Єдиний унікальний номер 185/1044/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001929 від 05 липня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області,

українця, громадянина України, із середньою освітою,

не одруженого,не працюючого, який зареєстрований та

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.12.2006 року Павлоградським міськрайонний

судом за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років

позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України

частково приєднано не відбутий строк 4 місяці за

вироком Павлоградського міськрайонного суду від

22.02.2005 року. До відбуття призначено 4 роки 4 місяці

позбавлення волі.

- 23.03.2012 року Павлоградським міськрайонний

судом за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років

позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України

від відбуття покарання звільнений з випробним

терміном 2 роки. Покарання відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 14.12.2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 4 місяці за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2005 року, та до відбуття призначено 4 роки 4 місяці позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_3 04.07.2014 року, приблизно о 14.00 годині, достовірно знаючи що у ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 в господарстві знаходиться бичок вагою 170 кілограмів, якого остання вдень виводить пасти на луг навпроти свого домоволодіння, з корисливих мотивів вирішив викрасти вказаного бичка, щоб продати його а вирученими грошовими коштами розпорядитися на свій розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення бичка, який належить ОСОБА_4 з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 знаходячись на лугу, навпроти будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав бичка вагою 170 кілограмів, який належить ОСОБА_4 , та з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на свій розсуд - продав. Вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 заподіяно майнову шкоду на суму 3500 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, відмовився від надання пояснень, та на запитання відповів, що з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті він згоден, у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що у в літку 2014 року, більш точного часу вона не пам ятає, зранку вона вивела на поле свого бичка пастися, та коли повернулася, приблизно о 15 годині, то бичка на місці не було. Потім їй стало відомо, що бичка викрав її внук - обвинувачений по справі. На сьогоднішній день їй відшкодована матеріальна шкода, та претензій до обвинуваченого вона не має. Просить суд призначити обвинуваченому покарання не пов язане з позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно.

Його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який відносяться до категорії середньої тяжкості, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав у повному обсязі.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину, відшкодування шкоди.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи дані особи обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, та зобов`язати його відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1