Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2575/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0004187, внесеного до ЄРДР 16.06.2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.01.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України ,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 15.06.2014 року приблизно о 18 год. 00 хв. перебував у кімнаті квартири своєї знайомої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, коли ОСОБА_7 вийшла з кімнати ОСОБА_6 помітив, що на ліжку лежить сумка, в якій знаходилася фотокамера, яка належить ОСОБА_7 , та в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 повторно таємно викрав з вказаної сумки фотокамеру «Sony SLT-А58K kit 18-55 mm», вартістю 5605 грн., всередині якої знаходилася карта пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass», вартістю 257 грн. 60 коп.
Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5862 грн. 60 коп.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся, цивільний позов визнав частково на суму матеріальної шкоди в розмірі завданого збитку та частково моральної шкоди та по суті пред`явленого показав, що приблизно о 18 годині 15.06.14 року він перебував в кімнаті квартири своєї знайомої ОСОБА_8 і, коли вона вийшла з кімнати, побачив сумку з фотокамерою, він взяв її і вийшов з квартири. В той же день він з ОСОБА_9 зв`язувався по телефону і хотів повернути їй фотокамеру, однак не вийшло. В результаті він продав фотокамеру малознайомій йому дівчині Насті на станції метро Мінська за приблизно 2 000 гривень чи трохи більше, а грошові кошти витратив на власні потреби. Заявлений потерпілою цивільний позов визнає частково, тому, що фотокамера не коштує 15 114,00 гривень як заявила в позові потерпіла, а коштує реальну суму, яка визначена у висновку експерта 5862 грн. 60 коп, яку він готовий відшкодувати, та, і своїми діями, він не міг нанести потерпілій моральної шкоди на 50 000 гривень, як це викладено в цивільному позові, оскільки, він не знав достовірно про хворобу потерпілої, про її справжній стан, про наслідки, йому відомо було лише, що у потерпілої цукровий діабет, однак він не знав що їй не можна нервувати. З якою метою потерпіла придбала собі фотоапарат йому не було відомо. Він погоджується що завдав потерпілій моральних страждань, однак в розумних та справедливих розмірах, наприклад, на суму завданого збитку.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 15.06.2014 року її знайомий ОСОБА_6 приходив до неї додому, однак вона погано себе почувала і він це бачив, тому вона повідомила йому що поспішає, а він запропонував її провести. Потім вона вийшла з кімнати, а коли повернулась, то його та її фотоапарату в квартирі не було. Даний фотоапарат їй мама 28.08.2013 року придбала для неї в кредит в магазині «Комфі» за 4 999 гривень, а також картку пам`яті за 374 грн. 17 коп., щоб вона могла навчитись фотографувати і за допомогою нього мала змогу заробляти грошові кошти у зв`язку з тим, що вона не працює і є інвалідом 2 групи. За даний кредит вони сплачували приблизно 700 грн. в місяць, при тому, що її мама отримує 3 000 грн., а вона отримує пенсію по інвалідності. Сплата кредиту закінчувалась протягом року. Навчатись вона збиралась після повної сплати кредиту за фотокамеру, в фотостудії протягом 3 днів на тиждень. Обвинуваченого вона вперше побачила в середині травня 2014 року. Та з того часу вони почали спілкуватись. Вона з її мамою розповідали обвинуваченому про її стан здоров`я, що їй не можна хвилюватись та що вона не може працювати. Він декілька разів приходив до них додому. Коли в червні він прийшов до неї додому то, питав як її хвороба, як проходить її лікування, вона показувала йому уколи. У зв`язку з тим, що вона хворіє з 2011 року, то займається самолікування. Вона постійно приймає ліки, однак постійної схеми лікування не має. В лікарню вона зверталась у зв`язку з тяжким станом, від стаціонарного лікування не відмовлялась, однак на це потрібні гроші. До вчинення злочину, тобто до 15.06.2014 року, вона востаннє до лікаря зверталась в 2013 році. А з часу вчинення крадіжки вперше звернулась 05.09.14 року у зв`язку з тим, що в цей день їй стало дуже погано, потім 15.10.2014 року. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди заявлений в сумі 15 114 гривень, оскільки станом на цей день в магазині «Комфі» саме стільки коштує викрадений в неї фотоапарат, а він їй необхідний для навчання та заробітку. А заявлена моральна шкода пов`язана з тим, що її лікування дорого коштує, втрачений час на навчання, який тримає 3 місяці.