Справа № 11-651/2011 Головуючий в 1 інстанції: Головко О.В.
Категорія: ст.ст. 205 ч.2, 309 ч. 1, Доповідач: Гемма Ю.М.
190 ч. 3, 358 ч.3, 166 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Гемми Ю.М.,

суддів Грушицького А.А., Коровайка О.І.,

з участю прокурора Литвиненка О.О.,

адвокатів ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_2 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 14 березня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, у силу ст. 89 КК України такий, що не

судимості;

засуджений за ст. 205 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі;

за ст. 166 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ст.358 ч.3 КК України на 2 роки обмеження волі;

за ст. 190 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обовязків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міра запобіжного заходу підписка про невиїзд.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальних збитків 59 261 грн. та моральної шкоди 20 000 грн., а також витрати на юридичну допомогу в сумі 18 500 грн. У решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Хімія

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за вчинення таких злочинів.

1. У період з грудня 2003 року по вересень 2004 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4, відносно якого кримінальну справу закрито у звязку з амністією 26.10.2006р., шляхом придбання правовстановлюючих документів на ПП «Джейк», ПП «Алькатрас», ТФ «Литал ЛТД», ПП «Укрнерпрайс», ПП «Континент», ПФ «Аптеке»і заснувавши ПП «Три-дар», ПП «Южхімпласт», здійснив їхню реєстрацію й здійснюючи фактичне керівництво даними підприємствами через підставних осіб директорів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, систематично оформлювали податкові накладні по безтоварним господарським операціям по відчуженню товару, що потягло за собою завищення валових витрат податку на ПДВ за фактичними угодами на суму 154 340 грн. 82 коп. й завданню державі матеріальної шкоди у вигляді несплати податку на вказану суму грошових коштів.

Він же, продовжуючи злочинні дії, спільно з ОСОБА_4 порушив п. 7.4.1 ст. 7 ЗУ «Про ПДВ», здійснюючи керівництво приватними підприємствами, безпідставно вносив у податкові кредити підприємств «Литал ЛТД»та ПП «Антекс»суми податку на ПДВ за сумісною діяльністю з незареєстрованими підприємствами, які не займалися господарською діяльністю ПСП «Галече», ТОВ «СоюзГарант», ОО «Самара», ОО «Буддормаш», МПП «ВЦ-Альт».

ТОВ «Золотоношаагропостач», ПП «Платани», СФ «Ритм», ТОВ «Фермерські ініціативи», ПП «Таурус», ТОВ «Гриета», ТОВ «Легіон-Транс», ПП «Регул», завищуючи податковий кредит, у результаті чого спричинили шкоду державі у вигляді ненадходження до бюджету ПДВ на суму 327 027 грн. 41 коп. Усього загальна сума матеріальної шкоди, яку завдано державі, склала 481 368,23 грн.

2. 22 вересня 2004 року під час обшуку за місце проживання ОСОБА_3 у квартирі № 51 кор. 4 будинку № 38 по вул. 200 років Херсона в м. Херсоні працівники міліції виявили та вилучили наркотичний засіб каннабіс, масою 7г., який він придбав у невстановленої особи для власного вживання.

3. 14 березня 2005 року близько 18:00 год., ОСОБА_3, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою, використовуючи підроблені документи, без згоди неповнолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснив відчуження квартири № 51 кор.4 будинку № 38 по вул. 200 років Херсона в м. Херсоні громадянину ОСОБА_2 за 67 410 грн., чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_9О на вказану суму.

4. Він же, будучи батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, порушуючи права дитини, які забороняють посягання на недоторканність житла неповнолітніх, 14 березня 2005 року, здійснив відчуження квартири № 51 кор.4 будинку № 38 по вул. 200 років Херсона в м. Херсоні, яка належить ОСОБА_9, без її відома й згоди.

