АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5067/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/250/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.402 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 6 травня 2015 року яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст.402 КК України на один рік позбавлення волі
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, на якого покладалися обов`язки щодо сумлінного, точного та вчасного виконання відданих командирами наказів, всупереч вимог ст.ст.11,30,37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, усвідомлюючи те, що зобов`язаний неухильно виконати наказ командира військової частини і те, що відданий наказ є законним, діючи умисно, з єдиним злочинним наміром - не виконувати наказ командира щодо вибуття до пункту виконання військовою частиною пп НОМЕР_1 завдань за призначенням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи ознайомленим 04.08.2014 року із законним наказом командира військової частини пп НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 01.08.2014 року №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокацій в район виконання завдань за призначенням», 05.08.2014 року близько 08.30 год., у приміщенні службового кабінету військової частини пп НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_2 , у категоричній формі подав рапорт командиру батальйону територіальної оборони та відмовився виконати наказ командира військової частини пп НОМЕР_1 від 01.08.2014 року №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокацій в район виконання завдань за призначенням», та в подальшому, без поважних причин, до нового місця служби не вибув.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вищевказаний вирок в частині призначеного покарання змінити, застосувати положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. Вважає, що призначене йому покарання є надто суворим, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Стверджує, що судом при обранні міри покарання не враховано позитивних характеристик з місця проживання та попереднього місця роботи, матеріальної та моральної шкоди не завдано. Крім того, не враховано таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, що була встановлена органом досудового розслідування і зазначена в обвинувальному акті, а також відсутні обтяжуючі покарання обставини.
В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_10 , просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок щодо нього без зміни. Зазначає, що всі докази, в тому числі і ті, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, судом дослідженні в повному обсязі та їм надано вірну оцінку, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та призначене покарання відповідає вимогам закону.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 , які в судових дебатах та обвинувачений у останньому слові, підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вирок щодо нього змінити, пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, шляхом застосування положень ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, міркування прокурора в судових дебатах про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено та кваліфікація його дій за ч.1 ст.402 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу винного, який не судимий, за місцем служби характеризується позитивно.

Крім того, судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховано і пом`якшуючу покарання обставину, а саме: повне визнання вини.

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.402 КК України у виді 1 року позбавлення волі, в той час як санкція вказаної статті передбачає і більш тривале позбавлення волі строком до двох років.

Дане покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, також відсутні підстави для застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, як про це ставиться питання в його апеляцій скарзі.
Таким чином, при перевірці кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 6 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2