Справа № 369/6080/14-к
Провадження № 1-кп/369/23/15
В И Р О К
іменем України
20.04.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005715 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , заміжньої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:
25 травня 2012 року в приміщенні жилого будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_9 в присутності брокера ОСОБА_10 уклала з ОСОБА_6 попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки орієнтовною площею 0.05 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно умов договору від 25.05.2012 року (пункт 4) ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_6 аванс в розмірі 8000 грн., про що склала письмову розписку.

Проте, 31 серпня 2012 року ОСОБА_9 продала ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,0400 га, кадастровий номер :01:029:503 по АДРЕСА_1 .

Починаючи з 18.09.2012 року ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на шахрайське заволодіння грошима, належними ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитися за рахунок чужих коштів, повідомляючи останньому неправдиві відомості стосовно намірів продажу ОСОБА_6 вищевказаної земельної ділянки, продовжувала отримувати від останнього грошові кошти, та до 24.07.2013 року отримала 101000 грн., чим завдала матеріального збитку на вказану суму.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала та суду показала, що вона мала намір продати сім`ї Самборського земельну ділянку за суму, яку вони обумовили, але в неї змінились життєві обставин та вона вирішили продати земельну ділянку іншій людині ОСОБА_11 . Самборський знав, що земельна ділянка продана іншій людині, але, враховуючи дружні відносини між ним та Кітаєвою, позичали їй гроші, оскільки знали, що їй необхідні кошти на лікування. В судових дебатах та останньому слові вину у пред`явленому обвинуваченні визнала, не надаючи додаткових показів, у вчиненому розкаялась, здійснювала спроби для добровільного відшкодування завданого збитку.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що у травні 2012 року разом з дружиною вони вирішили придбати земельну ділянку в Київській області, де, в подальшому, побудувати будинок. З цією метою через мережу Інтернет він знайшов брокера ОСОБА_10 . Через деякий час брокер ОСОБА_12 запропонував для купівлі земельну ділянку в с. Петропавлівська Борщагівка та він, Самборський, його дружина ОСОБА_13 та брокер ОСОБА_10 зустрілись на цій земельній ділянці з власницею, яка назвалась ОСОБА_9 та повідомила, що земельну ділянку по АДРЕСА_1 вона отримала у спадок та хоче 5 соток цієї земельної ділянки продати, виходячи з ціни 7500 доларів США за одну сотку. Самборським сподобалась запропонована земельна ділянка, але вони не мали всієї суми для її купівлі. З боку Кітаєвої надійшла пропозиції про укладення попереднього договору з внесення 8000 грн. завдатку та розстрочення вартості. 25.02.2015 року за місцем проживання ОСОБА_9 при участі брокера ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 уклали попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по ціні 6400 доларів США, за одну сотку, ОСОБА_9 отримала 8000 грн. завдатку, а решту суми 248000 грн. ОСОБА_6 повинен був сплатити в строк до 25.08.2012 року. При підписанні попереднього договору ОСОБА_9 повідомила, що в неї ще не готові документи, які необхідні для відчуження 5 соток землі та зобов`язалась до 25.08.2012 року їх отримати. Також зазначила, що 8000 грн., які вона отримала в якості завдатку, підуть саме на виготовлення цих документів. В подальшому у червні та липні 2012 року ОСОБА_6 передав кошти ОСОБА_9 на виконання умов попереднього договору, при цьому на зворотній стороні розписки про отримання завдатку ОСОБА_14 зазначала дати та суми отримання коштів. Для того, щоб купити землю у ОСОБА_9 , ОСОБА_6 виставив на продаж належний йому будинок у АДРЕСА_2 , але цей будинок не продавався. Наприкінці липня 2012 року ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що він не зможе купити в неї земельну ділянку через відсутність достатніх коштів та запропонував ОСОБА_9 розірвати попередній договір, повернути йому сплачені кошти, а ОСОБА_9 залишити 8000 грн. завдатку, у відповідь на що ОСОБА_9 відмовила його це роботи та сказала, що він може сплачувати поступово кошти по мірі їх надходження, оскільки їй дуже сподобалась сім`я ОСОБА_6 , а тому вона може зачекати. ОСОБА_6 підійшла така пропозиція, ОСОБА_9 викликала в нього довіру, тому він в подальшому передавав їй кошти в рахунок майбутнього продажу, суми та дати ОСОБА_14 записувала на зворотній стороні розписки. Кошти передавались за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 . Так, починаючи з 24.05.2012 року і по 24.07.2013 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 133000 грн. Але потім він випадково дізнався, що 30.08.2012 року ОСОБА_9 земельну ділянку, яку пообіцяла продати ОСОБА_15 , продала іншій людині, на неодноразові вимоги повернути кошти ОСОБА_6 06.08.2013 року повернула 1000 грн., у поверненні решти коштів відмовила, а тому він звернувся з заявою щодо шахрайських дій ОСОБА_9 до міліції.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_9 на свою користь 101000 грн. матеріальної на 50000 грн. моральної шкоди, при призначенні покарання вважав, що ОСОБА_9 повинна бути покарана згідно закону.

