Справа № 1-85/11
ВИРОК

іменем України

02 листопада 2011 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

за участі секретаря с/з ОСОБА_1,

прокурора Єременка Р.А., Супруна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2011 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3, 25.02.1995 р. н., достовірно знаючи, що ОСОБА_3 є неповнолітнім, спонукав останнього стати співучасником злочину. 14 липня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибули до лісосмуги, розташованої на полі між селами Коломійцівка та Степові Хутори Носівського району Чернігівської області, звідки таємно викрали вулик вартістю 300 гривень з джолосімєю вартістю 800 гривень, які належали ОСОБА_4, чим завдали останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1100 гривень.

Допитаний у судовому засіданні як підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочинів по ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України визнав повністю та дав показання, що 14 липня 2011 року він умовив ОСОБА_3 разом вкрасти вулика й бджіл. Близько 20-ої год. 14 липня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийшли в посадки, звідки викрали вулик, який заховали за 500 м на кукурудзяному полі, після цього повернулися додому. Наступного дня до ОСОБА_2 приїхали працівники міліції, він показав, де сховано вулик. ОСОБА_3 двоюрідний брат ОСОБА_2, вони знайомі з дитинства. ОСОБА_2 достовірно знав, що ОСОБА_3 неповнолітній.

Допитаний у судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що він родом з с. Степові Хутори Носівського району та має там власне господарство, тримає пасіку. На початку липня 2011 року він вивіз свою пасіку в лісосмугу між селами Коломійцівка та Степові Хутори. У ніч на 14 липня 2011 року з його пасіки було викрадено один вулик з бджолосімєю. Про це він повідомив працівників міліції. Згодом вулик було повернуто, але вже без бджіл.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 дав показання, що 14 липня 2011 року ОСОБА_2 запропонував йому викрасти вулика. Він погодився. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 велосипедами приїхали в лісосмугу до пасіки, звідки викрали один вулик. Його вони віднесли за 200-500 м в кукурудзу й залишили, планували забрати пізніше й перевезти додому. ОСОБА_2 знав, що ОСОБА_3 неповнолітній. Примусу ОСОБА_2 не застосовував, ОСОБА_3 добровільно погодився на вчинення злочину.

Вислухавши показання підсудного, потерпілого та свідка, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив крадіжку, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність, ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 304 КК України.

Крім щирих показань підсудного, даних в судовому засіданні, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочинів також підтверджується:

-протоколом огляду місця події лісосмуги на полі між селами Коломійцівка та Степові Хутори Носівського району (а. с. 11), згідно з яким, під час огляду лісосмуги було виявлено відсутність вулика з бджолосімєю на пасіці ОСОБА_4;

-протоколом огляду місця події ділянки кукурудзяного поля ПП «Агропрогрес» між селами Коломійцівка та Степові Хутори Носівського району (а. с. 20), згідно з яким, під час огляду ділянки поля було виявлено та вилучено вулик з бджолосімєю, викрадений з пасіки ОСОБА_4;

-протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 39-41), згідно з яким, ОСОБА_3 дав показання, що вчинити злочин його умовив та переконав ОСОБА_2, ОСОБА_2 підтвердив факт втягнення ним в злочинну діяльність неповнолітнього ОСОБА_3;

-довідкою обласного товариства бджолярів в Чернігівській області (а. с. 48), згідно з якою, вартість бджолосімї становить 800 грн., вартість вулика становить 300 грн.;

-протоколом відтворення за участю ОСОБА_2 (а. с. 42-43), згідно з яким, ОСОБА_2 вказав спосіб та обставини вчинення ним злочину за попередньою змовою з ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_2 винен у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, і підлягає покаранню по вказаних статтях КК України.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_2, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків, завданих злочином.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2, не виявлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, характер та ступінь участі ОСОБА_2 у вчиненні злочину, суд робить висновок, що необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу ОСОБА_2, обставини, що помякшують покарання, ту обставину, що підсудний раніше не судимий, суд робить висновок, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання з встановленням іспитового строку.

Питання про закриття кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 2 КК України внаслідок акта амністії та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності вирішено постановою Носівського районного суду від 12 вересня 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 70, 75, 76 КК України, ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, і призначити йому покарання: по ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі; по ч. 1 ст. 304 КК України три роки позбавлення волі.

Керуючись ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_2 по ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України остаточне покарання три роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_2 ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Керуючись ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 такі обовязки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подано апеляцію протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя В.М. Дикий