У х в а л а

іменем України

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Пивовара В.Ф.,

суддів

Гошовської Т.В., Пошви Б.М.

за участю прокурора

Брянцева В.Л.

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 27 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1. на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від
15 травня 2007 року.

Вироком Придніпровського районного
суду м. Черкас від 06 березня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця м. Архангельська
Російської Федерації,

громадянина України,

раніше судимого: 1) 06 грудня 2002
року Придніпровським районним судом м. Черкас за ч. 2 ст. 289 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 12 березня 2004 року
цим же судом за ст. 15, ч. 1 ст.
186, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі; звільненого 03 травня 2006
року на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково на 1 рік 09 місяців 29
днів, -

засуджено за ч.
2 ст. 186 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднане невідбуту
частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкас від 12
березня 2004 року у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначено до
відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на
користь потерпілого ОСОБА_2. на
відшкодування матеріальної шкоди 877 грн. та 3 000 - моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів по
справі: мобільний телефон “Самсунг - Х-480”, який переданий потерпілому
ОСОБА_2., залишено йому за належністю.

Ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 15 травня 2007 року зазначений вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він 15
грудня 2006 року приблизно о 15-ій годині, перебуваючи в під'їзді № АДРЕСА_1
у м. Черкасах, разом та за
попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої
виділені в окреме провадження, відкрито, умисно, із застосуванням насильства,
яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, заподіяв ОСОБА_2. легкі
тілесні ушкодження та заволодів мобільним телефоном “Самсунг - Х-480”, вартістю 640 грн., зі стартовим пакетом
“діджус”, вартістю 50 грн., на рахунку якого було 10 грн.; гаманцем вартістю 50
грн., в якому знаходилось 17 грн., а всього на загальну суму 767 грн., після чого
з місця вчинення злочину зник.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1. посилається на те, що апеляційний суд, всупереч
вимог закону, діючи однобічно, виніс необґрунтоване рішення і залишив строк покарання
без зміни. Стверджує
також, що не винен.

Як випливає зі змісту
скарги засудженого, у ній порушується питання про скасування ухвали апеляційного суду Черкаської
області від 15 травня 2007 року щодо нього з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, міркування
прокурора, який вважав, що судові рішення в частині вирішення цивільного позову
підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий судовий
розгляд, перевіривши матеріали справи та
доводи касатора, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ч. 3 ст.
299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового
розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних
обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. При
цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового
розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності
їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені
права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову в
апеляційному порядку.

Як убачається з матеріалів справи,
при вирішенні питання щодо обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та
порядку їх дослідження суд дотримався зазначених вимог закону, належним чином
з'ясував у підсудного та потерпілого правильність розуміння ними змісту
вказаних обставин, впевнився у добровільності та істинності їх позиції та
роз'яснив наслідки розгляду справи у такому порядку.

Отже, суд правильно встановив
фактичні обставини злочину і, дослідивши докази в порядку, передбаченому ч. 3
ст. 299 КПК України, вірно дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1.
у вчиненні ним за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства,
яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого відкритого викрадення
чужого майна.

Дії ОСОБА_1. правильно
кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 186 КК України.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1.
щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та необґрунтованості
засудження є безпідставними та спростовуються його ж показаннями як на
досудовому слідстві, так і в суді, а також іншими доказами по справі.

Істотних порушень
кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну
судових рішень по справі не встановлено.

Посилання ОСОБА_1. на те, що
апеляційний суд не дав йому можливості висловити свою позицію по справі, є
необґрунтованими, оскільки з ухвали апеляційного суду вбачається, що розгляд
справи відбувався за участю засудженого, який давав пояснення з приводу поданої
апеляції.

Що стосується призначення
засудженому покарання, то вирішення судом цього питання відповідає вимогам ст.
65 КК України.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції щодо визначення
розміру стягнення на відшкодування потерпілому матеріальної шкоди є помилковим.

Як убачається з матеріалів справи,
під час досудового слідства було встановлено, що потерпілому ОСОБА_2. були
спричинені матеріальні збитки на загальну суму 877 грн., проте постановою
слідчого від 13 лютого 2007 року було уточнено цю суму і постановлено вважати
вірною сумою матеріальних збитків 767 грн. (а. с. 79).

Однак при визначенні розміру стягнення на відшкодування матеріальної
шкоди суд першої інстанції не взяв до уваги зазначену постанову та стягнув з
ОСОБА_1. на користь потерпілого ОСОБА_2. на відшкодування матеріальної шкоди
877 грн. Крім того, суд, хоча зазначив
у вироку, проте фактично не врахував тієї обставини, що викрадений ОСОБА_1. мобільний телефон, вартість якого становила 640 грн., був
повернутий потерпілому ОСОБА_3.

За таких обставин, розмір цивільного позову має бути зменшеним.

Оскільки апеляційна інстанція не звернула уваги на допущену судом першої інстанції
помилку, і залишила вирок без зміни,
то ухвала апеляційної інстанції також підлягає зміні.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 березня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 травня 2007 року
в частині вирішення цивільного позову щодо ОСОБА_1 з м і н и т и - зменшити
розмір стягнення на відшкодування матеріальної шкоди із засудженого на користь потерпілого
ОСОБА_3. до 127 (ста двадцяти семи) гривень.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Пивовар В.Ф. Пошва Б.М.