ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати
Верховного Суду України з
кримінальних справ у складі:

головуючого - судді Паневіна В.О,

суддів Кліменко
М.Р. і Школярова
В.Ф.,

за участю прокурора Глибченко Т.Г.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 27 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1
на вирок апеляційного
суду Хмельницької області від
03 листопада 2006
року.

Цим
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця
м. Кам'янець- Подільського

Хмельницької області, раніше неодноразово судимого, останній раз 01 червня 2006 року за ст.ст. 289 ч.2; 185 ч.3;
185 ч.2;15 ч.3, 185 ч.3
КК України на 5 років
позбавлення волі,

засуджено:

- за
ч.2 ст.140 КК
України ( в редакції 1960 р.)
на 2 роки позбавлення
волі;

- за
ч.3 ст. 185 КК
України на 4 роки
позбавлення волі;

- за
ч.1 ст. 263 КК
України на 2 роки 6 місяців
позбавлення волі;

-----------------------------------------------------------------------------------------------

Справа
№ 5
379 к 07
Категорії: ч.2 ст.115 КК України

Головуючий у першій інстанції
Дуфнік Л.М.

Доповідач
Школяров В.Ф.

-
за ч.3 ст. 187 КК
України на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого;

-
за ч. 4 ст. 187
КК України на 9
років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке
є власністю засудженого;

- за ч.3
ст.15, ч.3 ст. 289 КК
України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого;

- за ч.2
ст. 115 п.6 КК
України на 12 років
позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке
є власністю засудженого.

На підставі ст. 70
ч.1 КК України за
сукупністю злочинів на 14 років
позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого.

Відповідно до ст. 70
ч.4 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне
покарання 15 років
позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Устя Кам'янець-

Подільського району Хмельницької області,

раніше неодноразово судимого,
останній раз 1 червня 2006 року за ст. ст. 289 ч.2; 185 ч.3; 15 ч.3, 185 ч.3;
15 ч.3, 185 ч.2 КК
України
на 14 років позбавлення волі,

- за ч.3
ст. 185 КК України
на 5 років позбавлення волі;

- за ч.1
ст. 263 КК України
на 3 роки позбавлення волі;

- за
ч.3 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого;

- за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК
України на 9 років позбавлення
волі з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого;

- за
ч.1 ст. 115 КК України
на 13 років 6 місяців позбавлення
волі.

На підставі ст. 70
ч.1 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_2 визначено покарання 14
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого, а відповідно до ст.
70 ч.4
КК України йому
визначено остаточне покарання
15 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого.

Як визнав суд,
злочини вчинено засудженими
особами за таких обставин.

У кінці листопада 2000 р., приблизно о 21 год., в с. Устя
Кам'янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_1 з метою викрадення індивідуального майна
проник в гараж, належний ОСОБА_3, звідки таємно викрав майно
потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 4 850 грн.

Крім
того, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, влітку
2001 року , вирішили здійснити
розбійний напад з метою заволодіння коштами приватного торгово-виробничого підприємства
„Електропостачзбут" в м .
Кам'янець-Подільському.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
діючи за попередньою
змовою , впродовж червня - вересня 2001р. приїжджали в м. Кам'янець-Подільський і під
приводом здачі брухту кольорових та чорних металів приходили на територію приватного
торгово-виробничого підприємства „Електропостачзбут" з метою встановлення
графіків чергування охоронців вказаного підприємства і виявлення серед них особи похилого
віку, котра б не змогла чинити їм опір у разі скоєння розбійного нападу.

Для реалізації злочинного наміру
ОСОБА_2 влітку 2001 року
запропонував ОСОБА_1 викрасти у потерпілого ОСОБА_5 - жителя с. Панівці Кам'янець-Подільського району, в будинку
якого він раніше
бував, мисливську рушницю, з якої виготовити обріз.

В ніч з 30 на 31 серпня 2001 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за
попередньою змовою
між собою через незачинене вікно проникли до будинку ОСОБА_5, звідки таємно викрали металеву шафу в якій була рушниця “ІЖ-58” заводський номер НОМЕР_1,
та інше майно, а
всього на загальну суму 1 395 грн.

