Справа № 11a- 3156 /2007 р.
Категорія ч.1 ст.115 KK
Головуючий у 1 інстанції: Андрєєв П.Ф.
Доповідач : Єстєніна В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада
2007 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого :
Галатіна О.М.

суддів :
Єстєніної В.В., Лєгостаєва О.А.

з участю :

прокурора
Малютіна

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку кримінальну справу за

апеляцією
засудженої ОСОБА_1 на вирок Добропільського міськрайонного суду

Донецької
області від 26 липня 2006 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше не судиму на підставі ст.. 89 КК України,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України
до 8 років 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду засуджену ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона о 24-00 год. в ніч з 15 на 16
травня 2006 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння в квартирі
АДРЕСА_1, у сварці, що виникла на грунті особистих неприязних стосунків із
співмешканцем її матері ОСОБА_2, навмисно, з метою вбивства, нанесла останньому
удар кухонним ножем в передню поверхню черевної стінки, від чого потерпілий
помер на місці.

Своїми діями ОСОБА_1 заподіяла постраждалому тілесні
пошкодження у вигляді садна задньої поверхні правого плеча в нижній третині та
на ліктьовій поверхні правого
передпліччя, рану передньої
черевної стінки, що
проникає в черевну

порожнину,
з пошкодженням брижі тонкого та товстого кишечнику і черевного відділу аорти.

Смерть ОСОБА_2 настала внаслідок колото-різаного
поранення передньої черевної стінки, що проникає в черевну порожнину, з
пошкодженням брижі тонкого та товстого кишечнику і черевного відділу аорти, яке
ускладнилося гострим загальним недокрів'ям внутрішніх органів, набряком
головного мозку та легенів.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 просила вирок суду скасувати, а справу
повернути прокурору на додаткове розслідування, посилаючись на неповноту
досудового та судового слідства: не проведено за її клопотанням відтворення
події із фіксацією технічними засобами, не допитані свідки, чиї показання вона
вважає суттєвими, досудове слідство проведено з обвинувальним уклоном; висновки
суду не відповідають фактичним обставинам по справі, бо суд не взяв до уваги її
показання про те, що вона захищала своє життя; крім того, призначене покарання
є надто суворим.

В додатку до апеляції засуджена просила вирок суду скасувати з тим, щоб
перекваліфікувати її дії на ст..
116 чи ст..118 КК України , наголошуючи на тому, що вона захищалась від
нападу постраждалого; ніж взяла не з метою вбивства останнього, а щоб позбавити
життя себе і таким чином уникнути побоїв ОСОБА_2; звертає увагу на те, що
знаряддя злочину не знайдено, на ньому не виявлено її відбитків пальців, а кров
на її джинсах - належить не потерпілому, а їй самій.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_1, яка підтримала принесену нею
апеляцію в повному обсязі, прокурора, який з апеляцією засудженої не погодився
і вважав вирок суду постановленим законно та обгрунтовано, дослідивши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляція
засудженої ОСОБА_1 має бути відхилена за таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженої ОСОБА_1 у вчиненні
злочину за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та
наведеному в мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю
узгоджених між собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Як свідчать матеріали кримінальної справи, засуджена ОСОБА_1 протягом як
досудового, так і судового слідства не заперечувала тих обставин, що ножове
поранення постраждалому ОСОБА_2, від якого останній помер, заподіяла саме вона.
Доводи ж засудженої про те, що удар ножем ОСОБА_2 вона нанесла, захищаючись від
нападу останнього та його побоїв, спростовуються сукупністю досліджених в
судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_3 протягом досудового та судового
слідства наголошувала на тому, що о 2 чи 3 годині ночі 16 травня 2006 року до
неї прийшла співмешканка її сина ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка шукала
останнього. Від ОСОБА_4 їй стало відомо про те, що напередодні та разом з її
сином та своєю дочкою - ОСОБА_1 вживали спиртні напої. Під час цього між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувалася сварка, в ході якої її син схопився за живіт та
вибіг на вулицю. Вранці того ж дня їй стало відомо, що син помер.

Аналогічні показання суду дав і свідок ОСОБА_5 -
працівник карного розшуку Добропільського MB. Останній
пояснював про те, що про обставини смертельного поранення ОСОБА_2 їм
розповідала також ОСОБА_4 Остання наголошувала на тому, що ОСОБА_1 вдарила
постраждалого ОСОБА_2 ножем під час їх обопільної сварки. Тоді ж, засуджена
побила і ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_6 також звертав увагу на те, що засуджена, будучи затриманою,
показання давала добровільно, при цьому, наголошувала на тому, що вдарила ОСОБА_2
ножем в процесі сварки з останнім, захищаючи свою матір. Про ці обставини
ОСОБА_1 вказала і у власноруч написаній явці з повиною.

