н/п 1-кп/640/104/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 26.01.2012 Київським районним судом м. Харкова за ст. ст. 185 ч.2, 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із випробувальним терміном на 1 рік, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , будучі раніше неодноразово засудженим за скоєння умисних, у тому числі корисливих злочинів, останній раз 26.01.2012р. Київським районним судом м. Харкова за ст. ст. 185 ч.2, 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із випробувальним терміном на 1 рік, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став, і в період випробувального терміну, встановленого вироком суду, знову вчинив умисний злочин проти власності, який відноситься до категорії тяжких, за наступних обставин.
Так, 27.10.2012 приблизно о 21.00 годині ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел,спрямований на таємне викрадання чужого майна, діючи повторно, через прохідну пройшов на охоронювану територію заводу «Система», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченко №317, достовірно знаючи, що в одному із цехів, у якому він раніше працював, розташовувалися виробничі приміщення ТОВ «VIP дизайн» і у ньому розташоване промислове столярне устаткування, що представляє матеріальну цінність.
Знаючи, що в шафі, розташованій у роздягальні працівників ТОВ«VIP дизайн», зберігаються ключі від виробничого цеху вищевказаного підприємства, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих спонукань, з метою наживи й особистого збагачення, узяв ключ, що перебував у шафі у роздягальні, за допомогою якого відкрив навісний замок дверей у виробниче приміщення цеху ТОВ«VIP дизайн», де розташовувалося різне виробниче устаткування, яке використовувалось при виробництві меблів.
Відкривши вхідні двері столярного цеху і проникнувши у середину приміщення, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, від`єднав від верстата і таємно викрав фрезерну машину марки «МАКІТА 3612С», вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи №4855 від 19.12.2012 становить 686 грн.
Викравши таким чином майно, що належить ТОВ «VIP дизайн», ОСОБА_5 закрив на навісний замок вхідні двері столярного цеху, і з місця вчинення злочину разом із фрезерною машинкою марки «МАКІТА 3612С» зник, звернувши викрадене на свою користь, чим заподіяв ТОВ «VIP дизайн» матеріальні збитки на вищевказану суму.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні наступних кримінальних правопорушень:
В ніч з 02.06.2013 на 03.06.2013, ОСОБА_5 , маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив приміщення для зберігання речей, двері якого на замок не були закриті, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих спонукань, з метою наживи й особистого збагачення, шляхом вільного доступу проникнув до вищевказаного приміщення та таємно викрав ліжко розкладне з алюмінієвим каркасом та бідон алюмінієвий ємкістю 10 літрів, загальною вартістю 456 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи №196 від 23.08.2013 року.
Викравши таким чином майно, що належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, звернувши викрадене на свою користь, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальні збитки на вищевказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, в середині липня 2013 року, більш точну дату встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , маючи злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив приміщення для зберігання речей, двері якого на замок не були закриті, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих спонукань, з метою наживи й особистого збагачення, шляхом вільного доступу проникнув до вищевказаного приміщення та таємно викрав дріль «ИЕ 1202», вартістю 297 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи №197 від 23.08.2013.
Викравши таким чином майно, що належить ОСОБА_7 , ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, звернувши викрадене у свою користь, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальні збитки на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3 КК України, тобто у таємних викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, поєднаних із проникненням в сховище, не визнав та пояснив, що протягом 2012 р. він працював на ТОВ «VIP дизайн», яке розташоване за адресою: Харків, вул. Шевченко №317, різноробочим без оформлення і виконував за дорученням директора певну роботу. Інколи він з дозволу директора даного підприємства ОСОБА_8 брав різні інструменти для власних потреб. Так само, 27.10.2012 р. він узяв ключі до цеху у загальнодоступному місці на щитку у приміщенні підприємства, відчинив його і узяв додому фрезерну машину марки «МАКІТА 3612С», маючи намір її згодом повернути, але в подальшому, не зміг її повернути так, як співмешканець її сестри ОСОБА_9 намагався продати дану фрезерну машину без його відома.
Крім того, після того, як він був затриманий працівниками міліції за цей злочин, невідомі йому працівники міліції (оперативники), застосовуючи психічне насильство, вмовили його узяти на себе вину за вчинення двох крадіжок, а саме: в ніч з 02.06.2013 на 03.06.2013 року крадіжку ліжка розкладного з алюмінієвим каркасом та бідона алюмінієвого з сараю домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; а також в середині липня 2013 року дрілі «ИЕ 1202» з сараю домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Насправді, він взагалі був відсутній у Харкові в цей період, а перебував у тітки в с. Вільне. При проведенні слідчого експерименту поняті і захисник не були присутні, працівники міліції командували йому де і що знаходилося на місцях крадіжок. Вилучені в нього з квартири дріль та ліжко розкладне він не крав. Ліжко належить його матері і привезене нею з дачі. Як опинилася у його квартирі дріль, він не знає. При огляді квартири він присутнім не був.
