АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 653/155/15-к
Провадження № 11кп/791/443/15 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія: ст. 186 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
06 травня 2015 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеська Херсонської області, громадянина України з початковою загальною освітою (7 класів), не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2007 року за ст. ст. 186 ч. 2, 69, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, 2) вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 13 квітня 2010 року за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі; жителя АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 06 березня 2015 року,

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишений без зміни у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання обчислюється з 25 листопада 2014 року.
Вирішено питання про речові докази.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

25.11.2014 року близько 18.30 години ОСОБА_8 знаходячись в АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, відкрито, із застосуванням фізичного насилля, а саме стисканням рукою обличчя потерпілої ОСОБА_10 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом зриву з плеча останньої, заволодів її жіночою сумкою зі шкірозамінника вартістю 150 гривень, у якій знаходилися жіночий гаманець зі шкірозамінника вартістю 50 гривень, гроші у сумі 146 гривень, 2 долари США, після цього з місця події зник, тим самим завдав ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 376 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що в основу обвинувачення суд поклав суперечливі показання потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні спочатку пояснювала, що хтось напав на неї зі спини і вона не бачила обличчя нападника, а потім змінила показання і пояснила, що вона вгадала нападника. На думку захисника, як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 , оскільки свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також підтвердили той факт, що потерпіла спочатку не була впевнена в тому, що саме ОСОБА_8 є нападником. Також свідок ОСОБА_12 підтвердила, що коли ОСОБА_8 привели співробітники міліції до магазину «Точка» вона не бачила, щоб у нього під курткою була сумка, яку пізніше принесли співробітники міліції, і які сказали, що коли ОСОБА_8 тікав від магазину він кинув сумку з-під куртки. Згідно її показань, сумка була не маленька і сховати її під курткою ОСОБА_8 не міг, у будь-якому разі вона б це бачила. Стверджує, що ці показання свідка ОСОБА_12 спростовують показання свідка ОСОБА_13 про те, що коли ОСОБА_8 почав тікати від магазину «Точка», він викинув з-під куртки сумку, яку пізніше впізнала потерпіла. Просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши прокурора у дебатах, яка залишилася на попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку та є обґрунтованим.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально викладеними у вироку доказами.

Так з показань потерпілої ОСОБА_10 в судовому засіданні вбачається, що обвинувачений ввечері напав на неї зі спини. Вона почала його відштовхувати та в ході цього він опинився обличчям до неї. Незважаючи на її супротив, він зірвав з її плеча сумочку, в якій були гаманець, шоколадка, пачка сигарет. В гаманці було 146 гривень, 2 долари США та молдавські леї. Вона його запам`ятала на обличчя та по одежі, впевнена, що це був саме ОСОБА_8 . Після нападу вона зайшла до магазину «Точка», викликала міліцію та чекала там їх приїзду. Співробітникам міліції вона дала пояснення, описала чоловіка, який на неї напав. Їй сказали чекати в магазині та через деякий час співробітники міліції приїхали з чоловіком, якого вона впізнала як особу, яка на неї напала. Крім того, вона в цьому впевнилась, коли він на прохання співробітників міліції дістав з карманів куртки шоколадку, пачку сигарет та гроші, в тому числі і 2 долари США та молдавські леї, які були у неї в сумочці.

З показань свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні вбачається, що 25.11.2014 року він у складі оперативної групи за телефонним викликом виїхав за вказаною адресою, де було скоєно напад на жінку та відібрано сумку. Коли їхали, він помітив чоловіка, який ховався. На ньому була куртка з світло відбиваючими елементами. Після опитування жінки поїхали шукати чоловіка, що скоїв напад. Коли знайшли та привезли його у магазин «Точка», попросили дістати речі з карманів він дістав шоколад, пачку сигарет, гроші у гривнях, два долари США та молдавські леї. Щоб не заважати у магазині, вони вирішили вийти на вулицю, після цього ОСОБА_8 намагався втекти та викинув сумку. Потерпіла впізнала його як особу, що її пограбувала. Після затримання ОСОБА_8 , знайшли сумочку, потерпіла підтвердила, що вона належить їй.

Ці ж обставини підтвердили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , хоча останній додав, що коли ОСОБА_8 намагався втекти він його затримував, бачив, що під час руху ОСОБА_8 щось викинув, не зупинявся, щоб здогнати його, потім підібрали сумку, яку впізнала потерпіла.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що до магазину «Точка», де вона працює продавцем забігла жінка, яка плакала. Вони викликали міліцію, коли співробітники міліції приїхали, жінка розповіла їм, що сталося, описала нападника. Вони його знайшли та привезли до магазину. На прохання співробітників міліції чоловік дістав з карманів куртки шоколадку, пачку сигарет та гроші. Жінка впізнала його як особу, що її пограбувала.

Ці ж обставини підтвердила свідок ОСОБА_12 та додала, що ОСОБА_8 дістав з карманів куртки ще й молдавські леї.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснили, що 25.11.2014 року були на касі в магазині АТБ з 18.00 до 20.00 години, ніякого нетверезого хлопця не було того дня. Запам`ятали так як завжди звертають увагу на нетверезих покупців. Того дня в той час працювало дві каси.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості його підзахисного спростовується крім показань вищезазначених свідків та потерпілої, а й протоколами огляду місця події, якими зафіксовано, що обвинувачений добровільно із карманів своєї куртки виклав шоколадку, пачку сигарет та гроші, які впізнала потерпіла; протоколами пред`явлення осіб для впізнання, відповідно до яких потерпіла впізнала особу, яка вчинила проти неї напад; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_10 , які перевірені судом належним чином.

Викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх допустимість і достовірність, які обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що зібрані та дослідженні докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, які у своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а тому доводи захисника про те, що не було встановлено достатніх доказів, у зв`язку з чим кримінальне провадження повинно бути закритим з ухваленням виправдувального вироку, суперечать фактичним обставинам провадження та наведеним доказам.

У зв`язку з чим, доводи захисника про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних, недопустимих і недостатніх доказах, зокрема, показаннях потерпілої та свідків, слід визнати безпідставними.

Враховуючи всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не вчиняв відкритого викрадення майна ОСОБА_10 , а сигарети та шоколадку купив в супермаркеті АТБ в м. Генічеську Херсонської області для своєї дівчини поставивши їх під сумнів та дійшовши до висновку, що саме він 25.11.2014 року скоїв грабіж щодо ОСОБА_10 , при цьому суд правильно зазначив, що достовірність та допустимість зібраних доказів не викликає сумніву, а не визнання провини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення розцінюється як обраний ним спосіб захисту від обвинувачення з метою ухилитися від відповідальності і уникнути покарання.

Дослідивши та проаналізувавши наведені докази у їх сукупності, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Тому викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність вини обвинуваченого, не ґрунтуються на досліджених судом матеріалах кримінального провадження та є безгрунтовними.

Підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , як про це просить захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, в процесі досудового розслідування та при судовому розгляді кримінального провадження були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, перевірялися показання потерпілої, свідків, дослідження протоколів слідчих дій, яким дано належну оцінку у вироку.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має дві не зняті та не погашенні судимості за вчинення тяжких злочинів проти власності, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, на підставі яких обґрунтовано зробив висновок про те, що його виправлення можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті кримінального закону, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку щодо ОСОБА_8 по справі не встановлено. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним, обґрунтованим та мотивованим, а апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 06 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3