Справа № 298/120/15-к
Номер провадження 1-кп/298/20/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний кримінальне провадження № 0000114 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, маючого одну неповнолітню дитину, громадянина України, раніше судимого:

- 19.09.1994 року Сквирським районним судом Київської області за ст. 145 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі, з приміненням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на один рік. На підставі ст. 8 Указу Президента України Про амністію від 18.08.1994 року від покарання звільнений;

- 23.11.1995 року Тячівським районним судом Закарпатської області за ст. 140 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, з приміненням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на два роки;

- 22.04.1998 року Тячівським районним судом Закарпатської області за ст. 102 КК України до двох років позбавлення волі та додаткової міри покарання штрафу 200 грн. На підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим строком на один рік;

- 15.09.1998 року Тячівським районним судом Закарпатської області за ст. 117 ч.1 КК України до п`яти років позбавлення волі. В силу ст. 43 КК України приєднано два роки невідбутого покарання за вироком від 22.04.1998 року, всього до відбуття сім років позбавлення волі;

- 16.11.2009 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ст. 187 ч.3 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна. 12.09.2014 року звільнений по відбуттю строку покарання. Судимість не знята й не погашена.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, вчинив сприяння в організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 332 КК України, за наступних обставин.

- 2 -

09 листопада 2014 року ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з невстановленою досудовим слідством особою щодо незаконного переправлення осіб семи громадян Палестини через державний кордон України.

У зв`язку з цим, він заздалегідь прибув в м. Мукачево, де зустрівся з невстановленою досудовим слідством особою, яка доставила його в прилеглий до державного кордону район з метою подальшої зустрічі групи нелегальних мігрантів та їх незаконного переправлення через державний кордон України зі Словацькою Республікою поза пунктом пропуску через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_7 , за вказівкою невстановленої досудовим слідством особи, прибув на околицю с. Сіль, Великоберезнянського району, в заздалегідь обумовлене місце, де зустрів групу нелегальних мігрантів в кількості семи осіб, які були доставлені туди невстановленою досудовим слідством особою.

Після зустрічі вказаної групи нелегальних мігрантів, ОСОБА_7 жестами наказав їм слідувати за ним та вирушив в напрямку державного кордону України з метою подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску.

Під час супроводу групи нелегальних мігрантів, він, з метою приховання своїх протиправних дій, обрав маршрут слідування лісистою гірською місцевістю, та слідуючи попереду групи показував їм дорогу до державного кордону України зі Словацькою Республікою в напрямку населеного пункту Збой, Словацької Республіки.

Так, під час слідування з групою нелегальних мігрантів в напрямку державного кордону України, о 16.50 год. ОСОБА_7 був затриманий прикордонним нарядом Прикордонний патруль на напрямку 86-88 прикордонного знаку, на відстані приблизно 700 метрів від лінії державного кордону України зі Словацькою Республікою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, не визнав та пояснив, що 7 чи 8 листопада 2014 року, точної дати не пам`ятає, йому зателефонував невідомий чоловік, який представився ОСОБА_8 і сказав, що йому потрібна допомога в тому, щоб довести сім чоловік неєвропейської зовнішності до контрольного пункту пропуску на державному кордоні України зі Словацькою Республікою. Чоловік розмовляв на російській мові і на запитання звідки в нього його номер телефону, відповів, що такий йому дали знайомі з якими він ( ОСОБА_7 ) відбував покарання. Почувши це він вирішив допомогти цьому чоловікові. Домовившись з ним, він мав забрати цих семеро людей з покинутої будівлі в с. Сіль, Великоберезнянського району, і довести їх до пункту пропуску через державний кордон України. Саід же мав чекати їх біля пропускного пункту з паспортами цих людей, щоб перетнути кордон України в Словацьку Республіку.

