АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2352/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/54/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000463, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Кременецького району Тернопільської області на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого комірником ТОВ ТГ Арс-Кераміка, не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 850 грн. штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 в користь держави 2 767 грн. 33 коп. за проведення експертиз.

Цивільний позов заступника прокурора Кременецького району в інтересах держави в особі фінансового управління Кременецької райдержадміністрації залишено без задоволення.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду 25 серпня 2014 року о 23 год. 42 хв. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним легковим автомобілем Фольксваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався автодорогою Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече по вул.107-ї Кременецької Дивізії у напрямку об`їзної дороги м. Кременець Тернопільської області зі швидкістю 70 км/год.

Під час руху ОСОБА_8 , в порушення вимог пунктів 1.5 ч.1; 1.10 (у частині визначення поняття дорожні умови, дорожня обстановка) ПДР України, не враховував дорожні умови та обставини, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Продовжуючи подальший рух автодорогою Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече на 251 км + 450 м у напрямку об`їзної дороги м. Кременець Тернопільської області та, проїжджаючи вулицею 107-ї Кременецької дивізії м. Кременця Тернопільської області, водій ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 2.3 б Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_9 , який прямував у діагонально-зустрічному для водія ОСОБА_8 напрямку по проїзній частині дороги, в порушення п.п 1.10 (в частині визначення поняття небезпека для руху і виконання його вимог) та 12.3 ПДР України, виявивши небезпеку для руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу рухомого об`єкта, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку можливість, а продовжував рух. Внаслідок цього ОСОБА_8 поставив себе в такі умови, що несвоєчасно застосував екстрене гальмування, чим позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль, та скоїв наїзд на ОСОБА_9 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: численних ран волосистої частини голови та обличчя, в тому числі лобної ділянки та спинки носа, а також струсу головного мозку, як одного з видів закритої черепно-мозкової травми; закритого перелому діафіза (тіла) лівої ключиці на межі середньої та зовнішньої третин; закритого перелому лівої плечової кістки в ділянці її хірургічної шийки (межа між діалізом проксимальним епіфізом-верхнім кінцем кістки); травми лівої половини грудно клітки у вигляді переломів 5-6-го ребер по передній пахвовій анатомічній лінії (за іншими даними 4-5-го по лопатковій анатомічній лінії), пневмогемотораксу (наявність повітря та крові в плевральній порожнині) та підшкірної емфіземи (наявність повітря в підшкірній жировій клітковині); рани на задній поверхні лівого ліктя та тильній поверхні лівої кисті; перелому нижніх третин діалізів (тіл) обох кісток лівої гомілки (великогомілкової та малогомілкової кісток), які були відкритими за рахунок просторої рани у цій ділянці, що за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм легкового автомобіля марки Фольцваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 вимог п.п.1.5; 1.10 (у частині визначення поняття дорожні умови, дорожня обстановка, небезпека для руху); п.2.3 б; та п.12.3 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості. Вважає, що призначене судом покарання суперечить вимогам ч.1 ст.65 КК України та є недостатнім для виправлення особи і попередження нових злочинів. Просить вирок суду скасувати внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити 3 роки іспитового строку без позбавлення права керувати транспортними засобами і цивільний позов прокурора задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням, а також повністю задовольнити цивільний позов; обвинуваченого ОСОБА_8 його захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , які вирок місцевого суду вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у чиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які об`єктивно досліджені, належно оцінені судом, детально викладені у вирок та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Покарання ОСОБА_8 призначено судом відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, з додержанням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

Зокрема судом прийнято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілому завдані злочином збитки, вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання і роботи. Також судом враховано думку потерпілого ОСОБА_9 , який визнав, що дорожньо-транспортна пригода сталася частково і з його вини і тому він будь-яких претензій до обвинуваченого не має, і просив суворо не карати.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , обґрунтовано застосував ст.69 КК України і перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, за якою його засуджено, а також не призначив додаткове покарання, що передбачене в санкції статті обвинувачення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу, яке необхідно відбувати реально.

Прокурор апелює про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, тобто ставить питання про покращення становища обвинуваченого.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт наводить доводи щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості і його недостатності для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів та одночасно просить ухвалити новий вирок у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, що фактично суперечить його проханню призначити покарання, звільнивши обвинуваченого від його відбування.

За таких обставин, підстав для скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку і призначення покарання, про яке ставить питання прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів прокурора про неправильне вирішення місцевим судом цивільного позову, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Як вбачається з позовної заяви заступника прокурора Кременецького району, в інтересах держави в особі фінансового управління Кременецької районної державної адміністрації до ОСОБА_8 , ставлячи питання про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави коштів за лікування потерпілого від кримінального правопорушення, позивач не надав документальних доказів та не конкретизував розрахунок по видатках медичного закладу щодо лікування потерпілого ОСОБА_9 в Кременецькій районній комунальній лікарні.

Виходячи з цього, суд першої інстанції не мав можливості вирішити цивільний позов та визначити суму відшкодування за проведене лікування. Тому, залишення цивільного позову без розгляду, що було зроблено місцевим судом, надає позивачу можливість звернутися до суду, забезпечивши інтереси держави, в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2