Справа № 1622/4242/2012
ВИРОК

Іменем
України

Дата документу 15.06.2012 Октябрський
районний суд м.Полтави в складі :

головуючого - судді Микитенка
В.М.,

при секретарі -
Мирошниченко І.О.,

за участю прокурора -
Лісняка Є.О.,

представника потерпілих-
Стрелько Л.П.,

захисника -
ОСОБА_1,

законного представника неповнолітного
підсудного - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Полтава
кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Сторожове,
Чутівського району, Полтавської
області, українця, громадянина України,
освіта середня, не одруженого, дітей не
має, працюючого слюсарем ПСМ
«Полтаваспецмонтаж», не судимого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1
ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК
України,

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.Полтави,
українця, громадянина України, не
одруженого, освіта середня, студента 2
курсу Полтавського Університету
економіки і торгівлі, не працюючого, не
судимого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України,

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця м.Полтави,

Українця, громадянина України, не
одруженого, освіта неповна середня,
усня 9 класу СШ № 26, не судимого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_3,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2011 року, в обідній час ОСОБА_3,
перебуваючи на розі вулиць Сінної та
Пушкіна м.Полтава, з корисливих мотивів
та метою заволодіння чужим майном,
вчинив напад на неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_6, а саме приставивши
йому до живота гострий предмет, який
потерпілий сприймав як реальну загрозу
життю і здоров'ю, став погрожувати його
застосуванням та висловив вимогу
негайної передачі грошей, після чого
заволодів його грошима в сумі 500 грн.

Наприкінці жовтня 2011 року, точної дати
не встановлено, ОСОБА_3, перебуваючи в
Корпусному парку м.Полтава, повторно, з
корисливих мотивів, з погрозою
застосування насильства, шляхом
спричинення тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_7 та погрожуючи
вчинити дії, спрямовані на виключення
останнього із Полтавського
політехнічного коледжу, вимагав у
нього щомісячної передачі йому грошей
в сумі 150 грн.

Крім того, 25.11.2011 року приблизно о 13.00
год. ОСОБА_3 за попередньою змовою
групою осіб з ОСОБА_4 та неповнолітнім
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, умисно, повторно, з
корисливих мотивів, перебуваючи в
дворі Полтавського Політехнічного
коледжу, за адресою: м.Полтава,
вул.Пушкіна 83-А, з погрозою
застосування насильства, що не є
небезпечним для життя і здоров'я
потерпілих, відкрито викрали у
неповнолітнього ОСОБА_7 мобільний
телефон Нокіа 5228, вартістю 862 грн. 40 коп.,
а у неповнолітнього ОСОБА_8 гроші в сумі
750 грн., чим спричинили потерпілим
матеріальну шкоду, а отримані кошти
розподілили між собою.

При цьому ОСОБА_3 умисно втягнув
неповнолітнього ОСОБА_5 у злочинну
діяльність, запропонуваши йому
вчинення указаного злочину та керуючи
його діями під час його виконання.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_3 свою вину у
пред'явленому обвинуваченні визнав
частково та показав, що 25.10.2011 року, в
обідній час на розі вулиць Сінної та
Пушкіна у м.Полтава підійшов до ОСОБА_6
та приставив до нього ключі, які тримав
у руці. Заперечив, що мав при собі ніж.
При цьому сказав йому віддати гроші і
він віддів йому 500 грн. Гроші витратив
на власні потреби. Наприкінці жовтня 2011
року, в Корпусному парку в м.Полтава
погрожуючи ОСОБА_7 побиттям вимагав у
нього передавати йому по 150 грн. кожного
місяця. 25.11.2011 року в обідінй час він
разом з раніше знайомими ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, згідно попередньої
домовленості вчиняти грабежі, в дворі
Полтавського Політехнічного коледжу,
по вул.Пушкіна 83-А м.Полтава відкрито
забрали у неповнолітнього ОСОБА_7
мобільний телефон Нокіа 5228, а ОСОБА_8
змусили зняти гроші з банкомату в сумі
750 грн., якими відкрито заволоділи та
розподілили між собою. Викрадений
телефон він віддав на зберігання своїй
дівчині. Не заперечував, що втягнув
ОСОБА_5 у злочинну діяльність, однак
зазначив, що не знав його віку. У
вчиненому розкаявся, просив не
позбавляти волі.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_4 свою вину у
пред'явленому обвинуваченні визнав
повністю та показав, що 25.11.2011 року о 13.00
год. разом з ОСОБА_3 на його пропозицію
та ОСОБА_5 вивели в двір Полтавського
Політехнічного коледжу, по вул.Пушкіна
83-А м.Полтава та з погрозою побиття
відкрито викрали у ОСОБА_7 мобільний
телефон Нокіа 5228, а ОСОБА_8 змусили
зняти гроші з банкомату в сумі 750 грн.,
якими відкрито заволоділи та
розподілили між собою. Викрадений
телефон залишив собі ОСОБА_3 При цьому
ОСОБА_4 стояв увесь час поряд,
спостерігав за навколишньою
обстановкою на випадок появи сторонніх
осіб, а також своєю присутністю у групі
з іншими створював тиск на потерпілих.
У вчиненому щиро розкаявся.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_5 свою вину у
пред'явленому обвинуваченні визнав
повністю та показав, що 25.11.2011 року о 13.00
год. разом з ОСОБА_3 на його пропозицію
та ОСОБА_4 вивели в двір Полтавського
Політехнічного коледжу, по вул.Пушкіна
83-А м.Полтава потерпілих та з погрозою
побиття відкрито викрали у ОСОБА_7
мобільний телефон Нокіа 5228, а ОСОБА_8
змусили зняти гроші з банкомату в сумі
750 грн., якими відкрито заволоділи та
розподілили між собою. Викрадений
телефон залишив собі ОСОБА_3 При цьому
він за вказівкою ОСОБА_3 обшукував
потерпілих та у ОСОБА_8 витягнув
пластикову картку, грошима з якої вони
в подальшому заволоділи. У вчиненому
щиро розкаявся.

