overthelex/edrsr-kpk huggingface dataset:
У х в а л а

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Паневіна В.О. та
Пекного С.Д.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 9 січня 2007
року кримінальну справу за касаційним поданням першого заступника
прокурора Рівненської області Мойсейця В.Г. на судові рішення щодо ОСОБА_1., -

встановила:

постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2006
року щодо

ОСОБА_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця міста Рівного, раніше не
судимого,

закрито
кримінальну справу по обвинуваченню за ст. 271 ч. 2 КК України із звільненням
від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст. 47 КК України з
передачею на поруки трудовому колективу ТОВ фірма „Прометей-А”.

У апеляційному порядку постанова суду щодо ОСОБА_1. не переглядалася.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він,
обіймаючи посаду ІНФОРМАЦІЯ_2, що розташовувалася по АДРЕСА_1, та будучи
службовою особою, допустив порушення законодавства про охорону праці, внаслідок
чого працівник цього підприємства ОСОБА_2. отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Зваживши на те, що ОСОБА_1 вчинив злочин середньої тяжкості, визнав себе
винним і щиро розкаявся, сприяв у розкритті злочину, відшкодував завдану шкоду,
має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд задовольнив клопотання трудового
колективу і передав ОСОБА_1 на поруки тому трудовому колективу, в якому він працював.

У касаційному поданні прокурора порушується питання про скасування
постанови суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Свою вимогу
прокурор обґрунтовує тим, що суд неправильно звільнив ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності і передав на поруки трудовому колективу, оскільки такий
порядок можна застосовувати лише до особи, яка вчинила вперше злочин невеликої
або середньої тяжкості, в той час як відповідно до вимог ст. 12 КК України
злочин, передбачений ст. 271 ч. 2 КК України, у вчиненні якого обвинувачувався
ОСОБА_1, віднесено до категорії тяжких.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія
суддів вважає, що доводи касаційного подання мають бути перевірені в
касаційному порядку з повідомленням учасників судового розгляду.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Кримінальну справу щодо ОСОБА_1. за
касаційним поданням першого заступника прокурора Рівненської області призначити
до касаційного розгляду в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України на 10-у годину 6 лютого 2007 року, про що повідомити
прокуратуру, а також ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 та потерпілого ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), яким надіслати копії касаційного
подання.

Судді:

Міщенко С.М. Паневін
В.О. Пекний С.Д.
Дело № 5-32
января 2007 года Боровской районный суд Харьковской области в составе :
председательствующего
при секретаре -
участием прокурора - Гуменного Т.Г.
рассмотрев в открытом судебном заседании в
зале суда в п. Боровая представление Боровской
уголовно-исполнительной системы Харьковской области об освобождении от уголовного
рождения, уроженца с. Дружелюбовка Боровского района Харьковской области,
украинца, гражданина Украины, со средним
образованием, разведенного, не работающего, проживающего в АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 был осужден по
приговору Купянского районного суда Харьковской области от 10 января 2005 года
по ст. 263 ч.2 УК Украины к 2 годам ограничения свободы с испытательным сроком
Из представления Боровской У ИИ
усматривается, что осужденный ОСОБА_1 за период испытательного срока зарекомендовал
себя с негативной стороны, часто не недобросовестно относился к исполнению
возложенных на него судом обязанностей: часто не являлся на регистрацию в
уголовно-исполнительную инспекцию без уважительных причин., но по месту
жительства характеризуется с положительной стороны.
Представитель Боровской УИИ Гарный
Ю.А поддержал представление об освобождении от уголовного наказания ОСОБА_1,
поскольку испытательный срок назначенный Купянским районным судом Харьковской
области закончился .
Осужденный ОСОБА_1. еще раз осудил
совершенное преступление и обещал впредь не нарушать закон.
Суд, выслушав пояснения лиц,
участвующих в деле, мнение прокурора, изучив материалы
дела полагает возможным освободить ОСОБА_1 от уголовного наказания, поскольку
в период испытательного срока осужденный он не совершил новых преступлений, по месту жительства характеризуется
положительно и в настоящее время испытательный срок закончился.
С учетом изложенного,
на основании ст. 78 УК Украины, руководствуясь ст. 408-1, 411 УПК Украины, суд
Представление Боровской УИИ об освобождении
от уголовного наказания в отношении ОСОБА_1 - удовлетворить.
наказания, назначенного по приговору Купянского районного суда Харьковской
области от 10 января 2005 года по ст. 263 ч.2 УК Украины - освободить.
Справа №
ПОСТАНОВА

09
січня 2007 року місто Лозова.

