Справа № 530/2453/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2013 р. Зіньківський
районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Дігтяр
М.І. при секретарі Бедюх Н.І.з участю
прокурора Овчаренко Є.В.,адвоката
ОСОБА_1 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Зіньків кримінальне провадження по
обвинуваченню:

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, тимчасово не
працюючого,

судимого
Зіньківським районним судом 26.11. 2010

року за ч.1
ст.309,ч.1 ст.311, ст..317 КК України до

5-ти років
позбавлення волі, на підставі ст..75 КК

України
звільненого від покарання з
іспитовим

строком на
3 роки

В С Т А Н О В
И В:

19 жовтня 2013 року ОСОБА_2 знаходячись
на задньому сидінні автомобіля ОПЕЛЬ
КАДЕТ д.н.з.НОМЕР_1, що належить
громадянину ОСОБА_3, по вул..Панаса
Мирного в смт.Опішня Зіньківського
району, шляхом вільного доступу,із
салону даного автомобіля таємно
викрав товаро-матеріальні цінності,що
належать ОСОБА_3, а саме: сумку
вартістю 68 грн.40 коп. з чоловічим
портмоне вартістю 38 грн.24 коп, грошима
в сумі 200 грн.та 20 євро,що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 19.10. 2013
року становить 218 грн, а всього завдав
збитків потерпілому ОСОБА_3 на
загальну суму 525 грн. після чого з
місця скоєного зник.

Виявлені в портмоне гроші ОСОБА_2
використав для власних потреб того
дня, а портмоне залишив у себе
вдома,яке через декілька днів
добровільно видав працівникам
міліції.

У ході судового слухання,
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у
вчиненні даного кримінального
правопорушення визнав в повному
обсязі, підтвердив обставини його
вчинення, встановлені під час
досудового розслідування,
чистосердечно розкаявся у вчиненому
та просив суд не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явився та надав до суду декілька
заяв з проханням закриття
кримінального провадження за
примиренням та проведення судового
розгляду без його участі. Просив суд
обрати обвинуваченому міру покарання
без позбавлення волі, оскільки
матеріальні та моральні збитки йому

відшкодовано в добровільному
порядку.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК
України,судом визнано недоцільним
дослідження доказів,під час судового
розгляду,підтверджуючих обставин
вчинення обвинуваченим даного
кримінального правопорушення, з
підстав не оспорювання їх учасниками
судового провадження та відсутності
сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд визнає ОСОБА_2 винним в таємному
викраденні чужого майна крадіжкка і
кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК
України.

Обставинами,що пом»якшують ОСОБА_2
покарання, відповідно до ст..66 КК
України є щире каяття , активне
сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування нанесених
потерпілому матеріальних та
моральних збитків.

Відповідно до керівних роз»ясень п.4
Постанови Пленуму Верховного суду
України №7 від 24.10 2003 року « Про
практику призначення судами
кримінального покарання» з
послідуючими змінами та на підставі
ч.2 ст.66 КК України, суд визнає за
пом»якшуючими обставинами те,що
ОСОБА_2 має молодий вік, хворіє рядом
тяжких захворювань, позитивно
характеризується за місцем свого
постійного проживання та попередньої
роботи,скоєним ОСОБА_2,тяжких
наслідків не настало.

Разом з тим, суд вважає,що в ході
судового слухання не знайшла свого
підтвердження, зазначена обтяжуюча
вину обставина,як скоєння
кримінального правопорушення у стані
алкогольного сп»яніння за
відсутності про це достатніх доказів.
Інших обставин,що обтяжують
покарання, передбачені ст.. 67 КК
України не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2
покарання,суд також враховує,як
характер та ступінь суспільної
небезпеки вчиненого,особу винного,
котрий свою вину у скоєнні
кримінального правопорушення визнав
повністю, щиро розкаявся, позитивні
характеристика та сімейний стан.
Також судом враховано думку
потерпілого ОСОБА_3,який подав до суду
декілька заяв про закриття
кримінального провадження за
примиренням та просив суд обрати
обвинуваченому міру покарання без
позбавлення волі.

Враховуючи вище викладене суд
вважає,що виправлення та
перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2
можливе без ізоляції від
суспільства, застосувавши до нього
кримінальне покарання в межах санкції
статті за вчинене кримінальне
правопорушення, у вигляді штрафу,
оскільки саме таке покарання суд
вважає буде необхідним, достатнім для
його виправлення та попередження
нових злочинів.

Відповідно до вимоги про судимість
ОСОБА_2 засуджений Зіньківським
районним судом 26.11. 2010 року за ч.1
ст.309, ч.1 ст.311 та ст. 317 КК України до
5-ти років позбавлення волі, з
іспитовим строком 3 роки згідно ст..75
КК України, а тому відповідно до ч.3
ст.72 КК України, даний вирок слід
виконувати самостійно, оскільки
призначене ОСОБА_2 основне покарання
у вигляді штафу, при призначенні
його за сукупністю злочинів чи
вироків, складанню з іншими видами
покарань не підлягають і виконуються
самостійно.

Керуючись
ст..ст.368,370,374,394 КПК України,суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст.185 КК України і
призначити покарання у вигляді
штрафу в розмірі 1500 грн. (одна тисяча
п'ятсот) гривень.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.72 КК України,
вирок Зіньківського районного суду
Полтавської області від 26 листопада 2010
року, яким ОСОБА_2 засуджений за ч.1
ст.309, ч.1 ст.311 та ст..317 КК України до
5-ти років позбавлення волі, з
іспитовим строком на 3 роки та
покарання за новим вироком у вигляді
штрафу відносно ОСОБА_2 підлягають до
самостійного виконання.

Речові докази: сумку та чоловіче
портмане передати власнику ОСОБА_3.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу
вироку в закону силу вибрати - особисте
зобов'язання.

Вирок може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
апеляційного суду Полтавської
області через Зіньківський районний
суд протягом 30 днів з дня його
проголошення, та не підлягає
оскарженню в частині заперечення
обставин,які ніким не оспорювалися
під час судового розгляду і
дослідження яки визнано судом
недоцільним відповідно до положень ч.3
ст.349 КПК України.

Суддя М. І. Дігтяр