Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/325/15-к
Провадження № 1-в/553/49/2015
У Х В А Л А
Іменем України
12.02.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Старицьківка Машівського району Полтавської області, одруженого, освіта середня, до арешту проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого по даній справі :

- 23.03.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна. 07. 08.2012 року Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області вирок від 23.03.2011 року змінено, вирішено рахувати засудженим за ч.3 ст. 187, 69, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, за ч.3 ст. 289 КК України вирок відмінено, в іншій частині вирок залишено без змін,-

ВСТАНОВИВ:
У січні 2015 року адміністрація Полтавської виправної колонії № 64 та голова спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради звернулись до суду з спільним подання про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до ст. 81 КК України відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що за час відбування покарання засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони. За час відбування покарання у ПВК №64 мав 2 (два) стягнення, які є погашеними та 4 (чотири) заохочення, одне з яких оголошене правами начальника установи.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник Полтавської виправної колонії № 64 подання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення вказаного подання, посилаючись на те, що засуджений не довів ступеня свого виправлення, оскільки ОСОБА_4 в період з 2010 року по 2013 роки характеризується негативно, у відповідності до довідки адміністрації колонії де відбуває покарання засуджений. При цьому, засуджений за цей період має два стягнення, та при цьому, за відмову від чергування поміщався терміном на 7 діб до ДІЗО, що є найсуворішим покаранням у кримінально-виконавчій установі. Також, прокурор вказав на те, що у 2014 році засуджений ОСОБА_4 виявив своє власне бажання залучатися до роботи, при цьому, тільки за останні 6 місяців відбування покарання у ПВК № 64 має лише заохочення. Таким чином, вважав, що вказане подання є передчасним , оскільки засудженим ОСОБА_5 не доведено ступеня виправлення.

Також, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 станом на 13 січня 2015 року відбув покарання строком 4 роки 06 місяці 03 дні.

Поряд з цим, судом встановлено, та підтверджується матеріали подання і особової справи засудженого ОСОБА_4 , що останній за час перебування у СІЗО м. Полтави режимних вимог не порушував, стягнень та заохочень не мав. При цьому, за час відбування покарання у ПВК № 64 засуджений ОСОБА_4 мав 2 (два) стягнення, які є погашеними та 4 (чотири) заохочення, одне з яких оголошене правами начальника установи, виконавчих листів засуджений не мав.

Так, наведені вище факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 дійсно за період відбування покарання у ПВК №64 мав два стягнення та поміщався до ДІЗО терміном на 7 діб, в зв`язку з відмовою від чергування, поряд з цим дані стягнення на момент настання юридично визначеного терміну порушення питання про можливість звільнення ОСОБА_4 у відповідності до положення ст.81 КК України є погашеними. Крім того, за період відбування покарання, а саме за останні шість місяців, як вбачається з матеріалів особової справи та пояснень представника ПВК №64, засудженому 4 (чотири) рази оголошувались подяки за роботу, що відповідно свідчить про перевиховання засудженого. Таким чином, наведені вище обставини свідчать про необґрунтованість тверджень прокурора.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до положень Кримінально виконавчого кодексу України, а саме ст. 152, якою визначено, що підставами для звільнення засудженого від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України є їх виключний перелік, який тлумаченню не підлягає.

Так, ст. 152 наведені підстави звільнення від відбування покарання, а саме: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду;закон України про амністію;акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.
Поряд з цим, судом встановлено, що засуджений за власною ініціативою працевлаштований на виробництві установи в бригаді по розпилу деревини, при цьому, до праці ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється вчасно, приймає участь у ремонтних роботах відділення та установи з розумінням відноситься до потреби їх проведення, за що засуджений від імені адміністрації отримував усні подяки.

Таким чином, наведені вище обставини та факти свідчать про надуманість тверджень прокурора про необґрунтованість подання з підстав негативної характеристики засудженого за місцем відбування покарання, оскільки саме за останній рік відбування покарання засуджений з власної ініціативи був працевлаштований та, при цьому, за власної ініціативи приймав участь у ремонтних роботах, які проводились у виправній установі, за що постійно отримував усні подяки, що в свою чергу підтвердив в судовому засіданні і представник ПВК № 64.

Крім того, як вбачається з матеріалів подання, начальником відділення СВПР та психологом установи даний засуджений характеризується з позитивної сторони, як особа яка довела своє виправлення, що спростовує твердження прокурора щодо негативної характеристики засудженого та того факту, що останній своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Проаналізувавши здобуті докази, вислухавши міркування прокурора, та думку інших учасників судового процесу, оглянувши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання та є таким, що підлягає умовно - достроковому звільненню, як особа, що відбула 3/4 частини призначеного покарання на підставі ст. 81 КК України, в зв`язку з чим подання підлягає до задоволення, а засуджений умовно достроковому звільненню від відбування покарання невідбутної частини.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

Спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , згідно ст. 81 КК України, звільнити умовно достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 5 міс. 01 дні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1