Потім вони принесли викрадену у
ОСОБА_5 мисливську рушницю за місцем проживання
ОСОБА_1в АДРЕСА_1,
де в сараї вказаного господарства шляхом відпилювання частини стволів та приклада рушниці незаконно виготовили обріз, який без передбаченого законом
дозволу, по черзі упродовж з 31 серпня 2001 року по 27 жовтня 2001 року носили з собою, зберігаючи за місцем проживання.

Крім того, маючи намір використати транспортний
засіб для вивезення за межі території ПТВП „Електропостачзбут" сейфа, в якому
зберігались грошові кошти, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за попередньою змовою між собою вирішили незаконно
заволодіти транспортним засобом.

03 вересня 2001 року близько 01 год. 54 хв. засуджені,
попередньо озброївшись обрізом мисливської рушниці, прибули у м.
Кам'янець-Подільський, де з телефону-автомату викликали легковий автомобіль. Після прибуття на місце
виклику автомобіля „Ніссан Сані", за кермом
якого перебував водій ОСОБА_6, ОСОБА_2 з обрізом мисливської рушниці сів на заднє сидіння
салону автомобіля, а ОСОБА_1
- на переднє. Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_2 з метою незаконного заволодіння
автомобілем витягнув обріз і направив його
на водія таксі. Коли водій рукою
замахнувся в бік ОСОБА_2, який тримав обріз, останній вистрелив у голову потерпілого і вбив його. Після того
не заволодівши автомобілем
засуджені з місця злочину
втекли.

07 вересня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередньою змовою між
собою, заздалегідь озброївшись
обрізом мисливської рушниці та дерев'яною битою прибули в м.
Кам'янець-Подільський. Приблизно о 03 годині вони, одягнувши на голови
привезені з собою
шапки з прорізами для очей, прийшли до приміщення
підприємства ПТВП “Електропостачзбут”. Діючи узгоджено, вони вчинили розбійний напад, при цьому ОСОБА_2, погрожував
застосуванням обрізу мисливської рушниці, а ОСОБА_1- нанесенням тілесних
ушкоджень дерев'яною битою. Вони
примусили охоронця ОСОБА_7 та її чоловіка ОСОБА_8 лягти на
підлогу, де заздалегідь приготованими мотузками зв'язали їм руки. Після того
засуджені
взяли ключі ( їх місцезнаходження вказали потерпілі на вимогу нападників) від приміщення, де знаходився
сейф ,проникли в це приміщення, взяли сейф і віднесли його за територію підприємства
неподалік залізничного вокзалу, де за допомогою металевого лому, який ОСОБА_2
заздалегідь приготував і приніс з собою, відкрили сейф, викрали з нього 2900 грн. та
золотий браслет вартістю 800 грн., що належали власнику ПТВП
„Електропостачзбут" ОСОБА_9.

29 листопада 2001 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2, за попередньою змовою з ОСОБА_10 з метою таємного
викрадення майна ТОВ “ Україна”, розташованого в с. Устя Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області, проникли до приміщення
вказаного товариства, звідки викрали 600
кг. цукру загальною вартістю 1 200 грн.

Крім того, в ніч на 10 травня 2004
року ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою з невстановленою особою, проник на територію промислової бази №2
будівельної компанії
„Кам'янець", що знаходилася в м. Кам'янець-Подільському по проспекту Грушевського, 29, звідки
таємно викрав з козлових автокранів 155
метрів кабелю на загальну суму 3 830 грн. 65 коп.

24 лютого 2005 року близько 6 години,
ОСОБА_1 з метою заволодіння коштами потерпілої
ОСОБА_11 проник до її будинку, розташованому
в с. Дерев'яни Кам'янець-Подільського району, де в ході розбійного
нападу умисно, з метою її вбивства наніс потерпілій сокирою декілька ударів по голові, внаслідок чого від
отриманих тілесних ушкоджень сталася її
смерть. Після того
він заволодів її грошима у
сумі 1 856 грн.

У
касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 просить змінити вирок
суду і пом'якшити йому покарання з
урахуванням того, що він
щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів і
вчинив їх внаслідок
збігу тяжких особистих
обставин. Просить перекваліфікувати його дії за епізодом умисного вбивства ОСОБА_11 на
ст. 119 КК України як вбивство через необережність, оскільки
він умислу на її
вбивство не мав.