Так, 08 листопада 2014 року він знаходився в м. Ужгороді, коли йому зателефонував ОСОБА_9 . Після розмови з ним, він поїхав в м. Перечин, де заночував в готелі Берізка. Зранку, після телефонної розмови з ОСОБА_8 , він автостопом доїхав до покинутої будівлі на початку с. Сіль, в якій вже знаходилися сім чоловік неєвропейської зовнішності, з яких двоє дорослих і п`ятеро дітей. Неподалік цієї покинутої будівлі він побачив чоловіка, який випасав корови і попросив його показати дорогу в село, а в селі вирішив запитати місцевих мешканців напрямок руху до кордону. Чоловік сказав, що потрібно піднятися на гору, щоб потім спуститися в село Княгиня. Тоді він махнув групі людей з семи чоловік неєвропейської зовнішності йти за ним. Так, годину чи дві вони йшли лісом, а потім десь 3-4 хвилини йшли селом, коли до них підійшов якийсь чоловік у цивільному одязі з пістолетом, і затримав їх. А згодом приїхали на автомобілі ще два чоловіки й відвезли їх в невідомому напрямку в якесь приміщення, де били його дубінкою й залякували, щоб він підписав протокол. Саме тому він відмовляється від пояснень, наданих ним під час затримання.

Додатково обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що наміру незаконно перетнути кордон з вищезазначеними людьми неєвропейської зовнішності в нього не було, він тільки хотів довести їх до пропускного пункту й робив це безкоштовно, виключно на прохання ОСОБА_8 . Щодо виявлених у нього 100 доларів США, то такі дав йому брат, а телефонні дзвінки з його

- 3 -

телефона робив чоловік неєвропейської зовнішності, який попросив у нього телефон зателефонувати родичеві в Словацьку Республіку.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що працює заступником начальника ВПС Княгиня з оперативно-розшукової роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, 09 листопада 2014 року ним було отримано оперативну інформацію про рух групи невідомих осіб на напрямку державного кордону України. Виходячи зі своїх посадових обов`язків, він довів дану інформацію до начальника підрозділу й безпосередньо задача на затримку цих осіб була поставлена перед дільничним інспектором прикордонної служби старшиною ОСОБА_11 , який на даний час здійснював службу у населеному пункті с. Стричава, Великоберезнянського району. Орієнтовно це було близько 16.00 год. Через деякий час від доповіді дільничного інспектора ОСОБА_11 він дізнався, що той запримітив групу невідомих осіб, які рухалися на околиці с. Стричава в бік державного кордону України і в подальшому були ним затримані. Тоді десь через 30 хвилин він прибув в с. Стричава, виявив групу в складі восьми чоловік, з яких семеро були з Південно-Західної Азії і один з України. Оскільки серед затриманих нелегалів одна дівчина розмовляла на англійській мові, то стало відомо, що ці семеро саме громадяни Палестини. Також було проведено спілкування із затриманим громадянином України ОСОБА_7 , який спочатку став видавати себе і всю групу нелегалів за туристів, говорив, що прийшли подивитися село, а потім намагався домовитися з дільничним інспектором, щоб той їх відпустив і ніби-то нікого не бачив. У подальшому було викликано прикордонний наряд на військовому автомобілі і доставлено затриманих у відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 для проведення подальших заходів, а саме складання адмінпротоколів і фільтраційно-перевірочних заходів.

Також свідок ОСОБА_10 зазначив, що під час затримання ОСОБА_7 , останньому не надавалась можливість користування мобільним телефоном і здійснення дзвінків, хоча він телефонував якійсь жінці, так як телефони були вилучені на заставі при проведенні процесуальної дії особистого огляду. Вже у відділі, за допомогою перекладача, було встановлено, що група нелегальних мігрантів намагалася потрапити в Німеччину до своїх родичів. Ця інформація підтвердилася на слідуючий день, оскільки суміжна сторона Словацької республіки прикордонна поліція прикордонного підрозділу населеного пункту с. Збой затримала неподалік від цього села автомобіль іноземця з тимчасовою посвідкою громадянина Німеччини, який є вихідцем з Палестини, і який в ході проведених заходів конкретизував, що очікував своїх родичів групу з семи чоловік, яку ми затримали на українській стороні.

Додатково ОСОБА_10 пояснив, що проводився слідчий експеримент, нелегальні мігранти вивозились на місце, де їх висадили, і вони показували маршрут їхнього руху в напрямку державного кордону. Так, їх висадили в с. Сіль, на покинутій фабриці, і показали дорогу в с. Стричава через ліс, що там проходять туристичні маршрути. Вони йшли орієнтовно годину між двома хребтами (горами) з с. Сіль, і обійшовши с. Стричава, спустилися на його околицю, де й були близько 17.00 год. затримані на відстані десь 700-800 м до державного кордону України. До перших будинків з місця затримання було десь 200-300 м.