Об'єктивно
показання наведених свідків
підтверджується висновками
судово - медичної експертизи, відповідно до яких на трупі ОСОБА_2 було

виявлено
по одному садну на задній поверхні правого плеча в нижній третині та на
ліктьовій поверхні правого передпліччя, рану передньої черевної стінки, що
проникає в черевну порожнину, з пошкодженням брижі тонкого та товстого кишечнику
і черевного відділу аорти.

При цьому, садна на правому плечі та передпліччі можуть бути розцінені як
такі, що утворилися в результаті боротьби.

Смерть ОСОБА_2 настала в проміжок часу між 2-4 год. 16 травня 2006
року внаслідок колото-різаного поранення передньої черевної стінки, що проникає
в черевну порожнину, з пошкодженням брижі тонкого та товстого кишечнику і
черевного відділу аорти, яке ускладнилося гострим загальним недокрів'ям
внутрішніх органів, набряком головного мозку та легенів. (а. с. 57 60 )

При судово-медичному огляді 16 травня 2006 року ОСОБА_4 на тілі останньої
також виявлені синці лоба зліва, садна лівої молочної залози, синець правої
молочної залози, два садна лівого плеча, два садна лівої ліктьової ямки, два
садна правого плечового суглоба.

Із описової частини висновку судово-медичної експертизи обставини справи
зафіксовані таким чином, що ОСОБА_1 вдарила ножем ОСОБА_2 і той помер від
отриманого поранення, також в процесі сварки нанесла тілесні пошкодження своїй
матері - ОСОБА_4 ( а. с 65 )

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи при судово-медичному
огляді 16 травня 2006 року тілесні пошкодження у вигляді синця нижнього віка
правого ока, рубця на лівій молочній залозі, садна на спині виявлені і на тілі
засудженої ОСОБА_1 Разом з тим, синець віка правого ока та рубець на лівій
молочній залозі утворилися раніше подій ночі з 15 на 16 травня 2006 року, а
садно на спині могло утворитися і в зазначений строк від дії тупих предметів,
або при ударі о такий.

(а. с.72-73)

Таким
чином, висновки суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_1 заподіяла
смертельне поранення постраждала ОСОБА_2 саме у сварці на грунті особистих
неприязних стосунків є обґрунтованими.

В той же
час, наведена сукупність доказів спростовує доводи засудженої про те, що вона
діяла, захищалась від протиправного посягання з боку постраждалого.

Судом
перевірені і не взяті до уваги, як такі, що не знайшли свого підтвердження
доводи засудженої про застосування до неї на досудовому слідстві недозволених
методів слідства, внаслідок чого вона себе обмовила.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком суду і, при цьому, звертає увагу на те,
що позиція засудженої ОСОБА_1 є однозначною як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні: остання послідовно запевняла слідство і суд, що діяла у
стані необхідної оборони, захищаючись від нападу постраждалого. В апеляції ж
вона стала наголошувати на тому, що ніж взяла не з метою вбивства потерпілого,
а з метою позбавлення життя себе самої.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів згодна з висновком суду про те, що це є обрана
засудженою стратегія захисту.

Юридична оцінка вчиненому засудженою ОСОБА_1 злочину судом дана правильно і
сумнівів у колегії суддів не викликає.

Відповідно до вимог ст..65 КК
України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику
призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року,
вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною
у вчиненні злочину, суди зобов'язані дотримуватися загальних засад призначення
покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь
тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини
справи, що обтяжують чи пом'якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, суд,
призначаючи покарання ОСОБА_1 взяв до уваги та вказав на це в мотивувальній
частині вироку як тяжкість скоєного нею злочину та наслідки, що настали;
обтяжуючі та пом'якшуючі покарання обставини, так і дані про її особу,
обгрунтовано призначивши засудженій покарання у вигляді позбавлення волі в межах
санкції закону, відповідно до якого її визнано винною.

Підстав для
скасування чи зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст..ст.365-366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 відхилити; вирок
Добропільського міськрайонного суду від 7 серпня 2007 року стосовно неї
залишити без зміни.