В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, порушує питання про скасування вироку у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненим злочинам і особі засудженого внаслідок мякості, посилаючись на те, що, призначаючи покарання, суд фактично не врахував тяжкість вчинених злочинів, що ОСОБА_3 ухилявся від слідства та суду, оголошувався в розшук, перешкоджав встановленню істини у справі, що він заподіяв велику матеріальну шкоду державі як державі, так і громадянину ОСОБА_2, яку не відшкодував. Крім того, під час судового слідства ОСОБА_3 не визнав себе винним і лише в судових дебатах визнав себе винним. Тому вважає, що суд не дотримався вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання. Просить скасувати вирок щодо ОСОБА_3 та постановити новий вирок, за яким призначити йому за ст. 166 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ст. 205 ч. 2 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ст. 190 ч. 3 КК України у виді 7 років позбавлення волі, за ст. 358 ч. 3 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ст. 309 ч. 1 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Запобіжний захід змінити на взяття під вартою в залі суду.

В апеляції потерпілий ОСОБА_2 посилається на мякість призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 та неправильне вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтовуючи свої доводи тим, що він не розкаявся в скоєному, ухилявся від слідства і суду, не назвав своїх співучасників злочину, матеріальну шкоду не відшкодував. Просить скасувати вирок щодо ОСОБА_3 та постановити новий вирок, призначивши йому більш суворе покарання, а також задовольнити позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок не оскаржується.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляцій прокурора і потерпілого ОСОБА_2, пояснення потерпілого ОСОБА_2, який підтримав як свою апеляцію, так і апеляцію прокурора, пояснення засудженого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_1, які заперечували проти задоволення апеляцій, останнє слово ОСОБА_3, в якому він просив вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції при розгляді справи та при постановленні вироку допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку.

Згідно зі ст.323 КПК України вирок суду має бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок тими доказами, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України та розяснень, які містяться пп. 15 - 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку, із змінами внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993р., № 12 від 03.12.1997р., № 6 від 30.05.2008р., - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обовязковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форму вини й його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що помякшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього. Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. З показань підсудного потерпілого, свідка у вироку слід наводити лише ті, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Однак зазначених вимог закону судом дотримано не було.

Як убачається зі змісту вироку, на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 205 ч.2; 309 ч. 1; 190 ч. 3; 358 ч.3; 166 КК України (епізоди № 1 - 4), суд послався у вироку на те, що він у судових дебатах повністю визнав себе винним у предявленому йому обвинуваченні.

Такий висновок суду є суперечливим та не підтверджується матеріалами справи.

Так, із протоколу судового засідання слідує, що під час судового слідства ОСОБА_3 не визнав себе винним у вчиненні зазначених злочинів, у свої показаннях заперечував свою вину, а лише в судових дебатах визнав себе винним.

(том № 3 а.с. 123, 155 -157, 159)

Незважаючи на ці нові обставини, повідомлені ОСОБА_3 у судових дебатах, які мають істотне значення для справи, суд на порушення вимог ст. 318 КПК України не відновив судового слідства, і не вирішив питання про допит підсудного по суті предявленого обвинувачення, яке він визнав, для підтвердження чи спростування обвинувачення, тобто не дослідив усі фактичні дані, на підставі яких установлюються наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння.

Суд обмежився лише загальним посиланням у вироку про визнання ним вини повністю, що є недопустимим, оскільки вони не були предметом перевірки в судовому засіданні.

Також суд взагалі не навів у вироку показання підсудного по кожному епізоду обвинувачення, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини.

Таким чином, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 205 ч.2; 309 ч. 1; 190 ч. 3; 358 ч.3; 166 КК України (епізоди № 1-4) не ґрунтується на доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, зокрема, на показаннях підсудного, в яких він визнав себе винним у вчинені злочинів.

Оскільки судом допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які виключають можливість постановлення вироку апеляційним судом, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляд, який має бути проведений із дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Під час нового судового розгляду необхідно усунути зазначені порушення закону, та з урахуванням зазначених обставин ретельно дослідити зібрані у справі докази, перевірити доводи ОСОБА_2 щодо його позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, дати належну оцінку доказам, і в залежності від установленого постановити законне, обґрунтоване й належним чином умотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 14 березня 2011 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду зі стадії судового розгляду.

Головуючий:

Судді: