АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-кп/791/428/13 р.
1-й інстанції Котьо І.В.
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця « 26» дня

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Бугрименка
В.Г.Суддів:Черствої Є.О., Вороненко
Т.В.При секретаріФокіній Є.В.З участю
прокурораШабуняєва
К.С.ПотерпілогоОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні матеріали
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0002535, за
апеляційною скаргою потерпілого
ОСОБА_6 на вирок Комсомольського
районного суду м. Херсона від 29 жовтня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, громадянина
України, уродженця села Славне

Горностаївського району
Херсонської області, жителя

АДРЕСА_1, раніше судимого 14.05.2012
р

за ч. 1 ст. 185 КК України до
позбавлення волі на три роки і на

підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування покарання

з випробуванням на іспитовий
строк два роки,

засуджено

за ч. 1 ст. 357 КК України до штрафу у
розмірі 850 гривень,

за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення
волі на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим -
до позбавлення волі на три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за
сукупністю вироків частково приєднано
невідбуту частину покарання,
призначеного вироком Комсомольського
районного суду м. Херсона від 14 травня
2012 року і остаточно призначено
покарання у виді позбавлення волі на
три роки один місяць з поміщенням до
кримінально-виконавчої установи
закритого типу.

Захід забезпечення кримінального
провадження - взятий під варту в залі
суду.

Вказано на необхідність відрахування
початку строку відбування покарання
ОСОБА_8 з моменту його затримання.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8
визнано винним і засуджено за те, що він
17 травня 2013 року близько девятої
години, перебуваючи у гуртожитку
Херсонського професійного
суднобудівного ліцею, розташованого за
адресою вул. Острівське шосе, 1 в м.
Херсоні, з кімнати № 619 викрав
банківську картку за № НОМЕР_1
емітовану АТ « УкрСіббанк», яка
належала ОСОБА_6 і в цей же день,
скориставшись банкоматом АТ «
Ощадбанк» на вул. Дорофєєва в м.
Херсоні, викрав гроші ОСОБА_6 в сумі 300
гривень, знявши їх з банківського
рахунку з допомоги викраденої
банківської картки.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій, не
заперечуючи доведеності вини і
правильності кваліфікації дій
обвинуваченого, покликається на
незаконність вироку внаслідок
неправильного застосування
кримінального закону, зокрема
призначення обвинуваченому ОСОБА_8
суворого покарання. В обґрунтування
доводів потерпілий вказує, що при
призначенні обвинуваченому покарання
суд не в достатній мірі врахував ряд
фактичних обставин та дані про особу
обвинуваченого. Так, на думку
потерпілого, судом не враховано, що
ОСОБА_8 є неповнолітнім,
характеризується позитивно і зняв
гроші з його банківської картки у
зв'язку з необхідністю повернення
боргу, у виникненні якого був винуватим
він. Крім того, суд безпідставно
відмовив у затвердженні укладеної ним
і обвинуваченим угоди. Просить вирок
скасувати та затвердити угоду про
примирення, укладену між ним і
обвинуваченим, призначивши більш мяке
покарання.

Заслухавши міркування прокурора про
необхідність залишення вироку без
зміни,, потерпілого, який підтримав
подану ним апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про
винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів
за зазначених у вироку обставин у
апеляційній скарзі не заперечується і
такий висновок підтверджується
перевіреним в судовому засіданні
доказами, яким суд дав належну правову
оцінку та правильно кваліфікував дії
обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги потерпілого
щодо необхідності затвердження угоди
про примирення між ним та
обвинуваченим не заслуговують уваги.
За даною угодою судом першої інстанції
прийнято рішення, а саме ухвалою суду
від 21 жовтня 2013 року відмовлено у
затвердженні угоди про примирення. З
таким рішенням суду колегія суддів
погоджується. Відповідно до положень ч.
7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в
затвердженні угоди, якщо умови угоди
суперечать вимогам закону. Як видно із
змісту угоди про примирення, укладеної
між потерпілим і обвинуваченим 26
вересня 2013 року, пропонувалося
призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст.
357, ч. 1 ст. 185 із застосуванням положень
ст.. 69 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70
КК України покарання у виді штрафу у
розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та вказано
на самостійне виконання попереднього
вироку. Така угода не могла бути
затверджена так як суперечить нормам
матеріального права, зокрема вимогам
ст.ст.71, 99 КК України.

Що стосується призначеного
обвинуваченому ОСОБА_8 покарання то
достатніх підстав вважати його
суворим, як це стверджується у
апеляційній скарзі потерпілого, немає.
Колегія суддів вважає, що призначене
ОСОБА_8 покарання як за кожний із
злочинів так і їх сукупністю та на
підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України
відповідає вимогам ст. 65 КК України
щодо його необхідності, достатності та
справедливості. Як встановив суд
першої інстанції обвинувачений вчинив
злочин середньої тяжкості, вину визнав
і покаявся, сприяв розкриттю злочину,
за місцем навчання характеризується
позитивно. Сукупність цих обставин
були враховані судом першої інстанції
при призначення обвинуваченому
покарання. При цьому судом взято до
уваги, що ОСОБА_8 14 травня 2012 року був
засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до
позбавлення волі на три роки і на
підставі ст. 75 КК України був
звільнений від відбування покарання з
випробуванням на іспитовий строк два
роки і в період цього іспитового строку
знову вчинив злочини, один із яких є
злочином середньої тяжкості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
вирок суду першої інстанції є законним
і обґрунтованим, підстав для його
скасування та задоволення апеляційної
скарги потерпілого немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого
ОСОБА_6 залишити без задоволення, а
вирок Комсомольського районного суду
м. Херсона від 29 жовтня 2013 року щодо
обвинуваченого ОСОБА_8 - без зміни.

Захід забезпечення кримінального
провадження у вигляді взяття під варту
втрачає силу після набрання вироком
законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно і
може бути оскаржена учасниками
судового розгляду на протязі трьох
місяців з моменту її проголошення
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя