Ухвала

іменем україни

6 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_11
суддів ОСОБА_12 і ОСОБА_13
при секретарі судового засідання ОСОБА_14

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0002169 щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця м. Луганська, громадянина України,

за участю прокурора ОСОБА_15
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся прокурор з вимогами про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5

Вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 19 серпня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, від відбування якого його звільнено відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки з покладенням обовʼязків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов залишено без розгляду у зв'язку з добровільним відшкодуванням засудженим ОСОБА_5 заподіяної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 25 жовтня 2013 року вирок залишено без зміни.

В касаційній скарзі прокурор вказує на незаконність постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень, зокрема, твердить що вироком засудженому призначено таке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок мʼякості. Зазначає скаржник про те, що апеляційний суд не виправив допущені у вироку недоліки, та допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки у своїй ухвалі не надав відповіді на доводи апеляцій скаржників. Прокурор просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_5 засуджено за те, що він, 3 березня 2013 року в період часу з 1 години до 1 години 30 хвилин в ході конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_7, що почався у приміщенні ресторану «Да-Вінчі» по вул. Совєтській,77 у м. Луганську та продовжився на вулиці поблизу цього ресторану біля службових сходів торгового центру «ГУМ», групою осіб - разом із своїми знайомими, особи яких не встановлено, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, зокрема завдавав удари ногою ОСОБА_8, численні удари кулаками рук - ОСОБА_9, вчиняв дії, повʼязані з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, завдаючи їм удари, зокрема ОСОБА_7 - удар ногою в обличчя, ОСОБА_10 - ногою в область грудної клітки та кулаком руки в область лівої скроні, чим заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка частково підтримала касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Для наведення в ухвалі таких підстав апеляційний суд має проаналізувати всі доводи, що містяться в апеляції і на кожен із них дати відповідь.

Залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_5 без зміни, апеляційний суд зазначених положень закону не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У справі встановлено, що при призначенні засудженому виду та розміру покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів - один із яких середньої тяжкості, другий - тяжкий, особу винного, який судимості не мав, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, не перебуває на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку, має багато нагород за досягнення у спорті, обставини, що помʼякшують покарання - щире каяття ОСОБА_5 та добровільне відшкодування завданої шкоди, й відсутність обставин, що його обтяжують.

Вирішуючи ж питання про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд урахував відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність двох вказаних обставин, що його помʼякшують.

Тобто, фактично вказуючи на частину передбачених ст. 65 КК України загальних засад призначення покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без реального відбування останнім покарання, шляхом звільнення того від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на засудженого обовʼязків, передбачених ст. 76 КК України.

Застосувавши положення зазначеного закону, суд не навів у вироку переконливих мотивів для прийняття такого рішення, не врахував думку потерпілих з приводу призначення засудженому покарання, не надав належної уваги незворотності наслідків, що настали для потерпілого ОСОБА_10, а також не зазначив як саме враховані ним обставини впливають на недоцільність відбування засудженим покарання.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора та залишаючи вирок без зміни, апеляційний суд, окрім врахованого місцевим судом, надав увагу ще й даним про працевлаштування ОСОБА_5, його позитивним характеристикам з місця працевлаштування, а також його наміру відновити навчання у Східноукраїнському національному університеті ім. В. Даля.

Наявні в матеріалах провадження дані про працевлаштування засудженого та характеристика з місця його працевлаштування свідчать про нетривалість перебування останнього у трудових відносинах із «Виробничою будівельною компанією «Донтехпром», тому колегія суддів вважає сумнівною обʼєктивність цієї характеристики. Отже враховані апеляційним судом дані про залучення засудженого до суспільно-корисної праці не можуть ані обʼєктивно характеризувати особу ОСОБА_5, ані давати підстави для застосування ст. 75 КК України.

Крім того, як зазначалось, апеляційний суд не дотримався положень ст. 419 КПК України, якою встановлено вимоги до змісту ухвали суду апеляційної інстанції.

За змістом апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10, у ній порушено питання про необґрунтованість вироку щодо ОСОБА_5 як в частині призначення засудженому мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України покарання, що потерпілий вважає мʼяким покаранням за вчинений злочин, так і в частині звільнення засудженого від його відбування. Аналіз доводів потерпілого у скарзі дає підстави вважати, що той, з огляду на вчинені засудженим дії, у тому числі й злочин, повʼязаний із нанесенням тілесних ушкоджень, вказує на неприпустимість врахування судом наявності грамот та нагород у ОСОБА_5 за досягнення у спорті, зокрема у різних видах рукопашного бою, як однієї із підстав при вирішенні питання про застосування до засудженого вимог ст. 75 КК України.

У апеляційній скарзі прокурора порушено питання про постановлення нового вироку щодо ОСОБА_5 з призначенням останньому покарання у виді позбавлення волі за кожен злочин окремо та на підставі ст. 70 КК України. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, той також не погоджувався із застосуванням місцевим судом кримінального закону при постановленні вироку.

Апеляційний суд в своїй ухвалі визнаючи необґрунтованими та безпідставними доводи прокурора та потерпілого щодо мʼякості призначеного ОСОБА_5 покарання, не надав відповіді на доводи скарг щодо неправильного застосування кримінального закону, зокрема звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів, обставини, враховані як окремо апеляційним судом, так і у своїй сукупності з обставинами, врахованими судом першої інстанції, не знижують ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів, а тому не дають підстав вважати можливим виправлення засудженого без відбування покарання

Отже, звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановленням йому іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, слід вважати неправильним застосуванням кримінального закону, що вплинуло на призначення такого покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок мʼякості, та згідно зі ст. 438 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Оскільки помилку місцевого суду не виправлено під час розгляду апеляційних скарг, погоджуючись з доводами прокурора, наведеними у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового апеляційного розгляду.

Якщо при новому апеляційному розгляді справи буде встановлена винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, то звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з встановленням йому іспитового строку, слід визнати неправильним застосуванням кримінального закону.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 25 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13