ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 186/697/15-к

Провадження № 1-кп/0186/112/15

"07" липня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000006 від 27 березня 2015 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м.Токмак, Запорізької області, освіта вища, одруженої, маючої на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючої, несудимої

в скоєнні злочину, передбаченого ст.166 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, відповідно до положень ст.150 Сімейного кодексу України та ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», зобов`язана піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Так, ОСОБА_4 , проживаючи разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , ухиляючись від виконання покладених на неї законодавством обов`язків по догляду за сином, а також всупереч існуючим в суспільстві загальноприйнятим нормам поведінки та моралі, самоусунулась від виховання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , тобто протягом тривалого часу з моменту народження та по 14 вересня 2014 року, діючи умисно, злісно ухиляючись від встановлених законодавством обов`язків по догляду за дитиною, вихованням свого сина не займалась, його моральним, духовним і фізичним розвитком не цікавилась, в результаті чого її неповнолітній син ОСОБА_5 , будучи наданим сам собі, не маючи належного виховання та контролю зі сторони своєї матері, 06 березня 2013 року та 06 грудня 2013 року скоїв тяжкі злочини, передбачені ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж, пов`язаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, винуватість у вчиненні яких повністю доведена у встановленому законодавством порядку та визнана ухвалою Першотравенського міського суду від 25 лютого 2014 року у справі №186/160/14-к, згідно якої до неповнолітнього ОСОБА_5 застосовано примусові заходи виховного характеру, відповідно до ст.105 КК України, а саме застереження та передачу неповнолітнього під нагляд батьків строком на один рік; обвинувальним вироком Першотравенського міського суду від 04 квітня 2014 року у справі №186/334/14-к, згідно якого неповнолітнього ОСОБА_5 засуджено по ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст.ст.104, 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком один рік.

Також рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року у справі № 186/1908/14-ц неповнолітнього ОСОБА_5 , 1999 року народження, відібрано у матері ОСОБА_4 та передано на піклування виконавчому комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області органу опіки та піклування. З січня 2015 року ОСОБА_5 проживає у м.Новомосковську, Дніпропетровської області разом з братом матері ОСОБА_6 .

Таким чином, результатом бездіяльності ОСОБА_4 , що виразилось у невиконанні встановлених ст.150 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків по догляду за своїм сином, є настання тяжких наслідків, які знайшли свій прояв у вчиненні її сином ОСОБА_5 тяжкого злочину.

ОСОБА_4 винною себе в пред`явленому їй обвинуваченні признала повністю. Від дачі показань відмовилася, у вчиненому розкаюється, просить суд її суворо не наказувати.

Неповнолітній потерпілий - ОСОБА_5 та його законний представник - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Обвинувачена ОСОБА_4 подала суду заяву про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, так як вину в скоєнні злочину визнає повністю, вважає недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих обставин, які нею не оспорюються.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не заперечують проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, уяснивши, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, не сумніваються в добровільності та істинності своїх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, в силу ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним їх дослідження.

Вина обвинуваченої в скоєнні нею злочину в судовому засіданні доказана повністю.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_4 по ст.166 КК України правильна за ознакою злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, в судовому засіданні не встановлені.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що вона скоїла злочин середньої тяжкості, особу, яка задовільно характеризується за місцем роботи, щиро розкаялася в скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, і вважає за можливе її виправлення без ізоляції від суспільства. Покарання слід призначити у виді обмеження волі.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та суттєво зменшують ступінь тяжкості скоєного, особу винної, суд вважає за можливе виправлення засудженої без відбування покарання з випробуванням й покладенням на неї обов`язків, у відповідність ст.75 та п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.166 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно пунктів 2-4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1