Справа № 1-122007р. №1-1582006р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого-судді Вінер Е.А.

з секретарем Левко М.В.

з участю прокурора Чонка О.Ю.

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
м.Свалява кримінальну справу
про

обвинувачення ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с.Р.Гута, Свалявського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1, з
освітою середньо-спеціальною, одруженого, українця, громадянина України, на
утриманні має малолітню дитину.В порядку ст.89 КК України судимості немає у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 121
ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_3 попереднім
слідством обвинувачується в тому, що 05 червня 2006 року біля 15 год. 15 хв.,
на автошляху між м.Свалявою та с.Драчино, на в'їзді до міста, затіяв конфлікт з
ОСОБА_4, діючи навмисно, наніс удар рукою ОСОБА_4 в область обличчя, від якого
останній упав на асфальт, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом кісток
склепіння черепа, забою головного мозку, субдуральною гематомою і яка
ускладнилась посттравматичним енцефалітом, набряком легень, головного мозку та
відповідно до висновку експерта за НОМЕР_1 відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв"язку з настанням смерті.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_3 свою
вину у вчиненні злочину визнав частково та дав показання, що 05 червня 2006 року біля 15.00 годин, їхав в
автомобілі ВАЗ 2108, як
пасажир. По дорозі їхали два велосипедисти, одим з яких був ОСОБА_4 Коли водій
почав об'їзжати ОСОБА_4, то він виїхав на зустрічну смугу і автомобіль ледве не
зіткнувася з вантажним автомобілем. Водій ОСОБА_5 зупинився, а ОСОБА_3 вирішив вияснити чому такий різкий маневр зробив ОСОБА_4
Вийшовши з автомобіля, побачив, що ОСОБА_4 перебував у стані
алкогольного сп"яніння і почав виражатись нецензурною лайкою.Тоді ОСОБА_3
наніс йому удар в обличчя і ОСОБА_4 впав на асфальт. Коли під'їхав другий
велосипедист ОСОБА_6, то
ОСОБА_4 піднявся і вони разом поїхали. Також ОСОБА_5 та інші, які
знаходились в машині поїхали в м.Сваляву. Цивільний позов визнав повністю,
відшкодував частково в сумі 8000 грн. В скоєному щиросердечно розкаюється.

Потерпіла
ОСОБА_2, дала слідуючі показання в судовому засіданні вона проживала з ОСОБА_4
з 2003 року в
громадянському шлюбі. За час спільного проживання
в них народилось дві дочки. 05 червня 2006 року ОСОБА_4 знаїходився в стані алкогольного
сп"яніння та перед обідом поїхав на велосипеді оплатити електроенергію в

м.Сваляву.06 червня 2006
року вона дізналась від батьків ОСОБА_4, що його відвезли в Свалявську ЦРЛ,
оскільки йому стало погано, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Заявила цивільний позов
на суму 15 000 грн. Оскільки
підсудний ОСОБА_3 частково
оплатив 8000 грн., просить
стягнути решту суми 7000
грн.;

Свідок ОСОБА_5,
в судовому засіданні дав показання, що 05
червня 2006 року
керував автомобілем. З ним разом в машині їхали ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в напрямку
м.Сваляви. Неподалік с.Драчино їхали два велосипедиста. Один із велосипедистів,
яким виявився ОСОБА_4 різко виїхав на дорогу, внаслідок чого ОСОБА_5 різко
затормозив та зупинився.ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вийшли з машини та підійшли до
ОСОБА_4, а ОСОБА_5 залишився в машині.

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні дав показання, що 05
червня 2006 року до
нього додому прийшов ОСОБА_4 та попросив поїхати з ним, щоб розрахуватись за
електроенергію.В той день, вони з ОСОБА_4 випили два стакани лікеру, а ОСОБА_4
випив ще горілку.Повертаючись на велосипедах в м.Сваляву, ОСОБА_4 їхав
попереду, а він позаду, згодом їх обігнав автомобіль ВАЗ 2108, який зупинився.
ОСОБА_6 бачив, що підсудний штовхнув ОСОБА_4 і останній впав на асфальт. Коли він
доїхав до ОСОБА_4, то він лежав на асфальті, а підсудний разом з іншими сіли в
автомобіль та поїхали в напрямку м.Сваляви. ОСОБА_4 піднявся та сів на
велосипед і вони поїхали в с.Стройне Свалявського району, до батьків ОСОБА_4
Заїхавши з ОСОБА_4 до батьків, останній попросив їсти та сказав, що залишиться
у батьків.

Свідок ОСОБА_7,
дав показання на досудовому слідстві: 05
червня 2006 року він
разом з ОСОБА_3,
ОСОБА_5 їхали на автомобілі ВАЗ 2108
в напрямку м.Сваляви. Вони об'їзжали двох велосипедистів, один з яких різко
виїхав на дорогу. Водій ОСОБА_5 різко звернув і ледве не зіткнувся з вантажним
автомобілем марки КАМАЗ.
Зупинивши автомобіль, ОСОБА_3 вийшов
з автомобіля та штовхнув велосипедиста ОСОБА_4, від чого останній впав на
дорогу.