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого -
судді Полєхіна А.Ю., при секретарі Комісаренко Ю.С., за участі
прокурора - Бухан
В.Г., розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

Справа підсудна Лозівському
міськрайонному суду Харківської області.

Підстав для закриття або припинення
провадження по справі немає.

Обвинувальний висновок складено
згідно до вимог КПК України.

Підстав для зміни чи скасування
запобіжного заходу немає.

Порушень вимог КПК України під час порушення справи,
провадженні дізнання та досудового
слідства, без усунення яких справу не може бути призначено до розгляду, не встановлено.

Керуючись ст.ст.237-244 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні
злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України прийняти до провадження Лозівського міськрайонного суду
Харківської області.

Призначити судовий розгляд справи у відкритому судовому
засіданні на 18 січня
2007 року на 11
годину в приміщенні суду за участі прокурора.

В судове засідання викликати підсудного, потерпілого,
законного представника потерпілого, свідків.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1
залишити обраний -
підписку про невиїзд.

Постанова є остаточною і оскарженню
не підлягає.
Дело №1-57 2007 год
года г. Змиев
Змиевской районный суд Харьковской области в составе:
председательствующего
- судьи Марьенко Л.М.
секретаре Баталиной И.А.
участием прокурора Гетьман Е.Н. при предварительном рассмотрении уголовного дела
по обвинению ОСОБА_1
в совершении преступления, предусмотренного ч. 1 ст. 162 УК Украины и ОСОБА_2
в совершении преступлений, предусмотренных ч.1
ст.162, ч.2 ст. 186 УК Украины,
ОСОБА_1 обвиняется в совершении преступления,
предусмотренного ч. 1 ст. 162 УК Украины, ОСОБА_2 обвиняется в совершении
преступлений, предусмотренных ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 186 УК Украины,
ОСОБА_1 в судебное заседание, назначенное на 15 января
2007 года, не явился, о дне и месте рассмотрения дела уведомлялся надлежащим
образом, о чем имеется расписка, о получении им судебной повестки, причину
неявки суду не сообщил.
В силу ст. 288 УПК Украины, если
подсудимый не явится в судебное заседание без уважительных причин, суд имеет
право вынести постановление о приводе подсудимого.
что рассмотрение уголовного дела без участия подсудимого невозможно, суд
считает необходимым доставить приводом в судебное заседание подсудимого ОСОБА_1
ст.ст. 273,288 УПК Украины, суд, -
Доставить приводом в Змиевской
районный суд Харьковской области к 14 часам 31 января 2007 года подсудимого
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 года рождения, уроженца г. Харькова, не работающего,
проживающего АДРЕСА_1, русского, гражданина Украины, со средним образованием,
холостого, ранее судимого.
Исполнение постановления поручить Змиевскому РО УМВД
Украины в Харьковской области.
Дело №1-37/2007 год
12 января 2007 года Первомайский горрайонный суд
Харьковской области в составе: председательствующего - судьи Соколенко В.Г.,
при секретаре Романенко Т.И., с участием прокурора Черкашина Ю.В., рассмотрев в
открытом судебном заседании в зале суда в городе Первомайском уголовное дело по
обвинению ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гражданки Украины, русской, с начальным
образованием, незамужней, пенсионерки, ранее несудимой, в совершении
преступления, предусмотренного ч.2 ст.263 УК Украины, -
ОСОБА_1 в конце июля 2006 года взяла в своей квартире
НОМЕР_1 АДРЕСА_1 резиновую дубинку, являющуюся холодным оружием, и, не имея
предусмотренного законом разрешения, незаконно вынесла ее во двор, где в связи
с неприязненными отношениями замахивалась дубинкой на свою соседку, которая
затем отобрала этот предмет.
Подсудимая признала себя виновной и пояснила, что
действительно в конце июля прошлого года вышла во двор жилого дома АДРЕСА_1 с
резиновой дубинкой, в связи с неприязнью замахнулась на соседку, однако
последняя обезоружила ее. Об этом же пояснила свидетель ОСОБА_2, которая
отобрала у ОСОБА_1 резиновую дубинку и доставила в отдел милиции.
Показания допрошенных лиц согласовываются с данными,
отраженными в письменных источниках доказательств. Так, в соответствии с
протоколами выемки и осмотра вещественных доказательств свидетель ОСОБА_2
выдала сотруднику милиции предмет-резиновую дубинку, являющуюся согласно
заключения эксперта холодным оружием ударно-раздробляющего действия.
Поэтому, оценив добытые доказательства в их
совокупности, суд приходит к выводу о виновности ОСОБА_1 в незаконном ношении
холодного оружия, квалифицирует ее действия по ч.2 ст.263 УК Украины.
Решая вопросы, связанные с назначением наказания, суд
учитывает то, что совершено преступление средней тяжести, виновная
характеризуется только с положительной стороны, ветеран труда, неоднократно
поощрялась, награждалась за трудовые достижения, преклонного возраста, в
содеянном чистосердечно раскаялась, имеет ряд существенных хронических
заболеваний, ограничена в передвижении, а это все учтено в качестве
обстоятельств, смягчающих наказание. Не оставлено без внимания и то, что
подсудимая испытывает материальные затруднения.
Исходя из вышеизложенного, следует признать, что с
учетом безупречного поведения и добросовестного отношения к труду ОСОБА_1 в
настоящее время нельзя считать общественно опасной. В силу ч.4 ст.74 УК Украины
суд усматривает основания для освобождения подсудимой от наказания.
ст.ст.323, 324 УПК Украины, -
ОСОБА_1 признать виновной в
совершении преступления, предусмотренного ч.2 ст.263 УК Украины, а от наказания
согласно ч.4 ст.74 УК Украины освободить.
доказательство: резиновую дубинку уничтожить.
судебные расходы за проведение экспертизы - 47 гривен 7 копеек (л.д.24).
Меру пресечения отменить.
На приговор может быть подана апелляция на протяжении 15
суток с момента его провозглашения, в апелляционный суд Харьковской области
через местный суд.
Справа № 1-18/2007 року
ВИРОК іменем
України