Незважаючи на часткове визнання своєї
вини підсудним ОСОБА_3 та окрім повного
визнання своєї вини підсудними ОСОБА_4
та ОСОБА_5, їх вина у вчиненні
інкримінованих злочинів у повному
обсязі доведена зібраними у справі
доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що 25.10.2011
року в обідній час до нього підійшов
ОСОБА_3 та приставив до його живота
гострий предмет, який він сприймав як
реальну загрозу його життю та здоров'ю,
після чого почав вимагати у нього
передачі грошей. Побоюючись за своє
життя він передав ОСОБА_3 500 грн. Після
цього випадку він боявся виходити
гуляти на вулицю. На даний час ОСОБА_3
відшкодував йому збитки.

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що
наприкінці жовтня 2011 року ОСОБА_3 в
Корпусному Парку м.Полтави вимагав у
нього платити йому по 150 грн. щомісячно,
при цьому погрожував побиттям та
відрахуванням з коледжу. Сприймаючи
погрози реально, він погодився. У
подальшому ОСОБА_3 почав йому
систематично телефонувати на
мобільний телефон, але він не брав
трубки. 25.11.2011 року близько 13.40 год. він
вийшов з аудиторії після занять. В цей
час у коридорі вже стояв ОСОБА_3, який
його наздогнав та наказав йому, а також
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийти на вулицю. Із
ОСОБА_3 були ще два хлопці. Перебуваючи
біля гаражів ОСОБА_3 наказав усім
викласти з кишень мобільні телефони, що
вони зробили, а ОСОБА_3 забрав його
мобільний телефон. Далі ОСОБА_3 заявив,
що знає про отримання студентами
стипендій та запитав чи є у них картки.
Далі один з хлопців, який був з ОСОБА_3
почав їх обшукувати та знайшов у ОСОБА_8
картку ПриватБанку із якої його
змусили зняти гроші в сумі 750 грн., які
забрали в нього.

Потерпілий ОСОБА_8 дав аналогічні
показання про обставини заволодіння
його грошима в сумі 750 грн. з боку ОСОБА_3
та інших хлопців, які змусили його
зняти вказану суму з картки та відкрито
забрали собі.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали
аналогічні показання (а.с.169-170).

Свідок ОСОБА_11 показала, що 28.11.2011 року
її знайомий ОСОБА_3 дав їй на зберігання
мобільний телефон Нокіа 5228, який був
вилучений працівниками міліції як
речовий доказ.

Протоколом огляду, від 28.11.2011 року,
згідно якого у ОСОБА_11 вилучено
викрадений мобільний телефон Нокіа 5228
(а.с.34).

Протоколами очних ставок між підсудним
ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 , а також
потерпілим ОСОБА_8, згідно яких останні
підтвердили свої показання (а.с.178-183,
189-194).

Показання підсудного ОСОБА_12 в частині
того, що він не знав про вік
неповнолітнього ОСОБА_5 судом
розцінюються як обрана захисна
позиція, з метою уникнення покарання,
оскільки останній має вік лише 15 років,
якому за зовнішніми ознаками повністю
відповідає, має невисокий зріс,
худорлявої статури та з огляду на
тривалий час їх спілкування.