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що в день, коли стався злочин, вона була на роботі. Їй зателефонувала донька та повідомила, що ОСОБА_6 викрав її фотоапарат. Даний фотоапарат вона купила для доньки в кредит приблизно за 7000 гривень, за який вона вносила кошти. Донька після виплати кредиту за його допомогою навчалась би фотографувати. Вони обрали навчальний курс в рамках 10 000 гривень за 6 місяців, який вона б оплачувала помісячно, так як вона отримує за роботу продавцем та діяльності з нерухомості дохід від 7 000 до 10 000 гривень. Після навчання, дочка могла би заробляти грошові кошти за його допомогою. Дохід від майбутніх робіт доньки вони не рахували. З обвинуваченим вона знайома особисто, так як раніше вони жили в одному будинку, а потім вони переїхали. Вкінці весни 2014 року вони з ним зустрілись на Лукяновці, і тоді, при розмові вона з дочкою йому говорили, що ОСОБА_9 хворіє. З того часу і до 15.06.2014 року вони часто спілкувались, він приходив до неї на роботу, на тиждень вони бачились приблизно 5-6 разів і практично завжди їх розмова починалась про цукровий діабет доньки, вона йому розповідала з чого все почалось, як лікувати, як вона себе відчуває, що їй не можна хвилюватись, тому, що в неї піднімається цукор в крові, що вона не працює. В свою чергу, він виражав співчуття та жалість. Вона не цілеспрямовано розповідала ОСОБА_11 про стан здоров`я доньки. У неї інших тем немає. Він телефонував ОСОБА_12 , коли вона не відповідала, то він говорив їй, щоб ОСОБА_13 передзвонила йому. Коли дочці погано, вона не відповідає на дзвінки. На той момент він не нервував ОСОБА_14 . До вчинення щодо її доньки злочину, стан ОСОБА_15 для даної хвороби був нормальний. З 2001 року були госпіталізації, однак протягом 2013-2014 р.р. їх не було. ОСОБА_16 вже після вчинення злочину дочці було погано, швидку не викликали,тому що вони самі вимірюють цукор в крові. А також, вони зверталися до приватного лікаря. У зв`язку з тим, що їй було дуже погано, вони збільшили дозу інсуліну. Найгірше самопочуття ОСОБА_9 було до 15.06.2014 року, та дії ОСОБА_6 не довели її до такого ж самого найгіршого самопочуття. Однак, вона після 15.06.14 року почала нервувати кожного дня та сума її лікування збільшилась.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченого його вина у вчиненні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повністю підтверджується наступними доказами, які містяться у кримінальному провадженні.
Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.06.2014 року, потерпіла ОСОБА_7 заявила що 15.06.14 року приблизно о 18 год ОСОБА_6 таємно заволодів фотоапаратом «Sony вартістю 6 000 грн, який знаходився в квартирі проживання ОСОБА_8 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно протоколу огляду місця події від 15.06.2014 року, встановлено, що під час огляду за адресою АДРЕСА_2 була вилучена спортивна куртка, яка може належати підозрюваному ОСОБА_6 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно видаткової накладної № ЧКІА5-0072 від 28.08.2013 року вартість фотокамери «Sony SLT-А58K kit 18-55 mm» 4999,17 грн., вартість карти пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass» 374 грн. 17 коп. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно фіскальному чеку № 4456 від 28.08.2013 року ОСОБА_17 сплатила в касу за фотокамеру «Sony SLT-А58K kit 18-55 mm» 5999,00 гривень, за карту пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass» 449,00 грн. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно протоколу огляду предмета від 11.07.2014 року, було оглянуто спортивну куртку синьо-чірого кольору яка може належати підозрюваному ОСОБА_6 , на підкладці якої міститься напис « ОСОБА_18 ». Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно висновку №145 тв товарознавчої експертизи від 17.11.2014 року, встановлено, що залишкова вартість фотокамери «Sony SLT-А58K kit 18-55 mm», котра була придбана 28.08.2013, та картка пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass», яка була придбана 28.08.2013 року, які жодних пошкоджень не мали, були в доброму технічному стані та жодного разу в ремонті не перебували, станом на 15.06.2014 року могла становити 5862 грн. 60 коп. Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно протоколу огляду речей від 24.02.2015 року, оглядався мобільний телефон «Nokia 700», в якому знаходиться сім-картка абонента стільникового зв`язку «Лайф» № НОМЕР_1 , який потерпіла ОСОБА_7 надала добровільно з метою огляду смс-повідомлень, які відправляв підозрюваний ОСОБА_6 на її телефон. В папці смс-повідомлень від 16.06.2014 року знаходилось повідомлення, яке отримано 09:34, від абонента НОМЕР_2 , який збережений під іменем « ОСОБА_19 киевстар» з текстом: «не боись, отдам фотык сегодня». Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно Довідки до АКТА огляду МСЕК Серії № КА-1 № 009567 ОСОБА_7 має 2 групу інвалідності з дитинства безстроково. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно Виписок із медичної карти амбулаторного хворого з 2001 року по 2013 рік ОСОБА_7 має цукровий діабет 1 типу. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи , яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Суд звертає увагу на нелогічні і незмістовні покази потерпілої в частині заявленого цивільного позову, які не узгоджуються з матеріалами справи, а саме, згідно видаткової накладної № ЧКІА5-0072 від 28.08.2013 року вартість фотокамери «Sony SLT-А58K kit 18-55 mm» становить 4999,17 грн., а вартість карти пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass» становить 374 грн. 17 коп. Згідно фіскальному чеку № 4456 від 28.08.2013 року потерпіла ОСОБА_17 сплатила в касу за фотокамеру «Sony SLT-А58K kit 18-55 mm» 5999,00 гривень, а за карту пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass» 449,00 грн., згідно висновку №145 тв товарознавчої експертизи від 17.11.2014 року, встановлено, що залишкова вартість фотокамери «Sony SLT-А58K kit 18-55 mm», котра була придбана 28.08.2013, та картка пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass», яка була придбана 28.08.2013 року, які жодних пошкоджень не мали, були в доброму технічному стані та жодного разу в ремонті не перебували, станом на 15.06.2014 року могла становити 5862 грн. 60 коп., які суд вважає належними та допустимими і такими, які можна покласти в основу обвинувального вироку в частині цивільного позову.
Суд погоджується з доводами обвинуваченого, що вартість майна, викраденого ним у потерпілої була нижче, ніж заявила потерпіла в цивільному позові, його доводи підтверджуються сукупністю досліджених доказів і які суд вважає належними та допустимими.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого, з врахуванням того що суд розглядає справу лише в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого правильною.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.185 КК України, що даний злочин відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин, що передбачено ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, що він вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком від 20.01.2014 року Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у виді реального позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що призначення іншого покарання на думку суду не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Суд вважає, що не встановлено підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України.
Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
ч.1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Під час судового розгляду судом встановлено, що злочинними діями ОСОБА_6 , які полягають у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_20 останній заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 5 862, 60 гривень, відповідно до висновку №145 тв товарознавчої експертизи від 17.11.2014, а тому ці витрати потерпілої повинні бути відшкодовані ОСОБА_6 у повному обсязі. В решті цивільний позов в частині матеральної шкоди не підлягає задоволенню, як такий, що не знайшов підтвердження у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілій ОСОБА_7 від протиправних дій ОСОБА_6 , пов`язаних із вчиненням таємного викрадення майна потерпілої, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в її житті, які сталися у зв`язку із цим.
З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду на суму 6000 гривень, яка повинна бути стягнута з ОСОБА_6 до якого пред`явлено позов та який винен у її заподіянні.
Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду міста Києва від 20.01.2014 року до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуваним строком на 2 роки, остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у виді 2 років 2 місяці позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.
Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання, а саме 17.02.2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_7 ) задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5 862 грн. 60 коп. та моральну шкоду в розмірі 6 000 гривень. В інший частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 витрати за проведення товарознавчної експертизи в дохід держави в розмірі 196 грн. 56 коп.
Речові докази: спортивна чорна куртка «Puma», яка знаходиться в камері схову Подільського РУГУ МВС України, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 , як законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_21