Справа № 755/4385/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001005 від 22.01.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
На розгляді Дніпровського районного суду перебуває дане кримінальне провадження.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії.

Обвинувачений у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити звільнивши його від кримінальної відповідальності, на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії. При цьому, останній беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за встановлених органом досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті обставин.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання враховуючи відсутність правових підстав регламентованих ч. 4 ст. 309 КК України.

Суд, заслухавши доводи сторін у справі, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_5 , 21 січня 2015 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив незаконно придбати для подальшого власного вживання наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, ОСОБА_5 зі свого мобільного телефону відправив смс-повідомлення невстановленій досудовим слідством особі, під час смс-листування з якою домовився про придбання у неї наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону.

Діючи за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим слідством особою, відразу після смс-листування з останньою, ОСОБА_5 пішки пішов до платіжного терміналу банку Приватбанк, що розміщений по вул. Бальзака, 16 в м. Києві, де 21.01.2015 року о 21 годині 00 хвилин, за його допомогою перерахував на вказаний невстановленою досудовим слідством особою банківський рахунок власні гроші в сумі 370 гривень, про що відразу за допомогою мобільного телефону повідомив останній.

Після цього, невстановлена досудовим слідством особа, приблизно о 21 годині 30 хвилин, відправила смс-повідомленя на мобільний телефон ОСОБА_5 та повідомила про місце знаходження придбаного ним наркотичного засобу метадону, за адресою: м. Київ, пр-т Ватутіна, 26. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, ОСОБА_5 пішки пішов в напрямку Дніпровського району м. Києва. Діючи за вказівкою невстановленої досудовим слідством особи, приблизно о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 підійшов до будинку АДРЕСА_2 , де біля другого під`їзду вищевказаного будинку, із землі підняв, тим самим незаконно придбав одноразовий медичний шприц об`ємом 5,0 мл., в середині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 помістив придбаний ним одноразовий медичний шприц об`ємом 5,0 мл., в середині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, до правої кишені светру, в який він був одягнений та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

Того ж дня, тобто 21 січня 2015 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, за адресою: м. Київ, пр-т Ватутіна, 26, працівниками БПС Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, був зупинений ОСОБА_5 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб метадон.

В подальшому, 21.01.2015 року в період часу з 23 години 00 хвилин до 23 години 30 хвилин, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, пр-т Ватутіна, 26, співробітниками міліції, у присутності двох понятих, в правій кишені светру, в який був одягнений ОСОБА_5 , було виявлено та в подальшому вилучено одноразовий медичний шприц об`ємом 5,0 мл., з рідиною світло-білого кольору масою 0,425 г, що містять наркотичний засіб метадон, масою 0,047 г, який ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав для подальшого власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № 227х від 05.02.2015: 1. Надана на дослідження прозора безбарвна рідина світло-білого кольору масою 0,425 г, містить наркотичний засіб метадон (фенадон). 2. Маса метадону в речовині дорівнює 0,047 г..

Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено в Таблиці ІІ, є наркотичним засобом.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч.1 ст. 309 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині ухвали, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених судом.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів"(зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16, далі - Постанова) регламентовано, що незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним зберіганнямпотрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості. Злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 Кк України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки), судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Аналогічні правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності регламентовані ст. 44 КК України.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

З п. 23 Постанови випливає, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

З положень п. 24 Постановислідує, що за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

З довідки ТОВ Центр адиктологічної медицини (ліцензія МОЗ № 539008 від 08.04.2010 року) № 308 слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на амбулаторному лікуванні з 20.03.2015 року по 04.04.2015 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, стан не ускладнений.

При цьому, суд вважає висловлену у судовому засіданні позицію прокурора надуманою, оскільки остання ґрунтується на припущеннях про те, що обвинувачений проходив лікування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а не заради свого одужання, й на її підтвердження ним не було надано жодного доказу регламентованого ст. 84 КПК України, а суд, в свою чергу, не може обґрунтовувати свої висновки на підставі припущень сторони обвинувачення, адже вони, у цьому випадку, є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні було встановлено безумовні обставини регламентовані ч. 4 ст. 309 КК України, які дають достатні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він дійсно страждав на наркоманію, потребував лікування від неї, добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування, а не ухилявся в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин (кримінальне правопорушення), у зв`язку з чим клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а провадження закриттю.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені стягненню з обвинуваченого не підягають.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 284-286, 288, 372, 369-372 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів"(зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16), ст.ст. 44, 309 КК України, суд -

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001005 від 22.01.2015 року (судове провадження - № 755/4385/15-к, № 1-кп/755/381/15) відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - закрити.

Речові докази у кримінальному провадженні унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001005 від 22.01.2015 року - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення
С у д д я: ОСОБА_1