Стосовно епізоду крадіжки фрезерної машини марки «МАКІТА 3612С», що належить ТОВ «VIP дизайн», винність ОСОБА_5 повністю підтверджується наступними належними та допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні:
- показаннями свідка ОСОБА_10 який пояснив суду, що він працює столяром на ТОВ «VIP дизайн», і 29.10.2012 р., коли прийшов на роботу виявив крадіжку фрезерної машинки марки «МАКІТА 3612С», яка за ним закріплена, про що одразу повідомив керівництво підприємства, при цьому пояснив також, що ОСОБА_5 не постійно, а іноді працював на підприємстві, але не мав права знімати та забирати дану фрезерну машинку;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що він працює директором ТОВ «VIP дизайн». 29.10.2012 р. йому повідомили працівники про зникнення фрезерної машинки марки «МАКІТА 3612С», але у зв`язку з занятістю, до міліції він звернувся з заявою тільки 02.11.2012 р., при цьому пояснив також, що ОСОБА_5 не постійно, а іноді працював на підприємстві. Іноді, з його дозволу, ОСОБА_5 брав деякі інструменти. Цього разу ОСОБА_5 ні у кого дозволу знімати та забирати фрезерну машинку не запитував, ніякої роботи йому на дому не доручалося;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що її рідний брат ОСОБА_5 приніс додому фрезерну машинку, а її співмешканець ОСОБА_9 захотів її продати і пішов на ринок. Ця фрезерна машинка була вилучена у ОСОБА_9 працівниками міліції;
- протоколом огляду місця події від 02.11.2012 р., в ході якого слідів злому приміщень ТОВ «VIP дизайн» не виявлено та вилучено замок;
- протоколом вилучення фрезерної машинки від 02.11.2012 р.;
- висновком судово-криміналістичної експертизи № 845 від 15.11.12 р., згідно якого сліди впливу сторонніх предметів на замку вилученому в ході огляду місця події 02.11.2012р. відсутні;
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 4855 від 19.12.2012 р., згідно якого вартість фрезерної машинки марки «МАКІТА 3612С» становить 686 грн (т.1 а.с. 87-89);
- протоколом проведенням слідчого експерименту від 16.08.2013р. за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якого останній розказав та показав, як він 29.10.2012р. скоїв крадіжку фрезерної машинки марки «МАКІТА 3612С» в приміщеннях орендованих ТОВ «VIP дизайн», які розташовані за адресою: Харків, вул. Шевченко №317.
Допитати свідка ОСОБА_9 на видалося можливим, через те, що ОСОБА_9 помер.
Оцінюючи у сукупності досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину повністю доведена. ОСОБА_5 без відома власника узяв ключі від цеху, де була прилаштована фрезерна машинка, проник до приміщення цеху, відкрутив її та виніс з приміщення до своєї квартири, тобто вилучив майно та мав можливість розпорядитися ним на власний розсуд, отже вчинив закінчений склад даного кримінального правопорушення. Факт того, що у подальшому дану фрезерну машинку в нього забрав ОСОБА_9 не має значення для кваліфікації дій ОСОБА_5 за фактом крадіжки майна ТОВ «VIP дизайн».
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, із проникненням у сховище.
Стосовно епізоду крадіжки ліжка розкладного з алюмінієвим каркасом та бідона алюмінієвого з сараю домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ніч з 02.06.2013 на 03.06.2013 року, то суд, дослідивши у сукупності усі зібрані та досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні даного кримінального правопорушення, виходячи з наступного.
Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що в ніч з 02.06.2013 на 03.06.2013р. в нього з сараю, в його домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , було скоєно крадіжку, були викрадені ліжко розкладне з алюмінієвим каркасом та бідон алюмінієвий ємкістю 10 літрів. Вказане ліжко потім, зі слів працівників міліції, було вилучено у ОСОБА_5 . Дане ліжко він впізнав, як своє при пред`явленні йому предметів для впізнання.
Згідно протоколу огляду місця події від 21.08.2013 р., а саме квартири АДРЕСА_4 , де мешкав ОСОБА_5 , виявлені та вилучені - ліжко розкладне з алюмінієвим каркасом та дріль «ИЕ 1202».
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 23.08.2013 р., ОСОБА_6 впізнав своє розкладне ліжко, яке у нього було викрадене.
Згідно протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , він показав де і яким чином він вчинив крадіжку ліжка розкладного з алюмінієвим каркасом та бідона алюмінієвого ємкістю 10 літрів.
