
інстанції. Вважає, що суд безпідставно
закрив кримінальне провадження щодо
ОСОБА_2, оскільки його
винуватість підтверджується наявними
в кримінальному провадженні доказами.
При цьому стверджує, що апеляційний суд
усупереч ст. 419 КПК не навів
переконливих аргументів для
спростування доводів, наведених в його
апеляційній скарзі, та докладних
мотивів прийнятого у зв'язку з цим
рішення.

В запереченні на касаційну скаргу
прокурора ОСОБА_2 вважає ухвалу
апеляційного суду законною та
обґрунтованою.

Вироком Черкаського районного суду
Черкаської області від 18 грудня 2013 року
ОСОБА_2 визнано винуватим і засуджено
за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді
штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 510 грн.

За апеляцією захисника засудженого
ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - Апеляційний
суд Черкаської області ухвалою від 11
березня 2014 року скасував вирок
місцевого суду та закрив кримінальне
провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373
КПК у зв'язку з недоведеністю
винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано
винуватим і засуджено за те, що він,
достовірно знаючи, що у нього у
власності чи користуванні відсутня
земельна ділянка площею 668 м2 з
кадастровим номером :01:001:0010, яка
розташована по АДРЕСА_1, з метою набуття
права власності на дачний будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані на зазначеній земельній
ділянці, 27 червня 2012 року подав до
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області офіційний документ
- декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, який усупереч п. 10 ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17 лютого
2011 року № 3038-VІ містив завідомо
неправдиві відомості в розділі
«Інформація про земельну ділянку».
Зокрема декларація містила інформацію
про наявність у ОСОБА_2 в приватній
власності вищезазначеної земельної
ділянки на підставі договору оренди,
укладеного з Черкаською міською радою
29 січня 2004 року та з цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Поряд із цим, відомості, які містились у
поданій ОСОБА_2 декларації не
відповідали дійсності, оскільки у
нього відсутні передбачені
ст. 126 Земельного кодексу України
документи, що посвідчували право на
земельну ділянку.

27 червня 2012 року зазначену декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
зареєстровано інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області.

Далі ОСОБА_2, діючи повторно, подав до
Свидівоцької сільської ради, яка
розташована на вул. Шевченка, 177 у с.
Свидівок Черкаського району,
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації від 27 червня 2012 року,
який містив зазначені вище неправдиві
відомості.

За результатами розгляду зазначеної
декларації та іншої документації
рішенням виконавчого комітету
Свидівоцької сільської ради № 108 від
24 липня 2012 року «Про надання
дозволу громадянам на оформлення права
власності на дачні будинки з
господарськими будівлями та
спорудами», комунальному підприємству
«Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» доручено
провести реєстрацію та видати ОСОБА_2
свідоцтво про право власності на
дачний будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований у АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення
Свидівоцької сільської ради та
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації від 27 липня 2012 року
комунальним підприємством «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» ОСОБА_2 видано
свідоцтво про право власності на
вищезазначений дачний будинок.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який вважав, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та обговоривши наведені у
скарзі доводи, колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення з
огляду на наступне.

У касаційній скарзі прокурор оспорює
правильність установлення судом
фактичних обставин кримінального
провадження. Проте ці обставини,
відповідно до вимог ст. 438 КПК,
перегляду в касаційному порядку не
підлягають. Касаційний суд також не
перевіряє вироків та ухвал щодо
неповноти судового розгляду.

Натомість, зазначені обставини, на які
у касаційній скарзі посилається
прокурор, були предметом перевірки
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 370 КПК судове
рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі об'єктивно з'ясованих
обставин, які підтверджені доказами,
дослідженими під час судового розгляду
та оціненими судом відповідно до ст. 94
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі
суду апеляційної інстанції, зокрема,
мають бути зазначені мотиви, з яких суд
апеляційної інстанції виходив при
постановленні ухвали; при залишенні
апеляційної скарги без задоволення
мають бути зазначені підстави, з яких
апеляційну скаргу визнано
необґрунтованою.