Вказаний вирок щодо ОСОБА_2 не оскаржений і стосовно нього
не внесено касаційне
подання.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засуджених ОСОБА_1 на підтримання своєї касаційної скарги,
ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення скарги, думку
прокурора щодо законності та
обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши
наведені у скарзі
доводи, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Обґрунтованість засудження за крадіжки
майна потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
ТОВ “Україна”, БК “Кам'янець”, незаконне
поводження зі зброєю і бойовими
припасами, замах на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого
ОСОБА_6 та розбійний напад на
ПТВП “Електропостачзбут” і правильність кваліфікації дій засудженого
ОСОБА_1 за ч.2 ст. 140 КК України (1960 р.),
ч.3 ст.185; ч.1 ст. 263; ч.3 ст. 187; ст.15, ч.3 ст. 289, у скарзі
не оспорюється.

Винуватість засудженого у вчиненні цих злочинів підтверджена дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким у вироку дана
належна оцінка.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст. 140 КК
України (1960 р.), ч.3 ст.185; ч.1 ст. 263; ч.3 ст.187; ст.15, ч.3 ст.
289 КК України кваліфіковані
правильно.

Обґрунтовано ОСОБА_1 визнаний
винуватим і в умисному вбивстві
при розбійному нападі потерпілої
ОСОБА_11 за обставин, викладених у вироку.

Зокрема, у судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 не заперечував тих
обставин, що смерть потерпілої ОСОБА_11
сталася внаслідок наявності у неї
тілесних ушкоджень, які утворилися
від нанесених ним потерпілій
ударів сокирою по голові.

Посилання ОСОБА_1 у скарзі на те,
що він
не мав наміру вбивати потерпілу і не бажав її смерті, є
безпідставними.

Так, сам засуджений під час
досудового слідства за участю захисника давав показання про
те, що він з метою заволодіння грошима
ОСОБА_11 у її будинку наніс сокирою
декілька ударів потерпілій по
голові, внаслідок чого
вона втратила свідомість ( т.4 а.с. 220 -224 ).

Ці показання суд обґрунтовано
визнав достовірними, оскільки вони стверджуються іншими доказами.

Зокрема, під час відтворення обстановки та обставин події
за участю засудженого ОСОБА_1,
останній розповів за яких обставин
вчинив злочинні дії, чим, як і у які
ділянки тіла потерпілої
завдавав удари сокирою ( т.8 а.с.
49-61 )

За даними судово-медичної експертизи
смерть потерпілої ОСОБА_11
сталася внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з
руйнуванням головного мозку, які
могли утворитися від ударів сокирою ( т.7 а.с. 112-120 ).

Оцінивши зазначені докази в сукупності, суд обґрунтовано
дійшов висновку, що дії
ОСОБА_1були спрямовані на
умисне вбивство ОСОБА_11 -
жінки похилого віку, з
користі, під час
розбійного нападу на неї,
оскільки про це свідчать не
тільки його показання на досудовому слідстві, а й дані щодо
кількості, характеру, локалізації виявлених у неї поранень, сили нанесення їй сокирою ударів.

Ті обставини, що засуджений
залишив потерпілу з
вказаними тілесними ушкодженнями у будинку, де вона проживала одна і закрив вхідні двері на замок викинувши
ключ, також свідчить про
наявність у нього умислу на вбивство
ОСОБА_11.

Злочинні дії засудженого ОСОБА_1 за епізодом
умисного вбивства ОСОБА_11 під
час розбійного нападу
на неї за ч.4 ст.187;п.6 ч.2 ст.115 КК України кваліфіковані правильно.

Порушень
кримінально-процесуального законодавства, які б істотно
вплинули на правильність прийняття рішення у справі не встановлено.

Покарання засудженому
ОСОБА_1 призначено відповідно до
вимог ст. 65 КК України
в межах санкцій статей
КК України, за якими його
засуджено, з урахуванням тяжкості вчиненого
злочину, даних про його особу , обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, і це покарання є справедливим.

Підстав для пом'якшення
покарання колегія суддів не
вбачає.

Виходячи з
викладеного, керуючись ст.ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок апеляційного суду
Хмельницької області від 03 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а
його касаційну скаргу - без задоволення.

с у д д і :

Паневін
В.О. Кліменко
М.Р. Школяров В.Ф.