УХВАЛА

Іменем України

11
квітня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді
ГОШОВСЬКОГО Г.М.

суддів КОНДОРА
Р.Ю., МАШКАРИНЦЯ М.М.

за участю
прокурора ФОТЧЕНКА
С.І.

засудженого ОСОБА_1.

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засу­дженого
ОСОБА_1. на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської об­ласті від
29 листопада 2006 р.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та ме­шканця АДРЕСА_1, Ужгородського району Закарпатсь­кої області, особи
ромської народності, громадянина України, одруженого, освіта початкова
загальна, не працює, хворіє на туберкульоз, судимість за ви­роком Ужгородського
районного суду Закарпатської області від 10.04.1986 р. за ст. 140 ч. З КК
України (1960 р.) погашена на підставі ст. 55 ч. 1 п. З1 КК Украї­ни (1960 p.);
судимого: Ужгородським районним судом Закарпатської області -14.05.1990 р. за
ст. 140 ч. 2, ст. 140 ч. З КК України (1960 р.) із застосуванням ст. 42 КК
України (1960 р.) до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі з конфіс­кацією
усього належного йому майна; 13.10.1993 р. за ст. 140 ч. 2 КК України (1960 р.)
до 2-х років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;
Ужгородським міським судом Закарпатської області 27.01.1997 р. за ст. 206 ч. 2,
ст. 142 ч. 2 КК України (1960 р.) - виправдано, за ст. 2153 ч. 2, ст. 140 ч. 2,
ст. 141 ч. 2 КК України (1960 р.) із застосуванням ст. 42 КК України (1960 р.)
засуджено до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому
майна; Червоноградським міським судом Львівської області 27.05.2002 р. за ст.
101 ч. 1 КК України (1960 р.) до 5-ти років позбавлення волі, постановою
Сарненського районного суду Рівненської області від 11.10.2005 р. звільненого
умовно-достроково від відбування покарання, невідбутий термін 2 місяці 7 днів,

засуджено
за ст. 187 ч. 2 КК України до 7-ми років 1-го місяця позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Ухвалено:
запобіжний захід до набуття вироком законної сили залишити ОСОБА_1. у вигляді взяття
під варту; строк відбування покарання засудженому рахувати з 01.02.2006 p.; цивільний позов
ОСОБА_2. задовольнити, стягнути з ОСОБА_1. на її користь 450,00 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди; речові докази - особисті речі потерпілої
залишити останній.

За
вироком суду ОСОБА_1. визнано винним в тому, що він 26.12.2006 p.,
близько 1830 к.ч., діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством
особою, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, із
застосуванням наси­льства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої, в
проході між вулицями Коза­цькою та Українською в м. Ужгороді, біля будинку № 81
по вул. Українській разом з цією особою підбіг до ОСОБА_3., скоїв напад на неї
та відкрито викрав належні їй жі-

Справа №
11-252/07

ночу сумочку вартістю 90,00
грн., в якій знаходилися срібні ланцюжок, браслет, три кулони, загальною
вартістю 150,00 грн., гроші в сумі 100,00 грн., окуляри в футлярі, косметична
сумочка, рукавички, ліки та інші особисті речі потерпілої, а всього майна на
загальну суму 622,00 грн. В ході нападу невстановлена особа завдала удар рукою
в область голови потерпілої, а ОСОБА_1. почав виривати сумочку. Долаючи опір по­терпілої,
невстановлена особа завдала їй ще кілька ударів затиснутою в кулак рукою в область голови,
потерпіла впала, після чого ОСОБА_1. наніс їй удар ногою по руці та вирвав
сумочку, а невстановлена особа завдала їй ще 3-4 удари по тулубу та голові,
внаслідок чого потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним
розла­дом здоров'я.

Засуджений ОСОБА_1. ставить в апеляції питання про пом'якшення вироку. При
цьому, вказує, що тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав і не мав для цього
мотивів, на злочин його спровокувала малознайома особа на ім'я ОСОБА_4, інші
фак­тичні обставини справи ним не оспорюються. Просить також врахувати поганий
стан його здоров'я, необхідність утримання неповнолітньої дитини, а також його
щире ка­яття та сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, промови: засудженого ОСОБА_1.,
який підтримав апеляцію і просить пом'якшити покарання; прокурора Фотченка СІ.,
який вважає апеляцію необґрунтованою і просить залишити її без задоволення, а
вирок, що є законним і обґрунтованим - без зміни, обговоривши доводи апеляції
та перевіривши у її межах матеріали справи, суд приходить до наступного.

Первісне обвинувачення ОСОБА_1. було пред'явлене про вчинення злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, у чому він визнавав себе винним. Під,
час су­дового розгляду справи обвинувачення було змінене і пред'явлене ОСОБА_1.
за ст. 187 ч. 2 КК України. Винним у вчиненні цього злочину ОСОБА_1. визнав
себе част­ково, вказуючи, що не завдавав потерпілій тілесні ушкодження.

Під час досудового слідства ОСОБА_1. показував, зокрема, що діючи спільно з
малознайомим йому ОСОБА_4, відкрито, вирвавши в потерпілої, заволодів її сумо­чкою
та одержав частину грошей (20,00 грн.), яку потім дав ОСОБА_4. При цьому, за­вдавав
потерпілій удари по голові та тулубу саме ОСОБА_4, а він, коли потерпіла впа­ла,
„штовхнув" ногою по її руці і вирвав сумку (а.с. 63-64, 127-128,159-160).
Не запе­речував засуджений цих показань, за винятком заподіяння ним тілесних
ушкоджень, і під час судового слідства.

