№ 336/2796/15-к
провадження № 1кп/336/313/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, до затримання не працюючого, постійного місця проживання та реєстрації не має, раніше судимого 20.12.2012 р. Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, утримується під вартою з 25.01.2015 р., -
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И Л А:
23 січня 2015 року в період часу з 20.00 до 23.00 години ОСОБА_8 , маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: м.Запоріжжя, вул..Фабрична, будинок № 5, під час вживання спиртних напоїв, у ході раптово виниклого конфлікту на грунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_9 , утримуючи ніж у лівій руці наніс в область голови, шиї та тулубу множинні удари ножем ОСОБА_9 , чим спричинив останньому: сліпе поранення шиї, з локалізацією шкіряної рани на правій боковій поверхні шиї, з пошкодженням зовнішньої яремної вени, сліпе поранення грудної клітини зліва, з локалізацією шкіряної рани нарівні 6 ребра по лінії лопатки, проникаюче в ліву плевральну порожнину, з пошкодженням лівої легені, сліпе поранення грудної клітини зліва, з локалізацією шкіряної рани на рівні 10 ребра по лінії лопатки, проникаюче в черевну порожнину, з пошкодженням шлунка, які небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю. Множинні колото-різані сліпі не проникаючі поранення лівої щоки, передньої та задньої поверхні грудної клітини, в причинному зв`язку із смертю не знаходяться.
Крім того, в ході своїх злочинних дій, ОСОБА_8 наніс декілька ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_9 та вони разом впали на підлогу, чим спричинив ОСОБА_9 крововилив на верхньому повіці правого ока, садна на лобі з права, на лобі зліва, на спинці носа, в лівій щочно-скуловій області, на підборідді більше зліва, крововилив на тильній поверхні обох кистей, які в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, мають ознаки тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення винним себе не визнав, та пояснив, що смерть потерпілого ОСОБА_9 сталася внаслідок його дій, однак умислу на вбивство потерпілого він не мав, а кваліфікація його дій по ч.1 ст.115 КК України не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Показав, що з потерпілим ОСОБА_9 познайомився приблизно 2 роки тому. Іноді в компанії з потерпілим ОСОБА_8 вживав спиртні напої, бував у ОСОБА_9 вдома раніше. Ввечері 23 січня 2015 р. ОСОБА_8 прийшов на АДРЕСА_1 , де мешкав потерпілий, з собою приніс спирт та два флакона настойки глоду. В будинку на момент його приходу знаходився ОСОБА_9 з раніше незнайомим йому чоловіком, з поведінки та манери спілкуватись якого, обвинувачений зробив висновок, що незнайомий чоловік раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі. Всі разом вони сиділи на кухні, вживали спиртні напої. Обвинувачений випив 2 флакони глоду та перебував у стані алкогольного сп`яніння, як і ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_8 вирішив піти відпочивати, а ОСОБА_9 разом з незнайомцем залишились на кухні. Через деякий час чоловік пішов, а ОСОБА_9 почав вимагати щоб ОСОБА_8 підіймався та йшов з ним ще вживати спритне, на що обвинувачений відмовлявся. Відмова ОСОБА_8 дратувала ОСОБА_9 , останній взяв дерев`яну ніжку від табурету квадратної форми та вдарив його по правій нозі в область гомілки, потім знову вдарив у те ж саме місце, при цьому постійно повторюючи, щоб ОСОБА_8 вставав, оскільки померлому було нудно самому вживати спиртні напої. Коли ОСОБА_9 вийшов з кімнати, ОСОБА_8 намагався піти з будинку, але вхідні двері були замкнені, та відчинити їх йому не вдалося. Згодом ОСОБА_9 повернувся з кухні та в обох руках тримав по ножу. Один ніж - кухонний з пиловидною заточкою клинка, ОСОБА_9 тримав звичайним хватом, а другий також кухонний з односторонньою заточкою клинка, тримав звичайним хватом зверху до низу. Потім ОСОБА_9 ножем із клинком з односторонньою заточкою наніс йому удар в область правого плеча, при цьому порізав йому плече, та наніс ще один удар ножем в бік ОСОБА_8 , при цьому порізав куртку, в яку був одягнений обвинувачений. Далі обвинувачений схопив лівою рукою ножа за лезо та вирвав його із руки ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_8 вдарив декілька раз в область шиї ОСОБА_9 , який повалився на обвинуваченого та вони разом впали на підлогу. При цьому ОСОБА_8 лежав на спині, а ОСОБА_9 лежав на ньому. В цей час ОСОБА_8 наніс померлому ще декілька ударів ножем в область спини. Потім він скинув ОСОБА_9 з себе, ОСОБА_9 ще подавав ознаки життя. ОСОБА_8 побіг до ванної кімнати, взяв ганчірку, якою затулив ОСОБА_9 рану. Після чого вибіг на вулицю за межі двору, помітив незнайомого чоловіка, якого ОСОБА_8 попрохав викликати швидку допомогу, пояснивши, що поранив господаря будинку. Незнайомець пообіцяв викликати швидку, після чого втік. ОСОБА_8 повернувся до будинку, побачив ОСОБА_9 , який сидів, спершись на стіну будинку. Обвинувачений, злякавшись, покинув будинок, прихопивши із собою ножі, які викинув десь по дорозі. Куртку, яку йому порізав ОСОБА_9 , викинув у річку Московку. Переночував в під`їзді одного з будинків, а 25 січня 2015 року був затриманий співробітниками міліції, яким зізнався у вчиненому.