Свій висновок про відсутність
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 358 КК, апеляційний
суд зробив на підставі зібраних у
кримінальному провадженні та
досліджених у судовому засіданні
доказів. Зокрема, судом встановлено, що
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації виготовила інспекція
ДАБК у Черкаській області, яку ОСОБА_2
підписав разом з пакетом інших
документів. Крім того, судом
встановлено, що в декларації дійсно
допущена технічна помилка, про що у
своїх показаннях наголошували ОСОБА_2
та свідок ОСОБА_5, оскільки в розділі
«Інформація про земельну ділянку»
містяться суперечливі відомості, однак
указаний документ готувала інспекція
ДАБК у Черкаській області.

Поряд із цим, відповідно до пункту 9
розділу V «Прикінцеві положення»
Закону № 3038-VI від 24 червня 2011 року
розроблений порядок прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж (далі - Порядок).

Згідно пункту 3.5. вказаного Порядку
Інспекція повертає замовнику
декларацію, якщо вона подана чи
оформлена з порушенням вимог,
установлених цим Порядком, у тому числі
у разі виявлення невідповідності
поданих документів вимогам
законодавства та виявлення
недостовірних відомостей у поданих
документах, чого інспекцією зроблено
не було.

Поряд із цим, запис в декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
(дачного будинку), що земельна ділянка
приватна, не має юридичного значення,
оскільки відповідно до рішення
Свидівоцької сільської ради від
24 липня 2012 року право власності
оформлено не на земельну ділянку, а на
будівлю, яка розташована на земельній
ділянці, що передана ОСОБА_2 в
користування.

Тому судом було обґрунтовано
встановлено, що ОСОБА_2 не підробляв
декларацію, оскільки її виготовила
ДАБК у Черкаській області, допустивши
технічну помилку у визначенні права
власності на земельну ділянку. Таким
чином, дії останнього були направлені
не на передачу права власності на
земельну ділянку, а на будівлю,
розташовану на земельній ділянці, яка
йому була передана в користування, а
тому будь-якого умислу на неправомірне
заволодіння земельною ділянкою у нього
не було.

Усі наведені докази в повній мірі
узгоджуються між собою та з іншими
доказами по справі, а тому суд
обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

З наведеного слідує, що суд
обґрунтовано закрив кримінальне
провадження щодо ОСОБА_2 на підставі п. 2
ч. 1 ст. 373 КПК у зв'язку з недоведеністю
винуватості останнього у вчиненні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що
ОСОБА_2 є адвокатом Черкаського
об'єднання спілки адвокатів України.
Відповідно до Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
повідомлення про підозру у вчиненні
злочину та формулювання обвинувачення
повинен був здійснити прокурор
Черкаської області, а не представник
органу досудового слідства чи
будь-який прокурор. Поряд із цим,
обвинувальний акт не відповідав
вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, оскільки в
ньому не містилось формулювання
обвинувачення, а була висунута лише
підозра у вчиненні кримінального
правопорушення. Ці порушення є
істотними та стали підставою для
скасування вироку місцевого суду.

Висновки суду апеляційної інстанції
належним чином мотивовані. Вважати їх
необґрунтованими чи сумнівними
підстав немає. Ухвала відповідає
вимогам ст. 419 КПК.

Прокурор натомість не навів у
касаційній скарзі обґрунтованих
доводів, які би спростовували висновки
суду. Доводи касаційної скарги і
матеріали кримінального провадження
не містять обґрунтування порушення
вимог кримінального процесуального
закону, неправильного застосування
закону України про кримінальну
відповідальність, які були би
безумовними підставами для скасування
ухвали апеляційного суду.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія
суддів

ухвалила:

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської
області від 11 березня 2014 року щодо
ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну
скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Леон Ю.П. Фурик В.В. Британчук