Свідок ОСОБА_13 дружина потерпілого дала суду аналогічні покази, показам ОСОБА_6 . Крім того пояснила, що продовжувати сплачувати за земельну ділянку частинами запропонувала саме ОСОБА_9 , повідомивши, що сім`я ОСОБА_16 їй сподобалась та її влаштовують такі сусіди. Загалом з 24.05.2012 року по 24.07.2013 року ОСОБА_9 отримала від Самборських 133000 грн.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10 показав, що він працює ріелтором, надає посередницькі послуги на ринку купівлі-продажу землі. У квітні 2012 року до нього звернулась ОСОБА_9 з приводу продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на що вони уклали договір про надання послуг. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_6 , який хотів подивитися вказану земельну ділянку. ОСОБА_17 організував зустріч ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , при зустрічі був укладений попередній договір, при цьому ОСОБА_9 отримала 8000 грн. завдатку та сторони повинні були укласти остаточний договір купівлі-продажу через три місяці. Через деякий час ОСОБА_14 повідомила, що ділянку вона не продає.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що він тесть ОСОБА_6 , батько ОСОБА_19 . Його дочка ОСОБА_20 та її чоловік ОСОБА_21 після одруження переїхали до м. Києва, де знайшли собі роботу та винайняли житло. Через деякий час виявили бажання придбати земельну ділянку, щоб подувати будинок та мати власне житло. Обговоривши це на сімейній раді, таку пропозицію прийняли та почали складати гроші, щоб купити земельну ділянку під будівництво, також виставили на продаж будинок. Гроші складали копійку до копієчки, щоб якомога скоріше виплатити вартість земельної ділянки, яку запропонувала на продаж власниця ОСОБА_9 . Коли зять ОСОБА_16 повідомив, що ОСОБА_9 продала земельну ділянку іншій людині і не хоче повертати гроші, ОСОБА_18 телефонував їй сам і зустрічався, щоб з`ясувати цю ситуацію. При зустрічі ОСОБА_14 пояснювала, що продати земельну ділянку іншій людині її змусили якісь інші грошові зобов`язання, та весь час обіцяла з дня на день повернути кошти, але гроші не вернула, тому зять звернувся з заявою до міліції. Також свідок ОСОБА_18 зазначив, що ні його сім`я, ні ОСОБА_16 не мають таких статків, щоб позичати гроші, а тому ОСОБА_14 ніхто грошей не позичав, а гроші вона отримувала за майбутній продаж земельної ділянки, обманула Самборських та у продажі земельної ділянки відмовила.

Свідок ОСОБА_22 дружини покійного чоловіка ОСОБА_9 суду показала, що будівництво будинку по АДРЕСА_1 почалось в липні 2013 року, і в цей час на території домоволодіння появився Самбрський, який також на території залишав на зберігання свій автомобіль. ОСОБА_22 також повідомила, що між ОСОБА_14 та ОСОБА_23 були дружні відносини, знає, що вони ходили один до одного. У жовтні 2013 року вона була присутня при розмові ОСОБА_9 та ОСОБА_6 щодо повернення коштів. Зі слів ОСОБА_9 знає, що вона позичала гроші у Самборського на будівництво прибудови.

Свідок ОСОБА_24 нинішній чоловік обвинуваченої ОСОБА_9 суду показав, що з жовтня 2012 року він проживає разом з ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 . Будівництво за адресою його проживання розпочалося у липні 2013 року, у серпні вже був фундамент та перший поверх. Самборський приходив в цей період часто, також без попередження, також у дворі залишав на зберігання свій автомобіль чорного кольору. Відносини між ОСОБА_14 та ОСОБА_25 були дружні. Чи брала ОСОБА_9 гроші у ОСОБА_6 йому не відомо, оскільки фінансами своєї дружини він не цікавиться.

