АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/931/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/441/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого:
- 30 серпня 2010 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 05 вересня 2011 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.307 ч.2, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 06 березня 2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, який визнаний винним та засуджений:
- за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 104 годин громадських робіт.
Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Дзержинського районного суду від 06.03.2015 року, остаточно до відбування ОСОБА_6 визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 5 днів.
Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.213 КК України у вигляді 104 годин громадських робіт. Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Дзержинського районного суду від 06.03.2015 року, остаточно до відбування ОСОБА_6 визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 5 днів.
Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, що має право здійснювати операції з металобрухтом, в порушення п.3, 5, 8 ст.1 та п.8, 9 ст.4 Закону України "Про металобрухт" від 05 травня 1999 року, в якому вказано, що "...діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту здійснюється юридичними і фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які здійснюють операції з металобрухтом... збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняється", не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено чинним законодавством, в період часу з січня 2015 року по 30 березня 2015 року в приміщенні господарської споруди із красної цегли, яка зведена без дозвільних документів і не має визначеної поштової адреси, розташованої на городній ділянці АДРЕСА_2 незаконно, умисно, з корисливих мотивів організував пункт прийому металобрухту і здійснював прийом брухту чорного металу від населення за ціною 3 гривні за один кілограм, з метою подальшого збуту брухту за більш високою ціною і отримання прибутку.

Так, 27.03.2015 близько 10:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні господарської споруди із красної цегли, яка зведена без дозвільних документів і не має визначеної поштової адреси, розташованої на городній ділянці АДРЕСА_2 , здійснюючи свою злочинну діяльність, умисно, не маючи державної реєстрації і спеціального дозволу (ліцензії), отримання якого передбачено ст.5 Закону України Про металобрухт, незаконно прийняв у ОСОБА_8 брухт чорного металу загальною вагою 13 кг вартістю 39 гривень, після чого зберігав металобрухт для послідуючого збуту.

Крім цього, 30.03.2015 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні господарської споруди із красної цегли, яка зведена без дозвільних документів і не має визначеної поштової адреси, розташованої на городній ділянці АДРЕСА_2 , здійснюючи свою злочинну діяльність, умисно, не маючи державної реєстрації і спеціального дозволу (ліцензії), отримання якого передбачено ст.5 Закону України Про металобрухт, незаконно прийняв у ОСОБА_9 брухт чорного металу загальною вагою 20 кг вартістю 60 гривень, після чого зберігав металобрухт для послідуючого збуту.

На підставі ухвали слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 30.03.2015 о 17.40 годині працівниками міліції проведено обшук приміщення господарської споруди із красної цегли, яка зведена без дозвільних документів і не має визначеної поштової адреси, розташованої на городній ділянці АДРЕСА_2 в присутності понятих, виявили та вилучили лом чорного металу промислового та побутового походження в кількості 93 кг та механічний кантор зелено-оранжевого кольору з діленням на 10 кг за допомогою якого ОСОБА_6 здійснював незаконні операції з металобрухтом, приймаючи металобрухт від населення без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.213 ч.1 КК України за ознаками здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, схову металобрухту. Однак судом невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки в резолютивній частині вироку, судом безпідставно визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити в повному обсязі, вирок суду першої інстанції змінити та визнати винним ОСОБА_6 за ч.1 ст.213 КК України та призначити йому покарання, в межах санкції статті.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, не заперечував проти апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурор підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України, з дотриманням вимог положень ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Судом в повній мірі досліджені зібрані в справі докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_6 . Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам.

Одночасно, на думку колегії суддів, судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення загальних засад призначення покарання, згідно п.1 ч.1 ст.65 КК України.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України (том 1 а.кп.3-4).

Як вбачається з вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року, при дослідженні всіх зібраних по кримінальному провадженню доказів, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.213 КК України за ознаками здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, схову металобрухту (том 2 а.кп.30-31).

Але, при ухваленні вироку про визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого йому досудовим слідством кримінального правопорушення, суд першої інстанції визнав його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, при цьому, призначивши покарання, згідно санкції ч.1 ст.213 КК України (том 2 а.кп.30-31).

Таким чином, колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Згідно положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо (том 2 а.кп.56), раніше неодноразово судимий (том 2 а.кп.48-49), перебував під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з грудня 2010 року з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, знятий з-під нагляду в серпня 2012 року через судимість (том 2 а.кп.54), у лікаря-психіатра під наглядом не перебував і не перебуває (том 2 а.кп.55), не працює.

Оскільки інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за ч.1 ст.213 КК України він вчинив після ухвалення вироку Дзержинським районним судом м. Кривого рогу від 06 березня 2015 року, згідно якого йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, обвинуваченому призначене покарання, згідно положень ст.71 КК України, часткового складання призначеного покарання.

На думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 змінити.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ст.213 ч.1 КК України до покарання у вигляді 104 годин громадських робіт.

Згідно ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Дзержинського районного суду від 06 березня 2015 року ОСОБА_6 вважати засудженим до остаточного покарання на 2 роки 5 днів.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити особисте зобов`язання, до набрання вироком суду чинності.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з моменту проголошення ухвали, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4