10 січня 2007
року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Василенко В.В.

при секретарі Тертишній Ю.Г.

за участю прокурора Руденко P.O.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Черкаси справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
не судимого, проживаючогоАДРЕСА_1,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України,-

встановив:

Підсудний
ОСОБА_1 14 листопада 2006 року близько 15-00 години, знаходячись біля будинку
культури в с. Степанки Черкаського району Черкаської області, діючи у власних
інтересах, ввійшов у довіру до ОСОБА_2, шляхом обману та
зловживання довірою, заволодів чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «MOTOROLA
V31», чим завдав потерпілому матеріальні збитки на суму 1300 гривень.

Допитаний на досудовому слідстві та в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що дійсно У вчиненому щиросердечно розкаюється.

Вина підсудного
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочині
також підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими в судовому засіданні
в порядку ст.299 КПК України.

Оцінюючи зібрані
по справі докази в їх сукупності, шляхом повного, всебічного і об'єктивного
дослідження, суд вважає, що пред'явлене обвинувачення підсудному ОСОБА_1
доведене повністю.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як
заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує характер
і ступінь суспільної небезпеки та особу підсудного, який за місцем проживання
характеризується позитивно.

Обставиною, що
пом'якшує покарання підсудному ОСОБА_1 суд вважає те, що він щиро розкаюється в
скоєному, сприяв розкриттю злочину та повністю відшкодував збитки потерпілому.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудному ОСОБА_1 судом не встановлено.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує тяжкість скоєного
ним злочину, особу
підсудного, який
за місцем проживання характеризується позитивно, щире
каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданих
потерпілому збитків і вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_1
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити
покарання у вигляді штрафу у сумі 600 гривень.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити попередній -підписку
про невиїзд до вступу вироку у законну силу.

На вирок суду
може бути подана апеляція учасниками процесу до судової палати по кримінальним
справам апеляційного суду Черкаської області на протязі 15 діб з моменту
проголошення.