Таким чином, дії підсудного ОСОБА_3
кваліфікуються за ч.1 ст.187 КК України як
напад з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним
для життя та здоров'я потерпілого
ОСОБА_6, який зазнав нападу (розбій).
Крім того, його дії кваліфікуються за
ч.2 ст.189 КК України як вимога передачі
чужого майна з погрозою застосування
насильства над потерпілим, обмеженням
прав, свобод та законних інтересів
потерпілого ОСОБА_7 Крім того, його дії
кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України як
відрите викрадення чужого майна
(грабіж) потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з
погрозою застосування насильства, що
не є небезпечним для їх життя та
здоров'я, повторно, за попередньою
змовою групою осіб. Крім того, його дії
кваліфікуються за ч.1 ст.304 КК України як
втягнення неповнолітнього ОСОБА_5 у
злочинну діяльність.

Дії підсудного ОСОБА_4 кваліфікуються
за ч.2 ст.186 КК України як відрите
викрадення чужого майна (грабіж)
потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з погрозою
застосування насильства, що не є
небезпечним для їх життя та здоров'я,
повторно, за попередньою змовою групою
осіб.

Дії підсудного ОСОБА_5 кваліфікуються
за ч.2 ст.186 КК України як відрите
викрадення чужого майна (грабіж)
потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з погрозою
застосування насильства, що не є
небезпечним для їх життя та здоров'я,
повторно, за попередньою змовою групою
осіб.

При призначенні підсудному ОСОБА_3
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості злочинів, які
кваліфікуються як розбійний напад,
повторне вимагання, повторний грабіж
групою осіб, втягнення неповнолітнього
у злочинну діяльність, являючи
підвищену суспільну небезпечність,
вчинені зухвалим способом, із
корисливих спонукань, відносяться до
середньої тяжкості та тяжких. Однак
судом враховуються і конкретні
обставини справи, а саме відсутність
тяжких наслідків злочину та відносно
невеликі розміри і вартість
викраденого майна, яке повернуто
власникам.

Також суд бере до уваги особу
підсудного ОСОБА_3, який раніше не
судимий, працює, за місцем проживання
характеризується негативно, за місцем
навчання та роботи характеризується
позитивно, на обліках нарколога та
психіатра не перебуває, здоровий, має
відносно молодий вік.

Відповідно до ст. 66 КК України,
обставини, що пом'якшують покарання
підсудного ОСОБА_3 судом визнаються:
щире каяття, добровільне відшкодування
завданих збитків.

Відповідно до ст.67 КК України обставин,
що обтяжують покарання підсудного
ОСОБА_3 не встановлено, оскільки
кваліфікуючі ознаки злочину не можуть
ще раз враховуватись як обставини, що
обтяжують покарання.

Установлені обставини справи дають
суду підстави вважати, що виправлення
підсудного ОСОБА_3 та попередження
нових злочинів не можливе без ізоляції
від суспільства. Однак, зважаючи на
конкретні обставини справи,
відсутність тяжких наслідків злочину
та ряд пом'якшуючих покарання обставин,
які на думку суду істотно знижують
ступінь тяжкості злочину, суд рахує за
необхідне та достатнє застосувати до
підсудного покарання за ч.2 ст.186 та ч.1
ст.304 КК України із застосуванням ст.69
КК України нижче від найнижчої межі
санкції цієї статті у вигляді
позбавлення волі.

При призначенні підсудному ОСОБА_4
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості злочину, який
відноситься до тяжких. Однак судом
враховуються і конкретні обставини
справи, а саме другорядна роль
підсудного у вчиненні злочину,
відсутність тяжких наслідків злочину
та відносно невеликі розміри і
вартість викраденого майна, яке
повернуто власникам.

Також суд бере до уваги особу
підсудного ОСОБА_4, який раніше не
судимий, навчається у Вищому учбовому
закладі, характеризується позитивно,
на обліках нарколога та психіатра не
перебуває, здоровий, має відносно
молодий вік.

Відповідно до ст. 66 КК України,
обставини, що пом'якшують покарання
підсудного ОСОБА_4 судом визнаються:
щире каяття, добровільне відшкодування
завданих збитків, активне сприяння
розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин,
що обтяжують покарання підсудного
ОСОБА_4 не встановлено, оскільки
кваліфікуючі ознаки злочину не можуть
ще раз враховуватись як обставини, що
обтяжують покарання.

