Провадження № 1-кп/744/15/2015
Єдиний унікальний № 744/98/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області кримінальне провадження за обвинувальним актом за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000206 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Берегове Закарпатської області, громадянки України, з початковою загальною освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої в поселенні АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 332 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
09 жовтня 2013 року удень ОСОБА_5 , будучи обізнаною про порядок вивезення з території України дитини, з метою незаконного вивозу з України до міста Москва Російської Федерації малолітньої мешканки поселення Окремий Хутір міста Берегове Закарпатської області, громадянки України за народженням ОСОБА_7 , разом з цією дитиною виїхала із поселення Окремого Хутору міста Берегове Закарпатської області в бік Російської Федерації як пасажир автомобіля марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 . Розуміючи, що без документів ОСОБА_7 не зможе перетнути державний кордон України та виїхати з України на територію Російської Федерації, ОСОБА_5 умисно взяла документи на ім`я своєї племінниці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які, на її думку, давали законні підстави для вивезення Лакатош Христини з України. При цьому ОСОБА_5 порадила ОСОБА_7 при перетинанні державного кордону України називати себе ОСОБА_8 та зауважила, де саме це буде відбуватись. 10 жовтня 2013 року ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 на вказаному вище транспортному засобі з метою незаконного переправлення останньої через державний кордон України до Російської Федерації о 13 годині 35 хвилин прибули в міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Миколаївка» ІНФОРМАЦІЯ_3 . Знаходячись у пункті пропуску, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , будучи обізнаною з порядком виїзду з України, в якості документів, які надають підстави для вивезення дитини з України, подала для проходження паспортного контролю ОСОБА_7 документи на свою племінницю ОСОБА_8 , а саме: свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0, нотаріально посвідчену заяву про згоду матері на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_8 . При проходженні паспортного контролю ОСОБА_5 повідомила прикордонному наряду, що вивозить з України свою племінницю, хоча насправді вона свідомо вивозила ОСОБА_7 . Втім, у ході проведення в пункті пропуску «Миколаївка» прикордонного паспортного контролю ОСОБА_5 була викрита у тому, що під виглядом своєї племінниці вона вивозить іншу дитину. Таким чином, ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для вчинення кримінального правопорушення, котре не було закінчене з причин, які не залежали від її волі, так як ОСОБА_5 була викрита військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на незаконне переправлення особи громадянки України ОСОБА_7 через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Зазначені вище установлені судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання та речові докази.

Зокрема, допитана як обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 332 Кримінального кодексу України, визнала повністю, щиро розкаялася та дала показання про те, що вона дійсно за обставин, поставлених їй до вини, намагалася умисно вивезти за кордон дитину ОСОБА_7 , видаючи цю дитину за свою племінницю ОСОБА_8 . В автомобілі марки «Мерседес» вона їхала як пасажир.

Згідно даних оглянутих у судовому засіданні речових доказів, зокрема, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0, нотаріально посвідченої заяви про згоду матері на тимчасовий виїзд за кордон, з`ясовано, що ці документи, які надають право на вивезення дитини з України, складені на ОСОБА_8 .

Вказані докази у своєму взаємозв`язку свідчать про достатні підстави вважати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні вказаного вище кримінально караного діяння.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винної, котра за місцем проживання характеризується позитивно, здобула початкову загальну освіту, не одружена, не працює, раніше не судима, її стан здоров`я, який є задовільним. Суд ураховує також наявність відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України двох пом`якшуючих покарання обвинуваченої обставин, зокрема, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обумовлених ч. 1 ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченій має бути призначене основне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк у межах санкції ч. 1 ст. 332 Кримінального кодексу України із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням нетривалого іспитового строку на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, оскільки виправлення обвинуваченої можливе і без її безпосередньої ізоляції від суспільства. Разом з цим в силу вимог ст. 76 Кримінального кодексу України на обвинувачену слід покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосовувати за даним вироком передбачений у ч. 1 ст. 332 Кримінального кодексу України такий захід як конфіскацією транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину за даним вироком суд не убачає за можливе, адже передбачена конфіскація вказаних вище передбачених матеріальним законом речей не є конфіскацією як видом додаткового покарання (визначення наведене у ст. 59 Кримінального кодексу України), а є нічим іншим як спеціальною конфіскацією, порядок застосування котрої обумовлено кримінальним процесуальним законодавством (ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України). З урахуванням цього, а також того, що у обвинуваченої транспортних засобів або інших матеріальних засобів вчинення злочину (окрім документів щодо племінниці, які потрібні для використання) не виявлено, суд не може застосувати щодо обвинуваченої спеціальну конфіскацію.

Запобіжний захід обвинуваченій у виді тримання під вартою, обраний у ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 січня 2015 року, через необхідність призначення обвинуваченій покарання із звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням необхідно скасувати та звільнити обвинувачену з-під варти в залі судового засідання.

Обвинуваченій слід зарахувати у строк покарання у виді позбавлення волі її досудове тримання під вартою у період часу з 22 січня 2015 року по 11 лютого 2015 року день за день.

Рішення щодо предметів, визнаних у кримінальному провадженні речовими доказами, які всі знаходяться у матеріалах кримінального провадження, суд убачає за потрібне ухвалити у відповідності з правилами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема:

копію заяви № 0154 від 10 жовтня 2013 року щодо проведення спільного огляду транспортного засобу, акт спільного огляду транспортного засобу, товарів, інших предметів та речей від 10 жовтня 2013 року, потрібно залишити в матеріалах кримінального провадження;

свідоцтво про народження ОСОБА_8 від 12 березня 2013 року серії НОМЕР_2 , витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0, з датою формування 28 травня 2013 року та нотаріально посвідчену заяву про згоду матері на тимчасовий виїзд дитини за кордон, зареєстровану нотаріусом в реєстрі за № 14617 від 07 жовтня 2013 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 10 лютого 2012 року Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_5 , необхідно повернути ОСОБА_5 як власнику паспорта та тітці зазначеної у документах дитини.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений, процесуальні витрати відсутні.

Майна, на яке накладено арешт, щодо якого можливо ухвалити процесуальне рішення при постановленні вироку за матеріалами кримінального провадження (кримінальної справи) немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження, обумовлені п. п. 3 8 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України, окрім обрання зазначеного вище запобіжного заходу обвинуваченій, у даному кримінальному провадженні через відсутність відповідних клопотань учасників судового провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 332 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язків:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 скасувати та звільнити обвинувачену з-під варти негайно в залі судового засідання.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі її досудове тримання під вартою у період часу з 22 січня 2015 року по 11 лютого 2015 року день за день.

Речові докази:

копію заяви № 0154 від 10 жовтня 2013 року щодо проведення спільного огляду транспортного засобу, акт спільного огляду транспортного засобу, товарів, інших предметів та речей від 10 жовтня 2013 року залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

свідоцтво про народження ОСОБА_8 від 12 березня 2013 року серії НОМЕР_2 , витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0, з датою формування 28 травня 2013 року та нотаріально посвідчену заяву про згоду матері на тимчасовий виїзд дитини за кордон, зареєстровану нотаріусом в реєстрі за № 14617 від 07 жовтня 2013 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 10 лютого 2012 року Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_5 після набрання вироком суду законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1