Провадження №1-кп/761/951/2015
В И Р О К
іменем України
23 липня 2015 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, розглянувши матеріали кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0006029 від 27.05.2015 р.) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитрівка Кілізького району Одеської області, молдаванина, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24 лютого 2014 року вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на 3 роки позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2015 року, приблизно о 8 годині 5 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, отже діючи повторно, перебуваючи біля ресторану «Мураками», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 82, помітивши потерпілу ОСОБА_7 на плечі якої знаходилась сумочка, переслідуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, направився за останньою та порівнявшись з нею, різким рухом руки зірвав з плеча вказану сумочку вартістю 50 грн., в якій знаходилось: мобільний телефон марки «Нокіа 6700» вартістю 2 000 грн., з карткою мобільного оператора «Лайф» вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 30 грн.; гаманець вартістю 50 грн., в якому знаходилось 330 грн.; окуляри вартістю 240 грн.; парасолька вартістю 50 грн., та інші особисті речі без вартості, а всього майно на загальну суму 2 765 гривень, після чого, відкрито викравши згадане майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому пояснив, що зранку 27 травня 2015 року, проходячи біля ресторану «Муракамі», що знаходиться на пр. Перемоги в м. Києві, він побачив потерпілу, яка мала при собі сумочку. Далі, як пояснив ОСОБА_4 , він пішов за потерпілою та, порівнявшись з нею, зірвав вказану сумочку, де знаходились її речі, та залишив місце вчинення злочину, у наступному розпорядившись викраденим за власним бажанням.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна, то такі його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, при цьому запевнив суд, що в майбутньому порушень закону допускати не буде, суд вважає можливим в даному конкретному випадку обмежитись ОСОБА_4 мінімальним за розміром покаранням передбаченим у санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Водночас, враховуючи те, що ОСОБА_4 не відбув покарання, призначене вироком Снігурського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2014 року у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вказаним вироком, а саме один місяць позбавлення волі.

Речові докази по справі, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , слід вважати повернутими законному володільцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати ОСОБА_8 невідбуте покарання за вироком Снігурського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років і одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання та перебування під вартою, а саме з 27 травня 2015 року.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу у вигляді „тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін з утриманням його в Київському СІЗО №13.

Після набрання вироком законної сили, речові докази які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати повернутими законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1