Проте, згідно даного протоколу слідчого експерименту, в його проведенні приймали участь поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Дані особи не допитувалися на досудовому слідстві і на клопотання прокурора викликалися судом у судове засідання. Проте, представником обвинувачення не була забезпечена явка цих осіб у судове засідання, а привод не дав результату. В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка проводила досудове розслідування, як слідчий, повідомила, що понятих запросили працівники кримінального розшуку у райвідділі, і вона не встановлювала їх особи, оскільки в них були відсутні будь-які документи і записала дані з їх слів.
Крім того, свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вилучене з квартири, де мешкала вона та ОСОБА_5 ліжко розкладне, належить її бабусі і було привезене з їхньої дачі і досить тривалий час знаходилася у них в квартирі.
Крім того, свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що ОСОБА_5 є її сином. При огляді її квартири, син присутнім не був, працівники міліції прийшли з якимось пакетом і в кімнаті сина ОСОБА_5 вилучили їхнє розкладне ліжко, яке належало її матері і було привезене з дачі, а також з-під дивану якусь дріль, яку вона раніше не бачила.
Крім того, свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що протягом літа 2013 року її племінник ОСОБА_5 перебував у неї вдома в с. Вільне Балакліївського району Харківської області, і повернувся до Харкова лише у серпні 2013 року.
Згідно ст.. 85 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
2. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.2 ст. 93 КПК України - Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, зокрема, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій.
Згідно ч.7 ст. 223 КПК України - Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для проведення слідчого експерименту.
Згідно ч. 6 ст. 240 КПК України - Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що слідчий експеримент від 28.08.2013 року в домоволодінні ОСОБА_17 за участю ОСОБА_5 , проведений з порушеннями ст.ст. 85, 223 КПК України і на підставі ч.1 ст.. 89 КПК України визнає даний доказ недопустимим.
Крім того, у протоколі огляду квартири, а саме квартири АДРЕСА_4 21.08.2013 р. вказано, що ОСОБА_5 був присутнім, проте і ОСОБА_5 і ОСОБА_15 заперечують факт його присутності при огляді квартири.
Крім того, згідно постанови слідчого від 16.08.2013 року, до участі в справі був залучений захисник ОСОБА_18 (т.1 арк. 119), проте, участі у проведенні огляду квартири за участі його підзахисного 21.08.2013 року, як вбачається з протоколу та підтвердив ОСОБА_5 , він не брав.
Враховуючи наявні обґрунтовані сумніви, а також очевидне порушення права на захист, що, згідно п.3 ч.2 ст. 87 КПК України є підставою для визнання доказу недопустимим, суд визнає протокол огляду місця події від 21.08.2013 р., під час якого вилучені розкладне ліжко та дріль - недопустимим доказом.
Крім того, обґрунтовані сумніви у суду викликає той факт, що крадіжка була скоєна, зі слів потерпілого ОСОБА_6 в ніч з 2 на 3 червня 2013 року, а заяву до міліції він написав лише 19.08.2103 року, тобто після затримання ОСОБА_5 .
Згідно ст.. 17 КПК України - Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
3. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Таким чином, враховуючи, що докази винуватості ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки ліжка розкладного та бідона алюмінієвого, зібрані із істотним порушенням вимог КПК України і визнані судом недопустимими, а інші обставини заперечуються стороною захисту за допомогою показань свідків, суд, керуючись ч..2-4 ст. 17 КПК України, визнає вину ОСОБА_5 не доведеною і виправдовує його.
Стосовно епізоду крадіжки дрілі «ИЕ 1202» з сараю домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , то суд, дослідивши у сукупності усі зібрані та досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні даного кримінального правопорушення, виходячи з наступного.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що в середині липня 2013 року, в неї з сараю з території її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , викрадено дриль «ИЕ 1202». Документів на неї не зберіглося. Дріль належала їй та її співмешканцю. Обвинуваченого ОСОБА_5 привозили співробітники міліції, чи були присутніми поняті вона не знає, оскільки усі присутні були у штатському. Вони усі разом одразу попрямували до сараю, з якого зникла дріль. Дану дріль вона впізнала, як свою при пред`явленні їй предметів для впізнання.
Згідно протоколу огляду місця події від 21.08.2013 р., а саме квартири АДРЕСА_4 , де мешкав ОСОБА_5 , виявлені та вилучені - ліжко розкладне з алюмінієвим каркасом та дріль «ИЕ 1202».
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 23.08.2013 р., ОСОБА_7 впізнала викрадену дріль.
Згідно протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , він показав де і яким чином він вчинив крадіжку дрілі.
