Дата документу Справа № 236/2913/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/135/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001304 за апеляційними скаргами заступника прокурора Донецької області та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубці Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі заступник прокурора Донецької області просить вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання без застосування ст. 75 КК України та стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

- за ст. 121 ч. 1 КК України у виді 5 років позбавленні волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 зобов`язання періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов пред`явлений до ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_6 в відшкодування моральної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор, підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області та просив її задовольнити, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити в частині стягнення цивільного позову без змін, обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку, 16 липня 2013 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин перебуваючи на території літнього майданчику буфету Вагон - ресторан, який розташований за адресою: вул. Оскільська, 103 в с. Яцківка Краснолиманського району Донецької області, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність свого діяння, не маючи при цьому наміру, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_6 , умисно, цілеспрямовано складаним ножем спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих колото - різаних поранень поверхні грудної клітини зліва та черевної стінки з пораненням печінки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та сім колото - різаних поранень задньої поверхні грудини, шиї, лівої поперекової області правої сідниці і лівого плеча, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при постановленні вироку вимоги ст. 370 КПК України виконані у повному обсязі. Оскільки кваліфікація злочину ні ким з учасників провадження не ставиться під сумнів, колегія суддів позбавлена можливості перекваліфікації дій засудженого на ст.124 КК України, тому колегія суддів погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, обставин справи та даних про особу обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції при призначені ОСОБА_7 покарання, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується добре, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, а також неправомірні дії потерпілого.

Тому, враховуючи матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг прокурора, потерпілого, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. При цьому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, а також знищенням чи пошкодженням її майна.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, повністю врахував тяжкість отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, його душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, йог неправомірні дії та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в цій частині апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги заступника прокурора Донецької області, потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4