Потерпіла ОСОБА_5
дала послідовні показання, з яких вбачається, що на неї напали двоє
чоловіків, один з яких вдарив її по голові, затис рота, а інший почав ви­ривати
сумочку. Коли вона впала, перший нападник продовжував її бити, а другий -вдарив
ногою по її руці й вона випустила сумку (а.с. 43-44, 95-96, 201).

Висновком судово-медичної експертизи № 147 від 14.02.2006 р. встановлено,
що потерпілій ОСОБА_5
були завдані легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я
(а.с. 91-93).

Фактичні обставини справи стверджуються також протоколами огляду місця
події, відтворення обстановки і обставин події, огляду речових доказів,
висновками судово-дактилоскопічних експертиз (а.с. 6-Ю, 36-46, 52, 82-87,
109-111), показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, іншими матеріалами й
доказами, що ніким не спростовані. З них вбачається, що ОСОБА_1. у співучасті з
іншою особою за встановлених у справі обставин заволодів сумочкою потерпілої.
Отже, засуджений сам застосовував насильство до потерпілої, сприяв застосуванню
іншою особою наси­льства, небезпечного для здоров'я особи, яка зазнала нападу,
та скористався ним для заволодіння майном потерпілої.

З постанови про
зміну обвинувачення (а.с. 197-198) вбачається, що обставини, які обтяжують
покарання, ОСОБА_1. не інкримінувалися. Проте, були зазначені й такі
кваліфікуючі ознаки злочину, як вчинення насильства, небезпечного для життя
особи, яка зазнала нападу, а також вчинення розбою особою, яка раніше вчинила
розбій. Вироком не встановлено обставин, які пом'якшують покарання.

Відповідно до ст.ст. 323-324, ст. 365 ч. 1 КПК України,
ст.ст. 65, 69 КК України, суд, забезпечивши належний розгляд кримінальної
справи, постановляє законний і ' обґрунтований вирок та призначає покарання,
необхідне і достатнє для виправлення особи та попередження нових злочинів, за
наявності підстав, особі може бути при­значене більш м'яке покарання, ніж
передбачено законом, апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в
межах апеляції та зобов'язаний прийняти рішення на користь особи, якщо розгляд
апеляції дає для цього підстави. Кримінальна справа розглядається тільки в
межах пред'явленого особі обвинувачення (ст. 275 КПК Украї­ни). Підстави для
зміни вироку передбачені ст.ст. 367, 372, ст. 373 ч. 1 п.п. 1, 4 КПК України.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії
засудженого ОСОБА_1. за ст. 187 ч. 2 КК України як розбій, тобто напад з метою
заволодіння чужим майном, поєд­наний із насильством, небезпечним для здоров'я
особи, яка зазнала нападу, вчине­ний за попередньою змовою групою осіб,
винність його в цьому злочині доведена та стверджується сукупністю зібраних і
перевірених у судовому засіданні доказів. Суд обґрунтовано не взяв до уваги
заперечення вини в розбої засудженим і дав правильну оцінку як його показанням,
так і іншим доказам, відхиливши ті, що не відповідають фактичним обставинам
справи. Цих висновків суду першої інстанції доводи апеляції не спростовують.
Враховано і особу винного.

Поряд з цим, суд безпідставно зазначив у вироку такі кваліфікуючі ознаки
зло­чину, як вчинення насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала
нападу, а також вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій, оскільки за
розбій ОСОБА_1. не був засуджений, а доказів небезпечності завданих тілесних
ушкоджень для життя потерпілої в справі немає. Суд не вмотивував, чому часткове
визнання вини за­судженим, сприяння розкриттю злочину, щире каяття та визнання
цивільного позову не враховані як обставини, які пом'якшують покарання. Проте,
ці обставини, що мали місце, а також ступінь участі особи у злочинних діях та
обсяг таких дій, вчинених нею безпосередньо, слід врахувати при призначенні покарання.

Вищенаведені обставини з урахуванням особи винного, який важко хворіє, іс­тотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. На думку апеляційного суду, ці
обставини, які в судовому засіданні ніхто не заперечив, заслуговують на
врахування, тому суд вважає що призначене покарання не відповідає ступеню
тяжкості і характеру вчиненого злочину, особі винного внаслідок його суворості.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про об­ґрунтованість
апеляції в частині необхідності пом'якшення покарання, а тому вважає за можливе
призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції
ст. 187 ч. 2 КК України, і призначити таке ОСОБА_1. із застосуванням ст. 69 КК
України. Вирок також слід змінити щодо обсягу обвинувачення, визнаного судом
доведеним в частині кваліфікуючих ознак злочину. В решті апеляцію слід залишити
без задоволення, а оскаржуваний вирок - без зміни.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, -

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково, вирок Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2006 р.

щодо нього змінити.

Виключити з вироку вказівку на вчинення насильства, небезпечного для життя
особи, яка зазнала нападу, а також на вчинення розбою особою, яка раніше
вчинила розбій, як на кваліфікуючі ознаки злочину.

Пом'якшивши ОСОБА_1 покарання за ст. 187 ч. 2 КК України, зменшити строк
позбавлення волі і остаточно призначити йому до відбуття 5 (п'ять) років
позбавлення волі, застосувавши ст. 69 КК України.

В решті апеляцію
засудженого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.