Проте, згідно даного протоколу слідчого експерименту, в його проведенні приймали участь поняті ОСОБА_19 та ОСОБА_13 . Дані особи не допитувалися на досудовому слідстві і на клопотання прокурора викликалися судом у судове засідання. Проте, представником обвинувачення не була забезпечена явка цих осіб у судове засідання, а привод не дав результату. В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка проводила досудове розслідування, як слідчий, повідомила, що понятих запросили працівники кримінального розшуку у райвідділі, і вона не встановлювала їх особи, оскільки в них були відсутні будь-які документи і записала дані з їх слів. При цьому, підписи понятого ОСОБА_13 у протоколах слідчого експерименту у домоволодінні ОСОБА_6 (т.1 арк. 186) та ОСОБА_7 (т.1 арк. 229) візуально суттєво різні.
Крім того, свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що ОСОБА_5 є її сином. При огляді її квартири, син присутнім не був, працівники міліції прийшли з якимось пакетом і в кімнаті сина ОСОБА_5 вилучили їхнє розкладне ліжко, яке належало її матері і було привезене з дачі, а також з-під дивану якусь дріль, яку вона раніше не бачила.
Крім того, свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що протягом літа 2013 року її племінник ОСОБА_5 перебував у неї вдома в с. Вільне Балакліївського району Харківської області, і повернувся до Харкова лише у серпні 2013 року.
На підставі викладеного, відповідно до вимог ст..ст. 85, 93, 223, 240 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчий експеримент від 28.08.2013 року в домоволодінні ОСОБА_7 за участю ОСОБА_5 проведений з порушеннями ст.ст. 85, 223 КПК України, і на підставі ч.1 ст.. 89 КПК України визнає даний доказ недопустимим.
Крім того, у протоколі огляду квартири, а саме квартири АДРЕСА_4 21.08.2013 р. вказано, що ОСОБА_5 був присутнім, проте і ОСОБА_5 і ОСОБА_15 заперечують факт його присутності при огляді квартири.
Крім того, згідно постанови слідчого від 16.08.2013 року, до участі в справі був залучений захисник ОСОБА_18 (т.1 арк. 119), проте, участі у проведенні огляду квартири за участі його підзахисного 21.08.2013 року, як вбачається з протоколу та підтвердив ОСОБА_5 , він не брав.
Враховуючи наявні обґрунтовані сумніви, а також очевидне порушення права на захист, що, згідно п.3 ч.2 ст. 87 КПК України є підставою для визнання доказу недопустимим, суд визнає протокол огляду місця події від 21.08.2013 р., під час якого вилучені розкладне ліжко та дріль - недопустимим доказом.
Крім того, обґрунтовані сумніви у суду викликає той факт, що крадіжка була скоєна, зі слів потерпілої ОСОБА_7 у липні 2013 року, а заяву до міліції вона написала лише 20.08.2103 року, тобто після затримання ОСОБА_5 .
Згідно ст.. 17 КПК України - Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
3. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Таким чином, враховуючи, що докази винуватості ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки дрілі «ИЕ 1202», зібрані із істотним порушенням вимог КПК України і визнані судом недопустимими, а інші обставини заперечуються стороною захисту за допомогою показань свідків, суд, керуючись ч..2-4 ст. 17 КПК України, визнає вину ОСОБА_5 не доведеною і виправдовує його.
При призначенні покарання, суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше не одноразово судимий, останній раз 26.01.2012 Київським районним судом м. Харкова за ст. ст. 185 ч.2, 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із випробувальним терміном на 1 рік, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі і не знаходить підстав для звільнення його від такого покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин, під час дії іспитового строку, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2012 року за ст. ст. 185 ч.2, 309 ч.1 КК України, суд призначає йому покарання за сукупністю вироків.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.. 100 КПК України.
Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №4855 від 19.12.2012 року підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 виправдати у вчиненні злочинів, передбачених ст.. 185 ч.3 КК України щодо таємних викрадень майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинених повторно, пов`язаних з проникненням у сховище.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України щодо таємного викрадення майна ТОВ «VIP дизайн», вчиненого повторно, пов`язаного з проникненням у сховище, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 (три) місяці.
На підставі ст. 71 ч.1,ч.4 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2012р., за сукупністю вироків, остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання рахувати з 19 серпня 2013 року.
Речові докази - фрезерну машину марки «МАКІТА 3612С», ліжко розкладне з алюмінієвим каркасом та бідон алюмінієвий ємкістю 10 літрів, дриль «ИЕ 1202», вважати повернутими потерпілим.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області №4855 від 19.12.2012 року в сумі 551 гривня 70 копійок.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО №27 м.Харкова ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційного скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Суддя ОСОБА_1 .