Крім того, ОСОБА_10 зазначив, що ні фізичного ні психологічного тиску на затриманого ОСОБА_7 не здійснювалось, пояснення він давав добровільно.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що працює начальником відділення дільничних інспекторів ВПС Княгиня ІНФОРМАЦІЯ_2 . 09 листопада 2014 року, близько 16.05 год., до нього надійшла інформація від старшого лейтенанта ОСОБА_10 про рух невідомих осіб на околиці с. Стричава, яку він мав перевірити. Так, на напрямку 86 прикордонного знаку, на околиці лісового масиву, він помітив рух осіб, які виходили з лісу, і пішов їм на зустріч. ОСОБА_7 йшов попереду, а за ним інші особи, за зовнішніми ознаками не схожі на місцевих жителів. Зустрілися майже біля дороги, на околиці с. Стричава. Підійшовши до них, він представився, показав посвідчення, і попросив документи, на що ОСОБА_7 відповів, що докуметів у них не має. Сказав, що вони туристи і йдуть в Березний. Однак, не міг чітко пояснити де вони знаходяться і де знаходиться Березний. Тоді він пояснив йому, що вони знаходяться в прикордонній смузі, де

- 4 -

пересування без документів заборонене. Потім зателефонував старшому лейтенанту ОСОБА_10 і доповів про дану ситуацію. Приблизно через 10 хвилин на участок прибув ОСОБА_10 , а за цей час ОСОБА_7 пропонував йому вирішити питання якимось чином на місці, щоб він його відпустив і вони підуть собі дальше. Тобто пропонував якусь вигоду, але суми не називав, на що він відповів категоричною відмовою.

Також свідок ОСОБА_11 пояснив, що відстань від місця їх затримання до лінії державного кордону була приблизно кілометр, а до населеного пункту, до перших будинків десь 400 м. Вони йшли лісовою стежкою, якою користуються місцеві жителі, і яка є найкоротшим шляхом, щоб потрапити з с. Сіль в с. Стричава. Потрібно тільки піднятися на гору, при цьому підйом є неважким, і спуститися з гори. Так, вони вийшли з лісу до с. Стричава, проте в село не зайшли, а повернули в бік по напрямку до державного кордону і якщо б не попали на наряд, то перейшли б кордон незаконно. Адже найближчий пункт пропуску знаходиться в с. Малий Березний, це близько 15 км по кордону, а по дорозі навіть більше десь 17 км. Коли він намагався перевірити їхні документи, ОСОБА_7 відразу почав комусь телефонувати, але мобільний зв`язок Київстар там не працює, тому останній почав нервувати та ходити з телефоном ловити зв`язок. Крім того, нелегальний мігрант брав від ОСОБА_7 телефон і теж комусь телефонував, але розмови він не чув.

Додатково ОСОБА_11 зазначив, що ця група з восьми чоловік була затримана підвечір і що він їх не допитував, а громадянин ОСОБА_7 назвав своє їм`я, коли після затримання вони їхали в службовому автомобілі до ВПС Великий Березний.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що працює молодшим інспектором прикордонної служби 1 категорії. Він був понятим при проведенні слідчої дії огляду місця події, де було затримано сім осіб, які намагалися незаконно перетнути державний кордон в с. Стричава. Огляд проводився старшим лейтенантом ОСОБА_10 і ще був присутній військовослужбовець ОСОБА_13 , його посади точно не знає. Це було десь в листопаді, години не пригадує, вони приїхали в с. Стричава і там біля бетонної стіни ОСОБА_10 показував де були затримані ці особи, їх напрямок руху в бік державного кордону. Документи складалися у відділі ПС Великий Березний, хоча з собою ОСОБА_10 мав якусь папку. Він читав та підписував документи у відділі, слідча дія фіксувалася фотоапаратом, на місці нічого виявлено не було і яка відстань до кордону з того місця він не знає.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що працює інспектором прикордонної служби 3 категорії. Десь в середині листопада, точно пригадати не може, як і часу, виїжджав із старшим лейтенантом ОСОБА_10 на місце, де були затримані нелегальні мігранти і особа, яка намагалася їх незаконно провести через державний кордон. Тобто брав участь в огляді місця події понятим. Вказав, що там була цементована стіна, де знаходилися будинки не пам`ятає, ОСОБА_10 показував де були затримані вищевказані особи. Потім вони поїхали на заставу Великий Березний, ОСОБА_10 склав протокол, який він прочитав і підписав.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що працює інспектором прикордонної служби 2 категорії. Він брав участь у слідчому експерименті як понятий, коли нелегальні мігранти (чоловік і жінка) показували свій маршрут руху по напрямку державного кордону. Крім нього й нелегальних мігрантів, на цьому слідчому експерименті були присутні ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та перекладач. Так, із застави Великий Березний вони виїхали до початку населеного пункту с. Сіль, там була покинута будівля, біля якої нелегальні мігранти вказали місце з якого вони рухалися до с. Стричава і маршрут їх руху. Потім вони поїхали в с. Стричава, де нелегальні мігранти вказали точне місце, де були затримані. Спілкування з останніми проходило через перекладача, який вільно розмовляв українською мовою. Спочатку слідча дія проводилася з чоловіком, а потім з жінкою, і фіксувалися фотоапаратом.

