Справа № 522/564/15-к
Провадження № 1-кп/522/580/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000184 від 29.04.2014 року, стосовно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Одеса, громадянин України, освіта вища, не працює, одружений, який зареєстрований та проживає в кв. АДРЕСА_1 ,
-за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України (в ред. 2014 року), ч.2 ст.365 КК України ( в ред. 2014 року), ч.2 ст.366, ч.2 ст.162 та ч.2 ст.309 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив зловживання владою і службовим становищем, тобто умисне з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та іншої фізичної особи використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, що спричинило тяжкі наслідки; перевищив владу і службові повноваження, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, що супроводжувалися діями, що ображають особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування; склав та видав як службова особа завідомо неправдивий офіційний документ, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, що спричинило тяжкі наслідки; незаконно проникнув до житла чи до іншого володіння особи, незаконно провів у них огляд і обшук, як службова особа та незаконно придбав, зберігав, перевозив наркотичні засоби без мети збуту за попередньою змовою групою осіб.
Наказом Начальника УМВС України в Одеській області № 100 о/с від 01.02.2002 року ОСОБА_5 призначений на посаду водія-співробітника автогосподарства УМВС України в Одеській області.
У своїй службовій діяльності водій-співробітник ОСОБА_5 повинен був керуватися Конституцією України, Європейською Конвенцією "Про захист прав людини і основні свободи" (далі - Європейська Конвенція), Законами України "Про міліцію", "Про оперативно - розшукову діяльність", нормативними актами та наказами МВС України.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міліцію", в обов`язки старшого сержанта міліції ОСОБА_5 входило забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів, попередження і припинення правопорушень, виявлення і розкриття злочинів.
Проте, ОСОБА_5 , нехтуючи покладеними на нього обов`язками працівника правоохоронного органу, реально усвідосмлюючи кримінально-карні наслідки скоєння ним кримінальних правопорушеннь, замість боротьби зі злочинностю, попередження її та профілактики, грубо порушив положення Конституції України, Європейської Конвенції, Закону України "Про міліцію" та дану ним 18.12.1998 року Присягу працівника органів внутрішніх справ України, згідно з якою зобов`язувався захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, - сам скоїв низку умисних кримінальних правопорушень, за наступних обставин.
Так, приблизно наприкінці березня на початку квітня 2005 року (більш точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено), старший сержант міліції ОСОБА_5 , за попередньою змовою з оперуповноваженим відділення розкриття групових і резонансних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків бюро оперативно - розшукової роботи УБНОН УМВС України в Одеської області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_7 (стосовно якого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014 за скоєння за попередньою змовою групою осіб, кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.121, ч.2 ст.127, ч.2 ст.162 та ч.2 ст.309 КК України в порядку ст.95 КПК України вирок Біляївського районного суду м.Одеси від 29.04.2013 та ухвалу колегії суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 24.09.2013 змінено, та перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.364 на ч.2 ст.364 КК України (в редакції закону 2014 року), та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки), а також з особою матеріали відносно якої вилділено в окреме провадження ( далі - особою), у функціональні обов`язки яких входило проведення оперативної роботи по виявленню та викриттю злочинної діяльності організованих груп наркоторгівців, збувальників і перевізників наркотичних засобів, вступили у злочинну змову щодо фальсифікації матеріалів про незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів оперативному закупнику ОСОБА_8 ..
Домовившись щодо скоєння вказаного злочину, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та особа, з метою створення видимості успішно проведеної оперативної закупівлі наркотичного засобу, позитивних результатів боротьби із злочинністю, ефективності оперативної роботи з виявлення осіб, які збувають наркотичні засоби та отримання схвалення з боку керівництва УМВС України в Одеській області, зловживаючи наданими їм владою і службовими повноваженнями, діючи всупереч інтересам служби, усвідомлюючи, що в результаті їх спільних злочинних дій до кримінальної відповідальності може бути притягнуто завідомо невинну для них особу, бажаючи цього, розподілили поміж собою ролі.
ОСОБА_5 , відводилася роль «закупника» наркотичного засобу у ОСОБА_8 , стосовно якого була постанова про проведення у нього оперативної закупівлі наркотичних засобів, УБНОН УМВС України в Одеській області, термін реалізації якої спливав., а також внесення в відповідні офіційні документи неправдивих відомостей щодо, начебто, успішно проведеної ним оперативної закупівлі наркотичного засобу.
ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа, відповідно до їх злочинного плану повинні були проникнути на територію домоволодіння та у саме помешкання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , у якому мали без відповідних на те дозволів провести огляд та обшук, сподіваючись знайти в будинку заборонені для зберігання предмети, після чого скласти завідомо неправдиві документи, про затримання завідомо невинуватої особи, начебто, під час «збуту» наркотичного засобу «оперативному закупнику» ОСОБА_5 .
З метою штучного створення доказів винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа, у першій половині 2005 року перевищуючи свої владу і службові повноваження, незаконно придбали без мети збуту 10,2 мл. ацетильованого опію, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів.
В подальшому, зазначений наркотичний засіб ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа до 07.04.2005 незаконно зберігали за місцем своєї роботи - у приміщенні ОПВ ОРР УБНОН УМВС України в Одеській області в м. Одесі по вул. Базарній, 56.
07 квітня 2015 року, приблизно о 6 годині, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа, під виглядом відпрацювання, наявної у них інформації про те, що начебто, ОСОБА_8 , який проживає у с. Нерубайське Біляївського району Одеської області є збувальником ацетильованого розчину опію і припускаючи можливість зберігання ним наркотичних засобів за місцем свого проживання, разом з іншими співробітниками УБНОН УМВС України в Одеській області, які не були ними проінформовані про їх злочинний план, на автомобілі «Мitsubishi Pаjero» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , прибули до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживають сім`ї ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з метою подальшого проникнення на територію їх домоволодіння, в будинок, проведення в ньому незаконних огляду і обшуку, під час яких вони сподівалися виявити наркотичні засоби.
При цьому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, без постанови суду про проведення обшуку, а також підстав, передбачених ст.ст. 177 і 190 КПК України (в ред. 1960 року), за відсутності згоди проживаючих у будинку осіб, заподіюючи істотну шкоду їхнім правам, свободам і інтересам, перевищуючи свої владу і службові повноваження, незаконно проникли через паркан на вказану територію, після чого, увійшли до будинку, двері якого відчинив їм ОСОБА_11 , де провели незаконні огляд і обшук житла, під час яких будь-які заборонені до зберігання предмети, в тому числі і наркотичні засоби ними виявлені не були.
Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та особа, продовжуючи перевищувати свої владу і службові повноваження, за відсутності у них для цього законних підстав, в грубій формі наказали ОСОБА_8 і ОСОБА_11 одягнутися, і вийти з ними на вулицю, тим самим, грубо порушуючи їх конституційні права на недоторканність і безпеку, принижуючи їх особисту гідність, наказали їм сісти на підлогу в багажному відсіку автомобіля «Мitsubishi Pаjero», припаркованому поблизу паркану будинку.
Приблизно о 7 годині, ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , доставили до кінцевої зупинки трамвая № 20 біля Хаджибеївського лиману в м. Одесі, де знаходилися інші співробітники УБНОН УМВС України в Одеській області, в тому числі і начальник відділу УБНОН УМВС України в Одеській області ОСОБА_12 , який запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_11 здійснити закупку наркотичних засобів у осіб, які їх збувають, на що вони відмовились. Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та особа доставили ОСОБА_8 і ОСОБА_11 до приміщення ОПВ ОРР при УБНОН УМВС України в Одеській області, за адресою вул. Базарна №56, в м. Одеса, в підвалі якого ОСОБА_8 і ОСОБА_11 ізолювали в окремих приміщеннях.
ОСОБА_7 , виходячи за межі досягнутої з ОСОБА_5 домовленості, вступив із особою в злочинну змову на побиття, знущання та катування ОСОБА_8 , з метою примушення його до самообмови у незаконному придбанні, зберіганні та збуті ОСОБА_5 ацетильованого розчину опію.
З цією метою, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 декілька ударів руками в голову та декілька ударів руками та коліном в живіт, внаслідок чого ОСОБА_8 - присів на підлогу, затиснувши рукою забиту частину живота, не підозрюючи про наявність у нього прихованої патології у вигляді збільшеної селезінки (спленомегалії).
Незважаючи на це, ОСОБА_7 , продовжував свої злочинні дії, та після кількахвилинної перерви підняв з підлоги ОСОБА_8 , страждаючого від сильного фізичного болю і наніс йому в живіт ще декілька ударів ліктями рук.
Приблизно о 9 год. 30 хв. до приміщення, в якому знаходилися ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , увійшов особа і наніс ОСОБА_8 декілька ударів руками в живіт та декілька ударів ногами по ногам потерпілого, у якого розвинулася внутрішньочеревна кровотеча. Далі особа, схопив останнього за волосся на голові і піднявши потерпілого в черговий раз з підлоги - продовжив наносити йому численні удари руками в живіт, при цьому він пояснив ОСОБА_8 , що його дії викликані відмовою свідчити про збут розчину опію ОСОБА_5 .
В подальшому, ОСОБА_7 і особа, почергово, протягом декількох годин, роблячи невеликі перерви, продовжили мордувати і катувати ОСОБА_8 , наносячи йому багаточисленні удари руками і ногами в різні частини тіла, в тому числі в живіт, одночасно погрожуючи ОСОБА_8 піддати аналогічному побиттю, мордуванню і катуванню ізольованого в іншому приміщенні підвалу ОСОБА_11
ОСОБА_8 , враховуючи різке погіршення свого стану здоров`я - погодився обмовити себе в незаконному придбанні, зберіганні та збуті ОСОБА_5 10,2 мл. ацетильованого розчину опію, та підписати ОСОБА_7 , особі і ОСОБА_5 необхідні їм документи для фальсифікації відповідних матеріалів перевірки.
Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та особа, склали відповідні документи, внісши до них завідомо неправдиві відомості стосовно затримання ОСОБА_8 «на гарячому» під час збуту ним розчину опію ОСОБА_5 .
Зокрема, ОСОБА_5 , своїм підписом підтвердив «достовірність» відомостей в акті огляду закупника від 06 квітня 2005, із змісту якого вбачалося, що ОСОБА_5 , на час проведення оперативного заходу нібито мав при собі лише отримані від співробітників УБНОН попередньо помічені спецбарвником 100 грн., купюрами номіналу 50 грн., 20 грн., 20 грн. та 10 грн.
При цьому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа ввели в оману залучених ними в якості понятих ОСОБА_13 , і ОСОБА_14 , інших співробітників УБНОН УМВС України в Одеській області, які складали інші документи, необхідні для долучення до матеріалів перевірки, які в подальшому також були долучені до сфальсифікованих вказаними співробітниками міліції матеріалів ЖРЗПЗ № 1137 від 07.04.2005 щодо збуту ОСОБА_8 закупнику ОСОБА_5 10,2 мл. ацетильованого розчину опію (0,363 г. за сухим залишком) згідно з висновком спеціаліста № 1508 від 08.04.2005.
Після цього, приблизно о 14 годині, ОСОБА_7 доставив ОСОБА_8 до Усатівської дільничої лікарні Біляївського району Одеської області, де отримав довідку про можливість утримання останнього в умовах ІТТ, не дивлячись на попередньо поставлений діагноз медиків щодо забиття у ОСОБА_8 грудної клітини і передньої черевної стінки.
Через півгодини, ОСОБА_7 , доставив ОСОБА_8 в чергову частину Усатівського селищного ВМ Біляївського РВ УМВС України в Одеській області та надав для реєстрації і подальшого прийняття по ним рішення в порядку ст. 97 КПК України( в ред. 1960 року) сфальсифіковані матеріали стосовно ОСОБА_8 , які, відповідно до рапорту на ім`я начальника Біляївського РВ УМВС України в Одеській області, були зареєстровані в журналі реєстрації заяв і повідомлень про скоєні злочини за № 1137.
З огляду на тяжкий стан здоров`я ОСОБА_8 співробітниками ІТТ було відмовлено в поміщенні ОСОБА_8 , після чого, близько 20 годин ОСОБА_8 був доставлений до Біляївської ЦРЛ, де медики доповнили попередній діагноз потерпілого припущенням про наявність у ОСОБА_8 «перелому ребер зліва» надавши йому направлення до Одеської обласної клінічної лікарні.
Вночі 08 квітня 2005, ОСОБА_8 , у Одеській обласній клінічній лікарні була проведена хірургічна операція - лапаротомія, під час якої його селезінка була видалена.
В той же час, приблизно з 8 до 18 годин ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа, незаконно перевезли до приміщення НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області, 10,2 мл. ацетильованого розчину опію надавши його експертам для подальшого дослідження як наркотичний засіб, «закуплений» у ОСОБА_8
11 квітня 2005, особа отримав в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області висновок спеціаліста № 1508 від 08.04.2005 та 0,363 г. в сухому залишку ацетильованого опію, після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і особа вказаним наркотичним засобом розпорядилися на свій розсуд.