Не заперечував, що за викладених в обвинуваченні обставин спричинив ОСОБА_9 ножем тілесні ушкодження, в тому числі ті, від яких настала смерть потерпілого.
Разом з тим, не погоджуючись з кваліфікацією його дій, показав, що застосував до потерпілого ніж, оскільки той був більш фізично розвинений, тому мав перевагу над ОСОБА_8 . Потерпілий першим з ножем напав на обвинуваченого, через що ОСОБА_8 захищався від дій потерпілого, його умисел був спрямований на припинення насильницьких дій з боку ОСОБА_9 , а не позбавлення його життя. Крім того, ОСОБА_9 в той день пропонував ОСОБА_8 вступити в нетрадиційні сексуальні зносини, на що обвинувачений відмовився.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, виходячи з наступного.
Потерпіла ОСОБА_6 в суді пояснила, що її син ОСОБА_9 проживав разом з нею однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . 23 січня 2015 р. приблизно о 14.30-15.00 годині вона пішла з дому, щоб відвідати свого старшого сина, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де і заночувала. Вранці 24 січня 2015 р. ОСОБА_6 повернулась додому. Коли заходила до будинку, помітила, що вхідні двері були відчинені, в замковій щілині був ключ. Зайшовши до будинку, ОСОБА_6 помітила калюжу крові, скривавлену ганчірку та ножа. Коли пройшла далі в кімнату, двері якої були підперті мискою з водою, виявила труп сина. Після того, як оглянула будинок, з`ясувала, що з будинку зникла пічка, обігрівач, куртка та чоботи сина. Обставини заподіяння смерті сину, потерпілій невідомі. Обвинуваченого в будинку ОСОБА_6 раніше не бачила.
Відповідно до рапорту оперативного чергового Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_10 , 24.01.2015 р. об 11.01 год. по телефону зі служби «102» надійшло повідомлення , що звернулась жінка, яка повідомила про те, що по АДРЕСА_3 , мама виявила труп сина 35 років ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями (а.с.36 т.2).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.01.2015 р. із схемою будинку, територія домоволодіння, будинок АДРЕСА_1 , а також виявлений в цьому ж будинку труп ОСОБА_9 , був оглянутий слідчим СВ Шевченківського РВ за участю, в тому числі, судово-медичного експерта, в процесі огляду на тілі ОСОБА_9 були виявлені тілесні пошкодження. В ході огляду місця події виявлено та вилучено: 8 слідів папілярних узорів; накладний замок з ключем; металеві миски з РБК; фрагмент гумового шлангу; фрагмент розбитої пляшки; 2 скляні чарки; фрагмент вати з нашаруванням РБК; фрагмент тканини з РБК; осип скла; 2 чоботи; скляна чарка; ніж з РБК; фрагмент та частини телефону «Нокіа»; циліндровий механізм замка з ключем; недопалки цигарок; сім-карту; фрагмент ганчірки з РБК; мікрооб`єкти; змиви та зіскоби РБК; комбінезон камуфляжного кольору (с.65-96 т.1).
Згідно висновку експерта № 323 від 20.02.2015 р., смерть ОСОБА_9 настала від колото-різаного сліпого поранення шиї з пошкодженням зовнішньої яремної вени, колото-різаного сліпого поранення грудної клітини зліва, яке проникає в ліву плевральну порожнину, з пошкодженням лівої легені, колото-різане сліпе поранення грудної клітини зліва, що проникає в черевну порожнину з пошкодженням шлунку, що ускладнились розвитком гострої крововтрати. Поранення, виявлені у ОСОБА_9 є колото-різаними, утворились від дії плаского колото-різаного предмету, яким міг бути клинок ножа. Колото-різані поранення у ОСОБА_9 , як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень, перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю. Окрім описаних вище поранень, при експертизі трупа ОСОБА_9 було виявлено низку тілесних ушкоджень, які утворились незадовго до смерті, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, могли утворитись, наприклад, від дії рук, ніг або при падінні. При судово-токсикологічній експертизі, в крові від трупа ОСОБА_9 виявлено 2,9 проміле, така концентрація етилового спирту при житті могла відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.99-106 т.1).
Згідно висновків експерта № 436 від 17.03.2015 р. (а.с.122-124 т.1), № 437 від 11.03.2015 р. (а.с.118-120 т.1), № 438 від 11.03.2015 р. (а.с.115-117 т.1), № 439 від 12.03.2015 р. (а.с.111-113 т.1), в змивах на марлі з емальованої білої миски, в слідах на фрагменті щільної тканини, ганчірці, та в змивах на марлі з чоловічих капців, ), в змивах на марлевих тампонах, вилучених з місця події, в змивах на марлевих тампонах з правої та лівої руки ОСОБА_9 , на футболці, спортивних брюках трупа ОСОБА_9 знайдена кров людини, та виявлені антигени В і Н та ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВ0, що не виключає походження крові, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_9 . Походження крові від ОСОБА_8 виключається.
Висновком експерта № 522 від 27.02.2015 р. (а.с.194 т.1) зафіксовано, що рідка кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВ0.
Згідно висновку експерта № 435 від 17.03.2015 р. (а.с.126-128 т.1), в змиві з лівого чобота підозрюваного ОСОБА_8 , знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає походження крові, у тому числі, від ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_9 виключається. На куртці з капюшоном, на куртці, брюках підозрюваного ОСОБА_8 наявність крові не виявлена.
Згідно висновку експерта № 104 від 12.03.2015 р. (а.с.136-138 т.1) при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин трупа ОСОБА_9 виявлена кров людини, статева приналежність якої не встановлена. При встановленні групової належності знайденої крові, виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0 дозволяє припустити її походження від ОСОБА_9 . Походження крові від ОСОБА_8 виключається.
З висновку експерта № 125 від 24.03.2015 р. (а.с.141-154 т.1) судом встановлено, що на дослідження експерта були надані 8 слідів рук, вилучених 24.01.2015 р. при огляді місця події з будинку АДРЕСА_1 . Експерт зробив висновок, що 7 вилучених слідів придатні для ідентифікації, з яких 6 слів залишені пальцями рук ОСОБА_9 і 1 слід залишений долонною поверхнею руки ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 202 від 20.04.2015 р. (а.с.196-199 т.1), рани на клаптях з шиї та задньої поверхні грудної клітини від трупу ОСОБА_9 є колото-різаними, були заподіяні пласким одностороннє гострим колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила близько 21-24 мм. Результати проведеної експертизи не виключають можливість їх заподіяння клинком ножа, подібним зображеному на ескізі ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 1359 від 20.04.2015 р. (а.с.200-201 т.1), враховуючи локалізацію та характер пошкоджень, не виключено, що весь комплекс пошкоджень міг утворитись в умовах, вказаних підозрюваним ОСОБА_8 в ході його допиту у якості підозрюваного.