Крім того, свідок ОСОБА_15 згадав, що брав участь як понятий у слідчій дії впізнання по фотографіям і теж спочатку ця слідча дія проводилась з чоловіком, а потім з

- 5 -

жінкою. Нелегальні мігранти впізнали особу провідника добровільно, без будь-якого тиску на них, при цьому нічого не пояснювали.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що працює інспектором прикордонної служби 1 категорії і в його функціональніобов`язки входить охорона державного кордону. Він був присутній в якості понятого при особистому огляді ОСОБА_7 , який був затриманий як провідник нелегальних мігрантів. До цієї слідчої дії він залучався майором ОСОБА_16 . Так, в ході проведення огляду в ОСОБА_7 були вилучені: мобільний телефон, 4 чи 5 купюр номіналом по 50 грн. і 100 доларів США. Тобто, він слідкував які речі вилучались у ОСОБА_7 , за описом цих речей. Протокол складався у відділі ПС Великий Березний.

Також ОСОБА_18 зазначив, що будь-якого тиску на ОСОБА_7 не здійснювалось, останній сам виймав свої речі, взагалі слідча дія проходила спокійно.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 доведена письмовими доказами, зокрема:

- роздруківками телефонних з`єднань номера телефону ОСОБА_7 з номером іноземного мобільного оператора, зокрема 09.11.2014 року, що підтверджує контакт ОСОБА_7 з родичем затриманих нелегальних мігрантів, який чекав їх на Словацькій стороні (а.с.208-219);

- інформацією поліції Словацької Республіки щодо затримання на їх стороні родича нелегальних мігрантів, які вилучили в нього телефон з номером, зазначеним у роздруківках, з яким з`єднувався номер телефону ОСОБА_7 (а.с.177-178).

Разом із цим, ряд доказів сторони обвинувачення судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України, є недопустимими та такими, що порушують права особи на захист.

Так, такі слідчі дії як огляд місця події (а.с.108-109), протоколи слідчих експериментів (а.с.118-125, 126-133), протокол затримання обвинуваченого (а.с. 15-17), протоколи пред`явлення особи для впізнання по фотографіям (а.с.112-114, 115-117) є недопустимими, оскільки понятими в них були працівники правоохоронних органів: ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 . Вказані особи являються працівниками Державної прикордонної служби і відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-ХІІ від 23.12.1993 є працівниками правоохоронного органу та за приписом ч.7 ст. 223 КПК України не можуть бути понятими. Відповідно до цієї норми зазначені особи були допитані під час судового розгляду як свідки проведення цих слідчих дій.

Як недопустимі докази суд також розцінює допити слідчим суддею свідків Ранії ОСОБА_20 та ОСОБА_21 від 19.11.2014 року (а.с.95-96, 97-98), оскільки такі згідно з ч.1 ст. 225 КПК України мали бути проведені за участю сторони захисту з огляду на те, що підозра ОСОБА_7 була оголошена 10.11.2014 року (а.с.25).

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії кваліфікує за ч.2 ст. 332 КК України сприяння в організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

- 6 -

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, виходячи із вказаних вимог закону, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що його обтяжує, суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції вчиненого ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речового доказу вирішуватиметься в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, та призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією засобів вчинення злочину.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання - 09.11.2014 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Нокіа», моделі 112 конфіскувати.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 попередню тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, через цей суд.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: