ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
_______________________________________________________________________
справа № 4-685/2008
ПОСТАНОВА

07
липня 2008 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Пойди С.М.

при секретарі -
Ісаєнкової Є.В.

за участю прокурора -
Нероди Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу
ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області Рацина В.М. від 21 січня 2008 року про порушення
кримінальної справи за фактом шахрайства за ознаками злочину, передбаченого ст.
15, 190 ч. 2 КК України, а також ознайомившись з матеріалами, на підставі яких
було порушено кримінальну справу № 63081064,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області Рацина В.М., у якій порушує питання про
скасування даної постанови у зв'язку з тим, що в постанові не зазначено за
матеріалами якої перевірки порушено кримінальну справу, не зазначено чи
порушено кримінальну справу відносно конкретної особи або за фактом вчинення
злочину. Крім того, у скарзі вказується, що раніше було відмовлено в порушенні
кримінальної справи за тим же фактом, у зв'язку з чим відповідно до п. 11 ст. 6
КПК України вказана кримінальна справа не могла бути порушена.

У судовому засіданні заявник
доводи скарги підтримав, просив суд скасувати постанову слідчого, посилаючись
на відсутність у останнього достатніх даних, що вказують на наявність ознак
складу злочину, а також наявність у діях, у зв'язку з якими було порушено
кримінальну справу, цивільно-правових відносин.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги
заперечував, посилаючись на те, що постанову про порушення кримінальної справи
винесено відповідно до вимог закону й підстав для її скасування немає.

Суд, вислухавши сторони й вивчивши матеріали, на підставі
яких була порушена кримінальна справа, вважає, що в задоволенні скарги
необхідно відмовити за наступних підстав.

Як випливає з тексту оскаржуваної постанови, приводом до
порушення справи стали матеріали дослідчої перевірки, до яких увійшло й повідомлення
про злочин ОСОБА_3 і ОСОБА_4, при цьому зазначені матеріали надані суду в
якості матеріалів, на підставі яких було порушено кримінальну справу, і
досліджені судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.94 КПК України одним із приводів
до порушення справи є заява громадян про вчинений злочин.

Виходячи із цього, суд вважає, що кримінальна справа,
постанова про порушення якої оскаржується, була порушена при наявності
встановленого законом приводу.

Частина 1 ст.98 КПК України передбачає, що рішення про
порушення кримінальної справи вправі прийняти прокурор, слідчий, орган дізнання
або суддя.

Частиною 2 ст.94 КПК України визначено, що справу може
бути порушено тільки в тих випадках, коли є достатні дані, що вказують на
наявність ознак злочину. При цьому частина 1 ст.98 КПК України також
передбачає, що слідчий зобов'язаний винести постанову про порушення
кримінальної справи при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94
КПК України, вказавши їх у постанові.

Аналіз положень ч.1 і ч.2 ст.94 КПК України, а також їх
співвідношення із ч.1 ст.98 КПК України дозволяє зробити висновок про те, що
навіть при дотриманні вимог закону про наявність приводу до порушення справи й
компетентності особи, що приймає таке рішення, кримінальну справу не може бути
порушено без достатніх даних, що вказують на наявність ознак злочину.

Суд вважає, що вимоги ч.2 ст.94 КПК України слідчим були
дотримані в повному обсязі й виходить з наступного.

Так, як випливає з тексту оскаржуваної постанови,
кримінальна справа була порушена про те, що в липні 2004 року між ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 з одного боку, а також ОСОБА_2 з іншого боку була
досягнута домовленість про передачу ОСОБА_2 зазначеним вище особам у борг
строком на два місяці коштів, про що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 була
написана колективна розписка, передана
ОСОБА_2, однак останній коштів, передбачених розпискою не передав, чим
шляхом обману здійснив замах на заволодіння зазначеними коштами.

У зазначених діях слідчий вбачає наявність складу
злочину, передбаченого ст. 15, 190 ч. 2 КК України.

Суд погоджується з даними висновками слідчого, оскільки
вони зроблені за результатами проведеної перевірки за зазначеним фактом. Про
це, зокрема, свідчать зібрані в ході проведення перевірки матеріали, що
послужили підставами до порушення кримінальної справи, а саме повідомлення
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про вчинений злочин, копіями розписок про одержання й
солідарну відповідальність за повернення коштів, поясненнями ОСОБА_4 і ОСОБА_3
про те, що кошти ними не були отримані, а розписки ними не підписувалися.

Зазначене свідчить, що
слідчим на момент ухвалення процесуального рішення про порушення кримінальної
справи були встановлені достатні дані, що свідчать про наявність ознак складу
злочину.

Доводи заявника про те, що
постанова про порушення кримінальної справи не містить вказівки щодо приводу до
прийняття такого процесуального рішення, суд вважає не обґрунтованими, оскільки
суду надано та досліджено матеріали дослідчої перевірки, що стали підставою до
порушення кримінальної справи, про що прямо зазначено у відповідній постанові.

Посилання заявника відносно
того, що кримінальну справу порушено з порушенням вимог ст. 98 КПК України, суд
також вважає необґрунтованими, оскільки в тексті постанови прямо зазначено про те, що кримінальну справу
порушено за фактом шахрайства із приведенням кримінально-правової кваліфікації.

Не заснованими на законі суд
вважає й доводи заявника щодо не дотримання слідчим вимог п. 11 ст. 6 КПК
України, оскільки постановою органа дізнання Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області від 10 лютого 2006 року було відмовлено в порушенні
кримінальної справи відносно конкретних осіб, а саме у відношенні ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за відсутністю у їх діях складу злочину, при цьому
процесуальне рішення про відсутність події злочину не приймалося.

З урахуванням того, що в
ході дослідчої перевірки були отримані пояснення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про те, що
останніми розписки не підписувалися, суд вважає, що без проведення досудового
слідства із проведенням слідчих заходів, встановлення істини є не
можливим.

З огляду на викладене, суд
вважає, що при порушенні кримінальної справи, відповідна постанова слідчого про
що оскаржується, слідчим було дотримано вимоги ст.94, 97, 98 КПК України, а
тому підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного й керуючись ст.2368
КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 на постанову
слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області Рацина
В.М. від 21 січня 2008 року про порушення кримінальної справи за фактом
шахрайства за ознаками злочину, передбаченого ст. 15, 190 ч. 2 КК України -
відмовити.

Постанову може бути оскаржено в судову палату з
кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи
діб від дня її винесення шляхом
безпосередньої подачі апеляції в апеляційний суд Дніпропетровської області.

Головуючий С.Н.
Пойда