Під час проведення слідчого експерименту 20.04.2015 р. з фото таблицями до нього (а.с.211-216 т.1) ОСОБА_8 пояснив, що 23.01.2015 р. між ним та ОСОБА_9 після розпиття спиртних напоїв виник конфлікт, в процесі чого, захищаючись, наніс потерпілому тілесні ушкодження, від яких сталася смерть останнього. З використанням статиста, показав яким чином він відібрав ніж у ОСОБА_9 , після чого показав як вдарив ножем ОСОБА_9 в шию декілька разів, після чого вони впали на підлогу, при чому ОСОБА_9 опинився зверху, тоді він наніс декілька ударів ножем в область спини ОСОБА_9 .
Постановою слідчого від 17.04.2015 р. предмети, вилучені з місця події, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню (а.с.202-203 т.1)
За висновком акту № 239 судово-психіатричної експертизи від 15.04.2015 р., ОСОБА_8 виявляє психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В період вчинення інкримінованого йому правопорушення, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно, він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час він також може розуміти значення своїх дій та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування, по психічному стану протипоказань для лікування не має (а.с.7-13 т.2).
Досліджені судом докази в сукупності логічні, послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
По суті вони узгоджуються між собою та із показами самого обвинуваченого про фактичні обставини справи.
Компетентність експертів, обґрунтованість експертних висновків ніким із учасників кримінального провадження не оспорювались.
Аналізуючи наведене, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд дійшов до висновку, що кожен досліджений у судовому засіданні доказ та їх сукупність у взаємозв`язку дають підстави для висновку про те, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 не оспорював, що ввечері 23.01.2015 р. він разом із потерпілим ОСОБА_12 знаходився в будинку АДРЕСА_1 , де розпивали спиртне, а згодом між ними відбувся конфлікт, який перейшов у бійку, в процесі якої обвинувачений застосував ніж і ним наносив потерпілому тілесні ушкодження.
Виявлення трупа ОСОБА_9 у місці, вказаному обвинуваченим як місце їх бійки, наявність в будинку, де був згодом виявлений труп ОСОБА_9 слідів долоні ОСОБА_8 , відсутність біологічних слідів іншої особи, вказує на те, що ОСОБА_9 перед смертю ні з ким іншим, крім ОСОБА_8 , не бився.
Згідно висновку експерта № 202 від 20.04.2015 р., виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли були заподіяні ножем, який описав ОСОБА_8 .
При проведенні слідчого експерименту обвинувачений, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, показавши, що саме він ножем, який тримав у руці, наносив удари потерпілому.
Час смерті ОСОБА_9 , встановлений при його судово-медичному дослідженні, охоплює той час, який встановлений судом, обвинувачений не заперечував в суді, що в цей час він перебував на місці злочину, з потерпілим.
При розслідуванні обставин та мотивів злочину орган досудового розслідування з пояснень самого обвинуваченого встановив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 безпосередньо перед цим вживали алкоголь, між ними відбулася раптова сварка, яка розвинулися у конфлікт із бійкою, а злочин є логічним його наслідком.
Таким чином, встановлений мотив не протирічить фактичним обставинам, особі обвинуваченого, характеру та особливостям поведінки у стані сп`яніння, взаємовідносинам із загиблим.
Аналізуючи доводи захисту щодо наявності у діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідно оборони, та вирішуючи питання кваліфікації дій обвинуваченого, суд виходить з наступного.
За змістом статті 36 КК необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.
Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.
В основі розмежування умисного вбивства (частина перша статті 115 КК) та умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК) перебуває мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.
Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_8 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . А отже, вважати, що засуджений, завдаючи потерпілому удару ножем, перебував у стані необхідної оборони, про що йдеться у доводах засудженого та його захисника, немає підстав.
Аналізуючи обставини цієї справи та перевіривши їх дослідженими доказами, колегія суддів дійшла до висновку про те, що обвинувачений, протиправно позбавивши життя ОСОБА_9 , вчинив вбивство потерпілого, діючи з непрямим умислом, виходячи з наступного.
Умисне вбивство розглядається як вчинене з непрямим умислом, коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання. Умисно завдаючи шкоду потерпілому, винний не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускаючи можливість будь-якої шкоди, в тому числі й смерті, яка фактично настає.
Позиція ОСОБА_8 про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілого, не звільняє його від відповідальності, оскільки відсутність бажання спричинити смерть іншій особі не виключає наявності умислу на вбивство.
