Справа № 175/1137/15-к
Провадження № 1-кп/175/48/15
Вирок
Іменем України
22 квітня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальне провадження № 0000432 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, маючого на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , інн НОМЕР_1 , раніше судимого,

· 13.06.2003 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;

· 23.10.2006 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.296, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

· 26.02.2007 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

· 23.12.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.355, ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки,

· 15.09.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263-1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі шляхом поглинення за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку, вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, 09.02.2015 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи його, прибув до домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до забору домоволодіння та шляхом його демонтажу скоїв крадіжку восьми секцій забору, виконаних з металевих кутів та металевої сітки, після чого ОСОБА_4 погрузив вищезазначене майно на тачку та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, у подальшому розпорядишись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, згідно висновку товарознавчої експертизи № 24-015 від 19.03.2015 року ОСОБА_4 , завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 603 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні, вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи. У скоєному щиро розкаявся.

Дослідження доказів на підтвердження обставин злочину обвинувачений вважав недоцільним.

Провина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного судом діянні підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності його позиції, а також роз?яснивши передбачені частиною 3 статті 349 КПК України процесуальні наслідки визнання таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_4 , - раніше неоднаразово судимий, маючий чотири не зняті і не погашені в установленому порядку судимості, має на утриманні одну малолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням обставин справи і особи ОСОБА_4 , який відповідно до ст.12 КК України вчинив злочин середньої тяжкості в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а також позиції прокурора, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі за правилами ст.ст. 71,78 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, достатнім, відповідати особі обвинуваченого і обставинам вчиненого ним злочину.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено, крім того враховуючи обставини скоєння кримінального правопорушення, та беручи до уваги, що ОСОБА_4 скоїв злочин в період іспитового строку, у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.

Підстав для призначення альтернативного покарання, передбаченого за вказаний злочин, суд не вбачає.

У відповідності з пунктами 10 и 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 замінити на взяття під варту, до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду, негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання.

Речові докази: а саме, вісім секцій забору, які відповідно до зберігальної розписки повернуті потерпілому ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, залишити у його розпорядженні.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинувачений у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1