АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/481/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №629/4204/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Лозова Харківської області, громадянин України, освіта неповна середня, працюючий у ПрАТ «Лозовабуд», не одружений, не

військовозобов`язаний, який зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 , раніше

засуджений 19 лютого 2004 року Лозівським міським

судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3

ст.185, ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення

волі, -

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вироком встановлено, що ОСОБА_8 , 23 вересня 2014 року, о 17 годині 00 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, зайшов в квартиру АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_10 , побачивши останню, безпричинно наніс їй не менше 7 ударів руками по обличчю і голові. В ході нанесення ударів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 помітив на підлозі купюру номіналом 100 гривень, яка належала потерпілій.

ОСОБА_8 , з корисливого мотиву, з метою наживи, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, всупереч зауваженням збоку потерпілої ОСОБА_10 , відкрито заволодів даними грошима у сумі 100 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляції просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, посилаючись на істотні порушення норм кримінального процесуального кодексу України, права на захист, неповноту та однобічність досудового і судового слідства.

Свою апеляцію обвинувачений обґрунтовує тим, що суд неправильно встановив фактичні обставини справи та застосував до нього кримінальний Закон, йому під час судового засідання не роз`яснені належним чином положення ч.3 ст.349 КПК України, що потягнуло за собою суворе покарання та порушення права на захист, оскільки судочинство здійснювалося державною мовою, яку він не розуміє в достатньої мірі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених підстав, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Із технічного звукозапису судового засідання вбачається, що головуючий ретельно роз`яснив обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України, а той пояснив, що розуміє її зміст і наслідки позбавлення права оскаржити фактичні обставини справи, які він не оспорює.

Наступне свідчить про те, що у суду першої інстанції не було сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, він правильно розуміє зміст обставин обвинувачення, не оспорює їх, і йому належним чином роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог зазначеного закону, та ст.349 КПК України, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність досудового і судового слідства, неправильне застосування до нього кримінального Закону не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, із технічного звукозапису судового засідання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , під час судового розгляду, клопотань про залучення захисника не заявляв. Також, в матеріалах справи міститься заява обвинуваченого ОСОБА_8 про розгляд справи без участі захисника (а.с.14).

Що стосується доводів обвинуваченого стосовно порушення його права на захист, оскільки він не в повній мірі розуміє державну мову, то вони є надуманими.

Так, встановлено, що обвинувачений є громадянином України, проживає на території України з народження, вивчав українську мову в середній школі та атестований з цього предмету.

Із аудіо запису судового засідання від 13 жовтня 2014 року вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_8 було вручено пам`ятку про його права та обов`язки, зміст якої йому було зрозуміло, він чітко та обґрунтовано давав відповіді українською мовою на задані йому головуючим та іншими учасниками процесу питання.

Його клопотання, пояснення та відповіді в апеляційному суді також свідчать про те, що він володіє мовою судочинства.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів не находить підстав вважати, що його право на захист було порушено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем роботи та реєстрації характеризується позитивно, засуджений за корисний та особливо тяжкий злочин і знов вчинив корисний злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість.

Згідно із ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та з`явлення із зізнанням.

Обставинами, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнав рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_8 в мінімальних межах санкції статі, за яку його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав вважати, що воно є явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: