Справа № 736/1525/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/144/2015
Категорія - ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження внесеного 4 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000333, за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірківка Менського району Чернігівської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді завідувача Охрамієвицьким пунктом ветеринарної медицини, ветфельдшера по хворобам молодняка та неплідності у тварин Корюківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, одруженого, невійськовозобов`язаного, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, і йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в сумі 2550 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі та змінах до неї старший прокурор прокуратури Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання визначене судом першої інстанції у виді штрафу в розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські посади строком на 2 роки. Зазначає, що призначення покарання повинно відповідати вимогам ст. 374 КПК України, а також бути обґрунтованим та мотивованим, але в мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції як на підставу для застосування ст. 69 КК України при непризначені обов`язкового додаткового покарання визнав лише одну пом`якшуючу обставину щире каяття, хоча ст. 69 КК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Таким чином, не призначення судом додаткового покарання та залишення обвинуваченого на займаній керівній посаді може призвести до вчинення ним нових умисних злочинів пов`язаних з вказаною діяльністю.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 , з 01 червня 2008 року перебуваючи на посаді завідуючого Охрамієвицьким пунктом ветеринарної медицини, ветфельдшера по хворобам молодняка та неплідності у тварин Корюківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими повноваженнями, умисно вніс до офіційного документа завідомо неправдиві відомості, достовірно знаючи про те, що внесена до документу інформація не відповідає дійсності.

Так, 20 червня 2014 року в с. Охрамієвичі, по вул. Горького, 48, в приміщенні Охрамієвицького пункту ветеринарної медицини ОСОБА_7 з метою відображення виконаних робіт, передбачених планом протиепізоотичних заходів по профілактиці основних заразних хвороб тварин у Корюківському районі на 2014 рік, умисно власноручно вніс в акт від 20 червня 2014 року про проведення щеплень свиней в кількості 56 голів вакциною СУІМУН КЧС ЛК-М серії № 41, проти класичної чуми, на території с. Охрамієвичі Корюківського району, завідомо неправдиві дані щодо проведення вакцинації 56 тварин, яка фактично не проводилася. Окрім того, в зазначений акт ОСОБА_7 вніс, як членів комісії, ОСОБА_9 , яка працює санітаром в Охрамієвицькому пункті ветеринарної медицини та ОСОБА_10 , який на той час був депутатом Охрамієвицької сільської ради, хоча вони будь-якої участі у проведенні щеплень та складанні вказаного документу не приймали, після чого ОСОБА_7 затвердив даний акт гербовою печаткою Охрамієвицької сільської ради.

Акт від 20 червня 2014 року про проведення щеплень тварин у відповідності з п.3 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення протиепізоотичних заходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 23 квітня 2008 року, є офіційним документом.

В кінці червня 2014 року ОСОБА_7 з метою списання вакцини та подання відомостей про проведену роботу умисно подав в Корюківську районну державну лікарню ветеринарної медицини вищевказаний підроблений акт від 20 червня 2014 року про проведення щеплень свиней в кількості 56 голів вакциною СУІМУН КЧС ЛК-М серії № 41 на території с. Охрамієвичі Корюківського району.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_8 та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив хоча і залишити вирок суду без змін, проте прохав не позбавляти його займаної посади, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів і є обґрунтованим. Дані обставини та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду першої інстанції не переглядається.

За встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК України, як службове підроблення, а саме, внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відсутність цивільного позову по справі, особу обвинуваченого, його вік, освіту, сімейний стан, стан здоров`я, те, що він раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину. Прийняв до уваги обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, враховуючи, що визначені ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання не є вичерпним, колегія суддів вважає за необхідне, зважаючи на ч. 2 вказаної норми Закону, визнати обставиною, що пом`якшує покарання те, що робота обвинуваченого на займаній посаді є єдиним джерелом для його існування, позбавлення якої може поставити в скрутне матеріальне становище самого ОСОБА_7 та його родину.

Таким чином, вирок суду в цій частині підлягає зміні та доповненням його мотивувальної частини додатковою обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду, що з врахуванням характеризуючих даних ОСОБА_7 та встановленні двох обставин, які пом`якшують покарання, на підставі ч. 2 ст. 69 КК України обвинуваченому не слід призначати додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Внести зміни до мотивувальної частини вироку, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, крім щирого його каяття, те, що робота ОСОБА_7 на займаній посаді є єдиним джерелом для його існування.

В решті цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12