Відповідно до
протоколу огляду місця події від 06.06.06.,
оглянуто місце пригоди ділянку автошляху перед в"їздом в м.Свалява,
неподалік Драчинського православного монастиря та фототаблиць до нього, на яких
зображено загальний вигляд ділянки автошляху та виявлено на асфальтному
покритті пляму бурого кольору (а.с.4-8).

З протоколу
очної ставки від 13.06.06.
між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 стверджується, що ОСОБА_6 дав показання, що ОСОБА_4, після падіння на
асфальт, встав та пішки пройшов до
автосервісу, а потім сів на велосипед і поїхав в с.Стройне до своїх
батьків(а.с.72-74).

Протоколом
відтворення обстановки і обставин події від 14.06.06. та фототаблиць до нього відображено, що ОСОБА_3 показує, як він
штовхнув велосипедиста ОСОБА_4, від чого останній впав на проїздну частину
дороги (а.с.81-87).

Згідно висновку
експерта за НОМЕР_1 ОСОБА_4
завдано тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка
супроводжувалась переломом кісток склепіння черепа, забою головного мозку,
субдуральною гематомою і яка ускладнилась посттравматичним енцефалітом,
набряком легень головного мозку та відповідно до відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв"язку з настанням смерті
(а. с. 109-119).

Кваліфікуючи дії
ОСОБА_3 за ч.2
ст. 121 КК
України органи досудового слідства виходили з того, що підсудний наніс удар
ОСОБА_4 з метою заподіяти тяжкі тілесні ушкодження. Але такий висновок є
припущенням і не грунтується на фактичних обставинах справи.

Так, підсудний ОСОБА_3 визнаючи вину у
нанесенні удару в обличчя ОСОБА_4 на досудовому слідстві і в судовому
засіданні, заперечував наявність у нього умислу на заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень, що спричинили сметь
ОСОБА_4 Про відсутність такого умислу
свідчать показання свідка ОСОБА_6, який в судовому засіданні ствердив,
що від удару, який наніс підсудний ОСОБА_3, ОСОБА_4 впав на асфальт. Після чого
встав та поїхав далі на велосипеді самостійно.Крім того, не зупиняючись, на
велосипеді

поїхав в с.Стройне до своїх батьків. Вдома у батьків він
попросив поїсти та залишився у батьків.

З обставин
справи видно, що внаслідок злочинної недбалості підсудний ОСОБА_3, наносячи удари
в область обличчя ОСОБА_4, не передбачав можливості настання таких тілесних
ушкоджень, що потягли його смерть від вчиненої ним дії, але повинен був і міг
передбачити, діючи з більшою обачністю.

Встановлені
судом обставини свідчать, що висновки відносно кваліфікації дій підсудного ОСОБА_3 за ч.2 ст. 121 КК України є
помилковим, а тому слід перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 121 КК України, як
умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило
смерть потерпілого, за ч.І ст. 119 КК України, як вбивство
через необережність.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_3 міру
покарання за ст.119 ч.І КК України, суд враховує ступінь та характер суспільної
небезпеки вчиненого злочину, дані, що характеризують особу підсудного.

Як
пом"якшуючі покарання підсудного ОСОБА_3
обставини , суд
визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що підсудний
молодий за віком, частково відшкодував матеріальну шкоду в сумі 8000 грн., що стверджується
розпискою потерпілої, зобов'язується в подальшому допомагати матеріально
потерпілій, шкодує про вчинене, по місцю проживання характеризується позитивно,
про що свідчить характеристика, на утриманні має малолітню дитину.

Як обтяжуючі покарання підсудного обставини , суд не
знаходить.

Враховуючи
загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд
вважає за можливе призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення та
попередження нових злочинів і застосувати до ОСОБА_3 покарання не пов"язане з позбавленням волі та
примінити до нього ст.75 КК України.

Крім того, на
підсудного ОСОБА_3 слід
покласти обов'язки , передбачені
ст.76 КК України , а саме
не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації.

Суд приходить до
висновку, що цивільний позов, заявлений ОСОБА_2 про відшкодування решти шкоди в
сумі 7000 грн. слід
задовольнити. Як вбачається з показань потерпілої та розписки, наданою нею,
підсудний ОСОБА_3 добровільно оплатив ОСОБА_2 8000 грн.А тому , слід стягнути з
ОСОБА_3 решту в сумі 7000 грн.

Судових витрат немає.

Речових доказів по справі немає.

Керуючись ст.ст.323-324 КПК України , суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.119
КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк
п"ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування
покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком три роки та з
покладенням відповідно до ст. 76
КК України обов'язку не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти про зміну місця
проживання, періодично з'являтися для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_2

шкоду в сумі 7000 ( сім
тисяч) грн.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3до
вступу вироку в законну силу

залишити підписку про невиїзд.

На вирок може
бути подано апеляцію протягом 15 з моменту його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через
Сваляйвсикий районний суд.

Головуючий : Е.А.ВІНЕР