З досліджених судом документів слідує, що 22.11.2013 року до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 були внесені відомості про те, що в період часу з 25.05.2012 року по 24.07.2013 року ОСОБА_9 , повідомляючи неправдиві відомості ОСОБА_6 щодо продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа грошима останнього загальною сумою 133000 грн., чим завдала значної шкоди (том 2 а.с. 1, 6).
Згідно розписки (том 2 а.с. 91) 24.05.2012 року ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_6 8000 грн. в якості завдатку за земельну ділянку орієнтовною площею 0,05 га за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язалась до 25.05.2012 року укласти попередній договір; на зворотній стороні розписки рукописні записи: 06.06.2012 року 4000 + 12000 грн., 09.07.2012 року 8000 грн., 18.09.2012 року 8000 грн., 01.10.2012 року 8000 грн., 24.10.2012 року 5000 грн., 01.11.2012 року 3000 грн., 08.11.2012 року 3000 грн., 23.11.2012 року 4000 грн. + 2000 грн., 28.11.2012 року 1000 грн. + 2000 грн., 11.12.2012 року 2000 грн., 22.12.2012 року 1000 грн., 08.01.2013 року 5000 грн., 16.01.2013 року 4000 грн., 04.02.2013 року 2000 грн., 10.02.2013 року 1000 грн., 07.03.2013 року 2000 грн., 12.03.2013 року 1000 грн., 15.03.2013 року 2000 грн., 07.04.2013 року 2000 грн., 15.04.2013 року 2000 грн., 22.04.2013 року 5000 грн., 09.05.2013 року 4000 грн., 11.05.2013 року 1000 грн., 14.05.2013 року 3000 грн., 20.05.2013 року 2000 грн., 20.05.2013 року 3500 грн., 22.05.2013 року 500 грн., 23.05.2013 року 1000 грн., 27.05.2013 року, 30.05.2013 року 1000 грн., 03.06.2013 року 2000 грн., 10.06.2013 року 3000 грн., 11.06.2013 року 1000 грн., 16.06.2013 року 1000 грн., 20.06.2013 року 5000 грн., 27.06.2013 року 1000 грн., 09.07.2013 року 1000 грн., 15.07.2013 року 2000 грн., 16.07.2013 року 2000 грн., 24.07.2013 року 1000 грн.
25.05.2012 року в с. Петропавлівська Борщагівка продавець ОСОБА_9 уклала з покупцем ОСОБА_6 попередній договір. Так, відповідно до вказаного договору, покупець та продавець зобов`язуються не пізніше 25 серпня 2012 року укласти основний договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості, яким продавець розпоряджається на праві свідоцтва про право на спадщину та має наступні характеристики: земельна ділянка орієнтовною площею 0,05 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд в АДРЕСА_1 за узгодженою орієнтовною ціною 256000 грн., що на момент укладення договору складає 32000 доларів США та корегується до відповідної площі виділеної в натурі земельної ділянки; для забезпечення виконання даного договору покупець в момент підписання договору передає продавцю аванс у розмірі 8000 грн., що складає еквівалент 1000 доларів США (том 2 а.с. 155).
31.08.2012 року ОСОБА_9 уклала з ОСОБА_11 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0400 га, що на плані меж земельної ділянки зазначена за кадастровим номером :01:029:5003, розташованої у АДРЕСА_1 (том 2 а.с. 157).
03.08.2013 року ОСОБА_9 письмово зобов`язалась повернути ОСОБА_6 120000 грн. до 15 жовтня 2013 року (том 2 а.с. 95).
Згідно висновку експерта № 38 від 11.02.2014 року рукописний текст, що знаходиться на оригіналі розписок, виконаних 03 серпня 2013 року та 24 травня 2012 року від імені ОСОБА_9 належить ОСОБА_9 , підписи, що знаходяться на оригіналі розписок, виконаних 03 серпня 2013 року та 24 травня 2012 року від імені ОСОБА_9 належить ОСОБА_9 (том 2 а.с. 106-110).
За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в свої сукупності, суд визнає, що потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 дали суду правдиві послідовні покази, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими документами.
Покази обвинуваченої ОСОБА_9 щодо обставин справи суд вважає неправдивими та такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинене, та вважає їх лінією захисту обвинуваченої.
Покази свідка ОСОБА_22 та ОСОБА_24 на підставі ч. 6 ст. 97 КПК України суд визнає недопустимим доказом, оскільки вони є показами зі слів ОСОБА_9 , які з вищевикладених мотивів визнані судом неправдивими.
З урахуванням наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 190 КК України доведена повністю та кваліфікує її дії за вказаною статтею як заволодіння чужим майно шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, характеризуючі дані її особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого нею злочину, думку потерпілого ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 190 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_9 раніше не судима (том 2 а.с. 203), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 201), за місцем проживання характеризується посередньо (том 2 а. с. 202), обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, ставлення обвинуваченої до вчиненої, вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті зі звільненням від відбування призначеного покарання з встановлення іспитового строку, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_9 можливе без ізоляції від сусідства, а також надасть їй можливість відшкодувати завдані її діями збитки.
Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення 101000 грн. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди, суд, виходячи з вимог ст. ст. 127, 129 КПК України вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 101000 грн. матеріальної шкоди підлягають задоволенні в повному об`ємі, оскільки в цій частині вимоги потерпілого повністю підтвердились під час судового розгляду кримінального провадження, та 30000 грн. моральної шкоди, оскільки такий розмір моральної шкоди суд вважає доведеним наданими суду показаннями потерпілого та свідків.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0005717 в розмірі 391 (триста дев`яносто одна) грн. 20 коп. (том 2 а.с. 105).

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 101000 (сто одну тисячу) грн. матеріальної та 30000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

В решті позовних відмовити.

Речові докази у кримінальному провадження, які зберігаються в матеріалах справи (том 2 а.с. 91- 95, 98-99, 100, 129-132) - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1