№ 1 кп-760/318/2015 року
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

за участю:

Прокурора : ОСОБА_3 ,

Потерпілої: ОСОБА_4 ,,

Обвинуваченої : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 08.01.2015 року № 0000150, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Зубковичі, Олевського району, Житомирської області, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою від 19.01.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину будівельних матеріалів та техніки «ОЛДІ», за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 7, вирішила таємно викрасти чуже майно, яке належить гр. ОСОБА_4 , а саме гроші в сумі 2000 гривень.

Так, 08.01.2014 приблизно о 10:05 годин гр. ОСОБА_5 , перебуваючи на своєму робочому місці, а саме на касі №2 магазину будівельних матеріалів та техніки «Олді» за адресою: м. Київ, вул. Гарматна 7, в якому вона працювала на посаді касира, отримала від гр. ОСОБА_4 накладну для оплати товару, а саме плитки для підлоги на загальну суму 2241,45 гривень та помилково надану останньою більшу суму грошей в розмірі 4400 гривень. ОСОБА_5 , виявивши, що гр. ОСОБА_4 передала їй для оплати товару більшу суму грошей та цього не помітила, вирішила таємно викрасти чуже майно, а саме переданими їй грошима в сумі 2000 гривень, які належать гр. ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна гр. ОСОБА_5 , переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, перерахувавши отримані від гр. ОСОБА_4 гроші в сумі 4400 гривень, поклала їх не в касовий апарат, а на стіл під предмет, який перевіряє гроші на фальшивість, після чого передала гр. ОСОБА_4 решту нібито з суми 2400 гривень в сумі 158,55 гривень, при цьому не повідомивши гр. ОСОБА_4 про передачу їй зайвих грошей в сумі 2000 гривень.

В подальшому гр. ОСОБА_4 , виявивши, що передала касиру гр. ОСОБА_5 більшої ніж необхідно суми грошей в розмірі 4400 гривень, звернулась до останньої з метою повернення переданих нею зайвих грошей в сумі 2000 гривень, на що ОСОБА_5 , намагаючись приховати свої злочинні дії, не бажаючи бути викритою у вчиненні крадіжки, запевнила, що в дійсності їй в якості оплати товару було передано гроші в сумі лише 2400 гривень.

Після чого гр. ОСОБА_5 , впевнившись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, необхідні за оплату товару гр. ОСОБА_4 гроші в сумі 2241,45 гривень помістила до касового апарату, а залишок із них в сумі 2000 гривень заховала собі до кишені куртки в яку вона була одягнена.

Таємно викравши вказане чуже майно гр. ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Зазначені дії обвинуваченої органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

19.01.2015 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно якої остання повністю визнала свою винуватість у вказаному діянні та повністю відшкодувала заподіяну шкоду. Крім того, сторони погодили покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_5 роз`яснено вимоги ст. ст. 473, 476 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.. 471 КПК України.

Обвинуваченій ОСОБА_5 було роз`яснено, що в разі невиконання нею угоди про примирення потерпіла у відповідності до ст. 476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Також обвинуваченій ОСОБА_6 було роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд, вислухав учасників процесу та вивчивши угоду про примирення від 19.01.2015 р. відносно обвинуваченої приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню.

Суд вважає, що угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України, вона була підписана сторонами добровільно і відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози чи обіцянки.

Будь-яких скарг від ОСОБА_6 в продовж досудового розслідування не подавалось.

Права обвинуваченої були повністю дотримані , вона повністю визнала себе винуватою у вчиненні вказаного правопорушенння, раніше не судима.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Суд визнає, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України.

Суд, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття та відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, ступінь тяжкості вчиненого злочину відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченої, погоджується з обраним сторонами угоди покаранням.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, держави.

Також суд вважає,що виконання взятих на себе за угодою зобов`язань можливе.

Суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Керуючись ст.ст. 374 , 375, 474 ,475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення від 19.01.2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000150 від 08.01.2015 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватою за ч.1 ст. 185 КК України і призначити узгоджене між сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 ч. 3 КПК України.

С У Д Д Я: