Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1 177/10
ВИРОК

Іменем України

06 грудня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

представника цивільного позивача ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Комі, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

06 лютого 2004 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185,71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 21.12.2008 року по відбуттю строку покарання.

за ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 вчинив ряд умисних тяжких злочинів проти власності за таких обставин:

В ніч на 28 квітня 2010 року ОСОБА_6, знаходячись на території ВАТ «ПГЗК», з метою викрадення чужого майна, через відчинене вікно проник до службового приміщення дільниці хімчистки, звідки таємно, повторно викрав перфоратор та шліфувальну машинку, внаслідок чого заподіяв підприємству матеріальної шкоди на загальну суму 1210 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, в ніч на 25 травня 2010 року ОСОБА_5, знаходячись на території садового товариства «Лаванда» в м. Комсомольську, з метою викрадення чужого майна, шляхом злому замка на вхідних дверях проник до дачного будинку, розташованого на дачній ділянці № 207 по алеї №14, звідки повторно, таємно, з корисливих спонукань викрав телевізор марки «Меридіан», болгарку, електродриль, зварювальний апарат та 80 метрів мідного кабелю, внаслідок чого заподіяв потерпілим - подружжю ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 2499 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, 27 травня 2010 року в період часу з 14-00 год. до 17-00 год. ОСОБА_5, знаходячись на території садового товариства «Мічуринець» в м. Комсомольську, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що господарка будинку зайнята роботою на земельній ділянці, проник до дачного будинку, розташованого на дачній ділянці № 410 по алеї №13, звідки повторно, таємно, з корисливих спонукань викрав мобільний телефон марки «НОКІА -1208», внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 390 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, в ніч на 28 травня 2010 року ОСОБА_5, знаходячись на території садового товариства «Лаванда» в м. Комсомольську, з метою викрадення чужого майна, шляхом злому металевих грат на вікні проник до дачного будинку, розташованого на дачній ділянці № 173 по алеї №11, звідки повторно, таємно, з корисливих спонукань викрав телевізор марки «Супра», внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 955,45 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, в ніч на 30 травня 2010 року ОСОБА_6, знаходячись на території ВАТ «ПГЗК», з метою викрадення чужого майна, через відчинене вікно проник до приміщення цеху «Хімчистка», звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав компютер «Прайм» в зборі, хомути затяжні оцинковані в кількості 121 шт., ножовочне полотно в кількості 90 шт., 25 м. кабелю мідного, 5 м. селевого фільтру та інші товаро-матеріальні цінності, внаслідок чого заподіяв підприємству матеріальної шкоди на загальну суму 8737 грн.92 коп..

Свою вину в предявленому обвинуваченні підсудний визнав повністю і підтвердив суду, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, вчинив ряд крадіжок чужого майна, не заперечуючи обставин, обєму та вартості викраденого. Викрадені речі продавав випадковим та малознайомим особам, гроші від проданого майна витрачав на власні потреби. Аналогічні показання були надані ОСОБА_5 під час досудового слідства, в т.ч. під час відтворення обставин та події складу злочину (а.с. 202-211).

Частина викраденого майна була вилучена органом досудового слідства у осіб, яким ОСОБА_6 його продавав, що підтверджене в матеріалах кримінальної справи відповідними протоколами огляду та вилучення (а.с. 65, 92,93,169).

Допитані по справі в якості потерпілих подружжя ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, представник ВАТ «ПГЗК» підтвердили суду час вчиненої крадіжки та механізм проникнення, з наданням пояснень про те, що про вчинення крадіжки дізнались по факту її вчинення. В звязку із завданням шкоди злочинними діями підсудного, всі потерпілі предявляють до ОСОБА_5 вимогу про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєні інкримінованих злочинів, суд приймає до уваги, що фактичні обставини справи, обєм та вартість викраденого майна ніким не оспорюються.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5, які виразились в таємному, повторному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в приміщення, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд враховує, що підсудний вчинив ряд тяжких злочинів проти власності, і в якості обставини, що помякшує покарання підсудному враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

За висновком ЛКК підсудний практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. Проживає в родині з матірю, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги. Не працює, постійного джерела доходу не має, зі слів підсудного існує за рахунок випадкових заробітків у приватних осіб.

Приймаючи до уваги дані про особу підсудного, який вчинив ряд умисних злочинів проти власності протягом 1,5 року після звільнення від покарання за попереднім вироком, що є свідченням його небажання стати на шлях виправлення, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_5 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до ст.81 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими позовів, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість втраченого майна по справі встановлена органами досудового слідства, і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Покладаючи на підсудного обовязок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Визначаючи суму, що підлягає стягненню, суд, з врахуванням розяснень, що містяться в п. 16 Постанови, зараховує суму вартості поверненого ВАТ «ПГЗК» майна.

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_6 та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Наявність моральної шкоди обґрунтована потерпілим обставинами, які вони довели суду частково, тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги також реальну можливість відшкодування завданої моральної шкоди, позов в частині вимоги відшкодування завданої моральної шкоди суд вважає обґрунтованим частково, і розмір моральної шкоди, що має бути відшкодованим потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_9 визначає в розмірі по 1000 грн. кожному відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323,324,328 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні засудженого змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 06 грудня 2010 року.

Цивільні позови задовольнити частково. Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь ВАТ «ПГЗК» 14 548 грн.60 коп., на користь потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі по 1249 грн. 50 коп. та компенсацію моральної шкоди в сумі по 1000 грн. кожному відповідно, на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 390 грн., на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 955 грн.45 коп. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Речові докази по справі повернути власникам, як їм належні.

На вирок суду протягом 15 діб з часу його проголошення, засудженим в той же строк з часу вручення копії вироку, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Т.В. Окунь