16 квітня 2005 СВ Біляївського РВ УМВС України в Одеській області, порушено кримінальну справу № 12 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, постанову щодо порушення якої 18.04.2005 Біляївською міжрайонною прокуратурою Одеської області було скасовано як незаконну, у зв`язку з не процесуальним отриманням «доказів» «вини» ОСОБА_8
08 липня 2005, наказом №283 о/с начальника ГУ МВС України в Одеській старшого сержанта міліції ОСОБА_5 звільнено з органів внутрішніх справ України за власним бажанням.
У судовому засіданні захисник заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. 2014 року), ч. 2 ст. 365 (в ред. 2014 року), ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор частково не заперечував проти такого звільнення.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, суду пояснив, що за вказаними в ухвалі обставинами, він з кінця березня - початку квітня 2005 року разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_15 виїжджав як водій - співробітник до села Нерубайського, Овдіопольського району Одеської області, де мала бути проведена оперативна закупка наркотичних засобів, він мав виступати в ролі закупщика, в зв`язку з чим вони незаконно проникнули на територію домоволодіння ОСОБА_8 , де провели обшук в результаті якого нічого не виявлено. Після чого потерпілого в багажнику автомобіля доставили для проведення допиту в м. Одесу. У вчиненому покаявся, від слідства не скривався і постійно проживав за місцем реєстрації, тому просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, та не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності із підстав вказаних у п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.
Потерпіла не заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з наступних підстав.
Вина ОСОБА_5 , за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 309 КК України доказана та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції Закону 2014 року), оскільки він вчинив зловживання владою і службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та іншої фізичної особи використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, що спричинило тяжкі наслідки.
Також, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 365 КК України (в ред. Закону 2014 року), а саме перевищення влади і службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, що супроводжувалися діями, що ображають особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування.
Його дії, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.
Та дії ОСОБА_5 , кваліфіковані правильно за ч.2 ст.162 КК України, адже він вчинив незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду і обшуку, вчинені службовою особою.
Також його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 12 ч. 4 КК України дані злочини відносяться до тяжких злочинів, оскільки максимальний розмір покарання зазначений у санкції ст. 365 ч. 2 КК України (в ред. Закону 2014 року) позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права займатися певною діяльністю або обіймати певні посади строком до трьох років.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло десять років.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, питання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, не заперечує проти звільнення його від відповідальності за вказаними обставинами. Ті обставини, що в матеріалах кримінального провадження знаходились відомості про ухилення ОСОБА_5 від слідства, суд розглядає критично, оскільки сама по собі постанова про оголошення його в розшук не свідчить про те, що ОСОБА_5 ухилявся від органів слідства. При цьому судом враховується Постанова Верховного суду України від 19 березня 2015 року по справі № 5-1кс15 згідно з якою, під ухиленням від слідства, варто вважати будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєнийй злочин, що змушує правохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника ( нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті, тощо. Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа ( що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персолніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи.
З урахуванням того, що прокурором не наведено фактів про приховування ОСОБА_5 свого місця перебування, невиконання ним обов`язку з`являтися до органів слідства, зміну документів, які посвідчують особу при розгляді питання про формальність перебування особи у розшуку, тобто ніяких фактичних дій для встановлення місця перебування ОСОБА_5 зі сторони досудового розслідування вчинено не було, виклики до таких органів йому не надсилалися, тому суд вважає оголошення його в розшук було чисто формальним, без вжиття заходів спрямованих на розшук та його затримання, а тому не вбачає перешкод для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. 2014 року), ч. 2 ст. 365 (в ред. 2014 року), ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути із ОСОБА_5 відшкодування судових витрат а саме 2358 грн. 72 коп. - за проведення судово-почеркознавчої експертизи №188-П від 07.07.2014 року.
На підставі ч. 5 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, керуючись ст.ст. 285-286, 288, 372, 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. 2014 року), ч. 2 ст. 365 (в ред. 2014 року), ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, зареєстроване у ЄРДР за № 000000184 від 29.04.2014 - закрити.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи №188-П від 07.07.2014 у сумі 2358 ( дві тисячі триста п`ятдесят вісім) гривень 72 коп. на користь НДКЦ в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд м. Одеси, протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
30.06.2015