Суддя Черкаського

районного суду Василенко В.В.
Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11 - 40 Головуючий у 1 інстанції- Вельмик А.Є.
Категорія: 390 ч, 1 КК Доповідач у 2 інстанції -
УХВАЛА

Іменем України

16
січня 2007
року. м. Житомир

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Романова О.В. суддів Ткача C.O.

Захарчука С.В. з участю:

прокурора ................ Мохарева
О.А.

засудженого.................. ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Бердичівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2006
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимий:

·
11 грудня
2001 року
за ст. ст. 186 ч.
1, 186 ч.
2, 70, 104 КК
України на 4 роки
позбавлення волі з іспитовим
строком 2 роки;

·
12 вересня
2003 року
за ст. ст. 185 ч.
З, 71 ч. 1
КК України на 5 років позбавлення волі. Постановою суду від 30
грудня 2005
року невідбута частина позбавлення волі замінена на обмеження волі,

засуджений за
ст. 390 ч,
1 КК
України на 1 рік
позбавлення волі.

До початку розгляду справи засуджений подав письмову заяву, якою відкликає подану апеляцію.

Апеляції інших учасників судового розгляду відсутні.

Зазначені обставини є підставою закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.355, 364 КПК
України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Бердичівського міськрайонного суду від 26
жовтня 2006
року щодо нього - закрити.
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Жука В.Г.,

суддів

Пивовара В.Ф. і Редьки А.І.

розглянула в судовому засіданні 1
лютого 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 6 вересня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі
з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Судом вирішено питання щодо стягнення з ТОВ “Павлоградське автомобільне об'єднання” матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_2.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2005
року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 25.03.2005 року, керуючи автомобілем
ПАЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 д.н. НОМЕР_1, що належав ТОВ “Павлоградське АТП”, рухався по
вул. Дніпровській в м. Павлограді. Наближаючись до пішохідного переходу,
розташованому на перехресті вул. Дніпровської та вул. Калініна не пропустив
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, котрі переходили по переходу дорогу не застосував
гальмування та скоїв наїзд на ОСОБА_2, в результаті чого останній був
смертельно травмований.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про зміну вироку та просить пом'якшити покарання,
посилаючись на щиросердне каяття та інші пом'якшуючі обставини.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненому злочині ґрунтуються на
зібраних та ретельно перевірених у судовому засіданні доказах і такі висновки
не оспорюються у касаційній скарзі. Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 за ч.
2 ст. 286 КК України є правильною.

Що стосується призначеного покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам кримінального закону. Суд врахував
як ступінь тяжкості вчинененого ОСОБА_1 злочину, так і дані про його
особу, а також і ті обставини, на які є посилання у скарзі. Підстав для
пом'якшення покарання, про що йдеться у касаційній скарзі, немає, а тому і
підстав для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням
зазначених у ст. 384 КПК України осіб не вбачається.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

В.Г.
Жук В.Ф.
Пивовар А.І. Редька
Справа
№ 1-25/2006 Категорія
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З січня 2007
року суддя апеляційного суду Чернігівської області Широян Т.А. , розглянувши у
відкритому судовому засіданні касаційне подання прокурора відділу прокуратури
Чернігівської області на постанову апеляційного суду Чернігівської області від
8 грудня 2006 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 115 ч.2 п.6, 296 ч.З, 263 ч.1 КК
України на додаткове розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

що постановою апеляційного
суду Чернігівської області від 8 грудня 2006 року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 115 ч.2 п.6,
296 ч.З, 263 ч.1 КК України було направлено на додаткове розслідування з мотивів грубого
порушення норм кримінально-процесуального законодавства - порушення
права на захист обвинуваченого ОСОБА_1, яке не може бути усунуто під час
судового слідства.

Будучи незгодним із даним рішенням суду, прокурор, який приймав участь по справі, подав касаційне
подання, яке зареєстровано судом 18 грудня 2006 року, у якому просить
постанову суду про направлення справи на
додаткове розслідування щодо ОСОБА_1 скасувати і справу направити на
новий судовий розгляд, оскільки досудовим слідством вжито всіх необхідних
заходів щодо забезпечення ОСОБА_1 права на захист, тому що обраний ним захисник
умисно ухилявся від виконання своїх обов'язків, не з'являвся на виклики до
прокуратури, хоча і був сповіщений про необхідність проведення за його участю
слідчих дій належним чином Крім того, в
касаційному поданні наголошується , що ОСОБА_1 не відмовлявся від участі
наданого йому на час пред'явлення обвинувачення іншого захисника, а тільки
висловив свою незгоду підписувати постанову про пред'явлення обвинувачення, а
лише зазначив, що свій підпис ставити у відсутності обраного ним захисника він
не буде.

Розглянувши касаційне подання прокурора відділу
прокуратури Чернігівської області вважаю, що подання слід визнати
таким, яке не підлягає розгляду за таких підстав.

Постанова суду про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 на
додаткове розслідування була проголошена 8 грудня 2006 року в тому числі і за
участю прокурора. У постанові зазначено, що вона може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом 7 діб. Строк на
касаційне оскарження по справі витікає 15 грудня 2006 року. Касаційне
подання доставлено до апеляційного суду нарочним 18 грудня 2006 року і зареєстрована цього ж дня за вхідним номером
14422, тт.. із
пропущенням встановленого на оскарження строку. В касаційному поданні
клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження не заявлялось.

Керуючись ст. 386 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання прокурора відділу прокуратури Чернігівської області на
постанову апеляційного суду Чернігівської області від 8 грудня 2006 року про
направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 115 ч.2 п.6,
296 ч.З, 263 ч.1 КК України на додаткове розслідування - визнати таким, яке не
підлягає розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду України у семиденний строк.

Суддя апеляційного суду Чернігівської області

Т.А. Широян
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Пошви Б.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 8 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 3 серпня 2005 року,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком засуджений

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий,

- за
ч. 3 ст.101 КК України ( у ред. 1960 року
) на 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що
він 24 вересня 2000 року, близько 17 години, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, у своєму будинку АДРЕСА_1, на ґрунті особистих неприязних стосунків
побив прикуту хворобою до ліжка потерпілу ОСОБА_2, заподіявши їй тяжкі тілесні
ушкодження, які потягли за собою смерть потерпілої.

У апеляційній інстанції справа не переглядалась.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити
йому покарання, вказуючи на те, що потерпіла сама спровокувала конфлікт.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи,
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не
підлягає.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1а у вчинені
злочину, в якому він визнаний винним, відповідає фактичним обставинам справи,
ґрунтується на сукупності зібраних по справі доказів, яким була дана належна
оцінка.

Так сам засуджений у судовому
засіданні вину свою визнав повністю і показав, що 24.09.2000 року, перебуваючи
у стані сп'яніння, у ході конфлікту з лежачою хворою тещею, наніс їй кілька
ударів руками в голову.

Свідок ОСОБА_3 показав, що 24
вересня 2000 року йому подзвонила сестра й повідомила, що ОСОБА_2 побив зять і
що вона перебуває у важкому стані. Наступного дня він приїхав додому до
потерпілої і побачив всю в синцях. Вона повідомила, що її побив зять. Свідок
привіз лікаря, який сказав, що потерпіла перебуває при смерті у важкому
стані.ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Доводи засудженого про те, що
потерпіла сама спровокувала конфлікт не ґрунтуються на матеріалах справи,
згідно з якими потерпіла була особою похилого віку, прикутою до ліжка. Крім
того, з показань свідка ОСОБА_4, внука потерпілої, вбачається, що засуджений
прийшов у дім і став кричати на потерпілу а потім - бити її.

Призначаючи покарання ОСОБА_1у, суд урахував характер та
ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу засудженого, який
злочин вчинив у стані сп'яніння, а також пом'якшуючі покарання обставини, з
урахуванням яких призначив йому покарання ближче до мінімального, передбаченого
санкцією ч.3 ст.101 КК України ( в редакції 1960 року).

Підстав для пом'якшення ОСОБА_1 покарання немає, як і немає підстав для
призначення справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб,
зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись ст.394
КПК України, колегія суддів

У Х
В А Л И Л А :

Касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судді:

Верещак
В.М. Лавренюк М.Ю. Пошва Б.М.