Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/943/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК УкраїниСуддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1

визнано винним та засуджено за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 24 жовтня 2014 року приблизно о 17.00 год. в кухні квартири АДРЕСА_2 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті словесного конфлікту, наніс своїй матері ОСОБА_7 два удари ногою в живіт, а рейкою від дверей наніс потерпілій не менше чотирьох ударів по голові та верхній частині тулуба, внаслідок чого спричинив ОСОБА_7 синці на правому передпліччі, на грудній клітині зліва, на лівому плечі, на лівій молочній залозі, на лівій бічній поверхні шиї, в правій клубовій області, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Йому призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, що згідно ст. 72 КК відповідає 25 дням позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК частково приєднано до призначеного строку покарання невідбутий строк покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011 року. Призначено остаточне покарання у виді 1 року і 25 днів позбавлення волі.

Початком строку відбування покарання визначено 23.12.2014 року.

ОСОБА_8 тримається під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не заперечуючи обставин справи, доведеність своє винуватості, вид і розмір призначеного йому за ч.1 ст.125 КК покарання, не погодився із способом визначення остаточного покарання. Вважав, що суд безпідставно не застосував до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році», не звільнивши від відбування невідбутої ОСОБА_8 частини покарання у виді 1 року і 7 днів позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011 року. Вказаний недолік на переконання обвинуваченого позначився на остаточному розмірі і виді призначеного йому покарання, з яким він не згоден.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора і потерпілої, які заперечили проти доводів апеляційної скарги і просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку суду обставин, а також вид і розмір призначеного за ч.1 ст.125 КК покарання ніким не оспорюється, тому з огляду на положення ст.404 КПК в цих частинах вирок суду не переглядався.
Разом з тим, суд першої інстанції не врахував клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення обвинуваченого від відбування невідбутої ОСОБА_8 частини покарання у виді 1 року і 7 днів позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011 року.

Так, вказаним вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.2 ст.307 та ч.1 ст.317 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.06.2014 року його було умовно-достроково звільнено від подальшого відбування вказаного покарання. На момент набуття чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 відбув більше однієї чверті від призначеного йому строку. Відтоді з огляду на ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 мав право вимагати свого звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, в тому числі і будучи умовно-достроково звільненим від нього. Передбачених Законами України «Про амністію у 2014 році» і «Про застосування амністії в Україні» застережень, які б унеможливлювали б застосування до ОСОБА_8 амністії і його звільнення від призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011 року покарання, не вбачається. ОСОБА_8 заявив клопотання про застосування до нього амністії за вказаним законом.

Звільнення ОСОБА_8 від невідбутої ним частини покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011 року покарання, має істотне значення, оскільки таке рішення унеможливлює призначення обвинуваченому остаточного покарання у відповідності до ст. 71 КК. При цьому судова колегія звертає свою увагу на те, що на момент апеляційного розгляду ОСОБА_8 фактично відбув, визначений вироком районного суду за правилами ст.72 КК строк покарання за ч.1 ст.125 КК у виді позбавлення волі на строк 25 днів. В зв`язку з чим, ОСОБА_8 підлягає звільненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2015 року в частині способу і розміру призначеного ОСОБА_8 покарання змінити.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування невідбутої ним частини покарання у виді 1 року і 7 днів позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2011 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Скасувати призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків із застосуванням ст.71 КК України.

В решті вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2015 року в цій справі залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в зв`язку з фактичним відбуттям ним призначеного даним вироком суду покарання за ч.1 ст.125 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4