Так, за поясненнями самого обвинуваченого, він, захищаючись від дій ОСОБА_9 , не бажав настання смерті останнього, однак використовуючи ніж для нанесення кількох ударів у шию, верхню частину тіла потерпілого, допускав можливість настання будь-яких невизначених суспільно небезпечних наслідків.
Виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень у шию та грудну клітину ОСОБА_9 , які протягом певного часу обвинувачений наносив, знаходячись впритул до потерпілого, відчував, що його удари поцілили у верхню частину тіла останнього, суд дійшов до висновку, що їх не можна вважати такими, що були вчинені в межах необхідної оборони або з перевищенням її меж.
При допиті в суді ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_9 наніс йому два удари дерев"яною ножкою від табурету та удару ножем в область брюшної стінки при цьому прорізав дві куртки, у які обвинувачений був одягнений. Куртки ОСОБА_8 , як і ножі, викинув, коли покинув будинок ОСОБА_9 .
Як встановлено висновками експерта № 343 та № 344Д від 26.01.2015 р. (а.с.209, 210 т.1) рани в області правого плеча та області лівої кисті у ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, утворились від дії предмета, що володіє ріжучими якостями. Взаємо розташування потерпілого та нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могли бути любими за умови доступності відповідної ділянки тіла для нанесення удару. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворились не менш, ніж від 2-х травматичних впливів.
З наведеного суд дійшов висновку, що будь-які достовірні докази спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень дерев"яними ножками від табурету по нозі, а також ножем в область брюшної стінки обвинуваченого, відсутні.
Виявлені у ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, у разі встановлення особи, яка спричинила такі ушкодження, підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.125 КК України, проте дії цієї особи не можна вважати такими, від яких єдиним порятунком є заподіяння смерті посягаючому.
Не встановлено наявності у ОСОБА_8 у момент події такого афективного стану, який унеможливив би відповідальність, зазначене випливає з вказаного вище акту судово психіатричної експертизи.
По справі не встановлено жодних конкретних обставин, які могли б відвернути настання смерті потерпілого і переконати обвинуваченого в тому, що злочинного наслідку від його дій не настане.
Дії обвинуваченого мають ознаки об`єктивної сторони вбивства: дії, якими обвинувачений спрямовував знаряддя злочину безпосередньо у життєво важливий орган потерпілого, наслідки його діяння у виді смерті потерпілого та причинний зв`язок між діями та наслідком.
Під час раптової бійки або сварки виключається наявність заздалегідь обдуманого умислу на позбавлення потерпілого життя. При неконкретизованому умислі особа завідомо усвідомлює небезпечний характер своїх дій, передбачає суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої особи, та, хоча і не хоче, проте свідомо припускає її настання, що мало місце у цьому випадку.
Як встановив суд за обставинами цієї справи, завдаючи ударів гострим предметом-ножем-у життєво важливі органи потерпілого, обвинувачений припускав можливість спричинення останньому шкоди, не передбачаючи конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускав можливість будь-якої шкоди, в тому числі і смерті, що фактично і настала.
Досліджені судом докази в сукупності логічні, послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
По суті вони узгоджуються між собою та із показами самого обвинуваченого про фактичні обставини справи.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд прийшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а доводи захисту та обвинуваченого про наявність підстав для кваліфікації його дій як таких, що підпадають під ознаки перевищення меж необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження.
У порядку ст.358 КПК України, судом були дослідженні письмові документи, які хоча й належні до матеріалів цього провадження, проте не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню в межах судового розгляду, тому не згадуються судом на обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.
З описаних міркувань суд не згадує на користь обвинувачення висновок експерта № 434 від 11.03.2015 р. (а.с.130 т.1), висновок експерта № 105 від 12.03.2015 р. (а.с.132-134 т.1), висновок експерта № 114 від 16.03.2015 р. (а.с.158-163 т.1), висновок експерта № 108 від 13.03.2015 р. (а.с.166-176 т.1), висновок експерта № 107 від 10.03.2015 р. (а.с.179-185 т.1), висновок експерта № 90 від 27.02.2015 р. (а.с.188-192 т.1).
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст.115 ч.1 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, наслідки злочину-настання смерті потерпілого, що є невідворотнім, та враховує відомості про особу обвинуваченого: не має постійного місця проживання, не працював, перебуває на обліку у нарколога, раніше був судимий (а.с.232-233 т.1, а.с.1-6 т.2).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, особливої тяжкості скоєного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з реальною ізоляцією від суспільства. При призначенні покарання необхідно застосувати ст.71 КК України та врахувати покарання, призначене вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.12.2012 р.
Разом з тим, суд не може не врахувати поведінку самого потерпілого, його зневажливе ставлення до обвинуваченого, що, з огляду на ступінь його алкогольного сп`яніння, сприяло розвитку конфлікту між ним та обвинуваченим та виникненню у останнього раптового умислу на його вбивство.
З урахуванням всіх обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого і загиблого, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім задля досягнення цілей кримінального покарання та убезпечення суспільства від можливих протиправних посягань обвинуваченого, необхідно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі, що відповідає тяжкості скоєного злочину.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертиз, колегія суддів прийшла до висновку, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, висновки яких покладені в основу обвинувачення, підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.
Суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 614,40 грн. (а.с.140 т.1).
При вирішенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
У відповідності до вимог ст.ст.127-129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 обгрунтувала з посиланням на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого вона переживала та продовжує переживати моральні страждання через смерть сина, з урахуванням значущості втрати рідної людини, що є невідворотнім, тяжкості психологічної травми, стану здоров`я, завдану моральну шкоду оцінила у 150 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов не визнав у повному обсязі.
Заслухавши цивільного позивача та позицію обвинуваченого з приводу заявленого позову, оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази, колегія суддів задовольняє цивільний позов частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.22, 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою відносно членів його сім`ї або близьких родичів.
Надані квитанції підтверджують реальні збитки, понесені потерпілою на поховання сина ОСОБА_9 та інші ритуальні послуги на суму 7179,65 грн. (витрати на поховання 4807,36 грн. (а.с.42, 43) + 1472,29 грн. (а.с.46, 47, 48) + 900 грн. (а.с.49, 50), які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_6 .
Разом з тим цивільний позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди надала суду рахунки-фактури на суму 2523,36 грн., на суму 2284 грн. та на суму 1750 грн. (а.с.44, 45, 51), та кошторисний план від 15.05.2015 р. (а.с.52).
В цій частині позовні вимоги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів понесення таких витрат фактично, а рішення суду, у відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України, не може ґрунтуватись на припущеннях.
З урахуванням викладених вище фактичних обставин справи колегія суддів встановила, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілій дійсно була завдана і значна моральна шкода, оскільки вона втратила рідного сина, перенесла і в теперішній час через невідворотність цієї втрати продовжує відчувати душевні страждання, що призводить до психологічної травми.
Виходячи з принципів розумності та справедливості, неможливості поновити втрати потерпілої в інший спосіб, суд дійшов до висновку про те, що необхідним і достатнім для поновлення прав потерпілої є відшкодування заподіяної їй моральної шкоди у повному обсязі.
Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відносно обвинуваченого, 25.01.2015 р. на досудовому розслідуванні був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 08.08.2015 р.включно.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних,які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.
Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, колегія суддів -
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.12.2012 року і визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 25.01.2015 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити у виді тримання під вартою.
8 слідів папілярних узорів; накладний замок з ключем; металева миска з РБК; фрагмент гумового шлангу; металева миска з РБК; 6 ножів; капці з нашаруванням РБК; фрагмент розбитої пляшки «Артемівське»; 2 скляні чарки; фрагмент вати з нашаруванням РБК; фрагмент тканини з РБК; осип скла; 2 чоботи; скляна чарка; ніж; фрагменти та частини телефону «Нокіа»; циліндровий механізм замка з ключем; 4 недопалки цигарок; сім-карту; фрагмент ганчірки з РБК; мікрооб`єкти; змиви та зіскоби РБК; полімерна упаковка з-під «Соломки»; пляшка «Оболонь»; комбінезон камуфляжного кольору; брюки чорного кольору; дві куртки чорного кольору; чоботи чорного кольору, які зберігаються у камері схову Шевченківського РВ ЗМУ знищити.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , що проживає в АДРЕСА_1 , відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7179,65 грн., моральної шкоди 150 000 гр., а всього стягнути 157 179 (сто п`ятьдесят сім тисяч сто сімдесят дев`ять грн..) гривень 65 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя

Судді