Установлені обставини справи дають
суду підстави вважати, що виправлення
підсудного ОСОБА_4 та попередження
нових злочинів можливе без ізоляції
від суспільства та зважаючи на
конкретні обставини справи,
відсутність обтяжуючих обставин,
тяжких наслідків злочину та ряд
пом'якшуючих покарання обставин, які на
думку суду істотно знижують ступінь
тяжкості злочину, суд рахує за
необхідне та достатнє застосувати до
підсудного покарання за ч.2 ст.186 КК
України із застосуванням ст.69 КК
України нижче від найнижчої межі
санкції цієї статті у вигляді
позбавлення волі з випробуванням з
встановленням іспитового строку.

При призначенні підсудному ОСОБА_5
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості злочину, який
відноситься до тяжких. Однак судом
враховуються і конкретні обставини
справи, а саме другорядна роль
підсудного у вчиненні злочину, його
неповнолітній вік та втягнення його у
злочинну діяльність, відсутність
тяжких наслідків злочину та відносно
невеликі розміри і вартість
викраденого майна, яке повернуто
власникам.

Також суд бере до уваги особу
підсудного ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, який
раніше не судимий, навчається у ЗОШ № 26
в 9 класі, має позитивні характеристики
з місця проживання та навчання, на
обліках нарколога та психіатра не
перебуває, здоровий, має задовільні
житлово-побутові умови проживання,
виховується однією матір'ю, рано
втратив батька, класним керівником
характеризується негативно, сусідами з
місця проживання характеризується
позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України,
обставини, що пом'якшують покарання
підсудного ОСОБА_5 судом визнаються:
щире каяття, добровільне відшкодування
завданих збитків, вчинення злочину
непонолітнім.

Відповідно до ст.67 КК України обставин,
що обтяжують покарання підсудного
ОСОБА_5 не встановлено, оскільки
кваліфікуючі ознаки злочину не можуть
ще раз враховуватись як обставини, що
обтяжують покарання.

Установлені обставини справи дають
суду підстави вважати, що виправлення
підсудного ОСОБА_5 та попередження
нових злочинів можливе без ізоляції
від суспільства та зважаючи на
конкретні обставини справи,
відсутність обтяжуючих обставин,
тяжких наслідків злочину та ряд
пом'якшуючих покарання обставин, які на
думку суду істотно знижують ступінь
тяжкості злочину, суд рахує за
необхідне та достатнє застосувати до
підсудного покарання за ч.2 ст.186 КК
України із застосуванням ст.69 КК
України нижче від найнижчої межі
санкції цієї статті у вигляді
позбавлення волі з випробуванням з
встановленням іспитового строку.

Долю речових доказів необхідно
вирішити відповідно до ст.81 КПК
України.

З метою забезпечення виконання вироку
запобіжний захід підсудному ОСОБА_3
необхідно змінити на тримання під
вартою.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 446 КПК України,
суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.189,
ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України, призначивши
йому покарання:

-за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки
позбавлення волі,

-за ч.2 ст.189 КК України на 3 роки
позбавлення волі,

-за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням
ст.69 КК України на 3 роки позбавлення
волі,

-за ч.1 ст.304 КК України із застосуванням
ст.69 КК України на 2 роки позбавлення
волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань,
остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у
виді 3 (трьох) років і 6 (шести) місяців
позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК
України, призначивши йому покарання із
застосуванням ст.69 КК України у виді
позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК
України, призначивши йому покарання із
застосуванням ст.69 КК України у виді
позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від
відбування покарання звільнити з
випробуванням з іспитовим строком 1
(один) рік та з покладенням відповідно
до ст.76 КК України обов'язку не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої інспекції та
періодично з'являтися в ці органи для
реєстрації.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_5
від відбування покарання звільнити з
випробуванням з іспитовим строком 1
(один) рік та з покладенням відповідно
до ст.76 КК України обов'язку не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої інспекції та
періодично з'являтися в ці органи для
реєстрації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до
набрання вироком законної сили змінити
з підписки про невиїзд на взяття під
варту негайно в залі суду.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 - залишити попереднім підписку
про невиїзд.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3
рахувати з 15.06.2012 року.

Речові докази : мобільний телефон Нокіа
5228 -повернути за належністю
потерпілому ОСОБА_7 (а.с.138), мобільний
телефон Самсунг -повернути за
належністю власнику ОСОБА_3 (а.с.162-163).

Вирок може бути оскаржений в
Апеляційний суд Полтавської області
через Октябрський районний суд
м.Полтава протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим ОСОБА_3 у той
же строк з моменту отримання копії
вироку.

СуддяВ.М. Микитенко