Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/240/15-к
1-кп/291/15/15
Україна
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
18 березня 2015 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Андрушівського району Житомирської області , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого в смт Ружин Житомирської області, раніше судимого Ружинським районним судом 16.11.2014 року за ст. 125 ч. 1 КК України
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений 16.11.2014 року Ружинським районним судом за ч. 1ст. 125 КК України до покарання не пов`язаного з позбавленням волі у вигляді 100 годин громадських робіт. 10.12.2014 року розпорядження та вирок Ружинського районного суду від 16.11.2014 року були прийняті до виконання Ружинським РП КВІ УДПтС України в Житомирській області.
17.12.2014 року ОСОБА_4 Ружинським РП КВІ УДПтС України в Житомирській області ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, а також попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 389 КК України він може бути притягнений до кримінальної відповідальності.
17.12.2014 ОСОБА_4 вручено направлення на відбування громадських робіт до Ружинської селищної ради за вих. № 580, де останній мав приступити до відбування призначеного судом покарання.
Розпорядженням Ружинської селищної ради № 84 від 22.12.2014 року «Про виконання громадських робіт» ОСОБА_4 з 23.12.2014 прийнято для відпрацювання вироку суду у вигляді 100 годин громадських робіт та засудженому встановлено графік відбування покарання, згідно якого останній мав відбути вказане покарання з 23 грудня 2014 року по 31 січня 2015 року.
23.12.2014 року засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з порушенням порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, повторно попереджено про порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт та роз`яснено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.
16.01.2015 року засуджений ОСОБА_4 за допущені повторні порушення порядку та умов відбування покарання, знову попереджений про порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт і попереджений про кримінальну відповідальність.
Незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_4 неодноразово попереджався про умови та порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за їх порушення, він умисно, систематично, без поважних причин порушував встановлений порядок та умови відбування покарання, і не приступив до відпрацювання громадських робіт 16 січня 2015 року, 17 січня 2015 року, 19 січня 2015 року, 20 січня 2015 року та 22 січня 2015 року, і станом на 31.01.2015 року, не відпрацював 86 із 100 годин, встановлених йому графіком виходу на роботу засудженого, затвердженого розпорядженням Ружинської селищної ради.
Крім того, 19.01.2015 року ОСОБА_4 двічі було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за дрібне хуліганство вчинене на території Ружинської селищної ради.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт.
Згідно з угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, а саме у виді арешту строком на 2 (два) місяці. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України, до вказаного покарання частково приєднати не відбуте покарання згідно вироку Ружинського районного суду від 16.11.2014 року і за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 10 (десять) днів. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Після роз`яснення обвинуваченому його прав та наслідків укладання угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду. Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд, вислухавши думку учасників процесу переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Ружинського району Житомирської області, юристом ІІ класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоду про визнання винуватості міру покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлено, арешт на майно ОСОБА_4 не накладався, судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду від 25 лютого 2015 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Ружинського району Житомирської області юристом II класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25 лютого 2015 року покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 2 (два) місяці арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України, до вказаного покарання частково приєднати не відбуте покарання згідно вироку Ружинського районного суду від 16.11.2014 року і за сукупністю вироків, визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 10 (десять) днів.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.,ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1 .