Ухвала

іменем україни

01 липня 2014 року
м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії:

головуючого Єленіної
Ж.М.,суддів:Григор'євої І.В., Фурика
Ю.П.,при секретарі судового засідання
Петрику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження № 0000017
щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця та жителя АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 368 КК,

за участю прокурора Чупринської Є.М.,у с
т а н о в и в:

У касаційній скарзі прокурор порушує
питання про скасування ухвали
апеляційного суду щодо ОСОБА_5 і
призначення нового розгляду в суді
апеляційної інстанції через
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність та істотне порушення
вимог кримінального процесуального
закону. Вважає, що цей суд дійшов
помилкового висновку про відсутність у
діях ОСОБА_5 складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368
КК, оскільки його винуватість повністю
підтверджується наявними в матеріалах
кримінального провадження доказами.
Давши деяким доказам іншу оцінку,
відмінну від тієї, яку дав суд першої
інстанції, апеляційний суд
безпосередньо ці докази не дослідив,
чим порушив вимоги ст. 23 КПК України.

У поданих запереченнях ОСОБА_5 та його
захисник ОСОБА_7 указують на
безпідставність касаційних вимог
прокурора, законність та
обґрунтованість ухваленого рішення та
просять його залишити без змін.

За вироком Пирятинського районного
суду Полтавської області від 30 грудня
2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 368 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 6 років із
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
функцій, на строк 2 роки з конфіскацією
всього майна.

Вирішено питання про долю речових
доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано
винуватим у тому, що він у період з
серпня 2012 року по січень 2013 року,
обіймаючи посаду заступника
начальника відокремленого
структурного підрозділу Прилуцької
нафтогазорозвідувальної експедиції
Дочірнього підприємства Національної
акціонерної компанії «Надра України»
«Чернігівнафтогазгеологія» (далі
Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України»
«ЧНГГ») та уповноважений постійно
здійснювати організаційно-розпорядчі
та адміністративно-господарські
функції на вказаному підприємстві,
відповідно до посадової інструкції
затвердженої начальником Прилуцької
НГРЕ 07 квітня 2011 року, тобто будучи
посадовою особою, діючи за попередньою
змовою з начальником автотранспортної
дільниці Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра
України» «ЧНГГ» ОСОБА_8, що
уповноважений постійно здійснювати
організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські функції
на вказаному підприємстві, тобто є
службовою особою, стали вимагати від
представника приватного підприємства
«Інтерресурс» (далі ПП «Інтерресурс»)
ОСОБА_9 хабар у розмірі 18 250 грн за
дозвіл на порізку, завантаження та
транспортування брухту чорних металів
з території Пирятинської філії
Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України»
«ЧНГГ» розташованої по вул.
Абаканській, 102 у м. Пирятині
Полтавської області (далі - Пирятинська
філія Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра
України» «ЧНГГ») та Прилуцької НГРЕ ДП
НАК «Надра України» «ЧНГГ»,
розташованої по вул. Пирятинській, 131в
м. Прилуках Чернігівської області.

Так, представник ПП «Інтерресурс»
ОСОБА_9 19 листопада 2012 року близько 17.00
год., попередньо домовившись по
телефону з ОСОБА_5 передав ОСОБА_10, який
діяв за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 і не
був обізнаний про злочинні наміри
останніх, у кафе «Сатурн» в м. Пирятині
поблизу автодороги Київ-Харків кошти в
сумі 4000 грн, як частину хабара за дозвіл
на порізку, завантаження та
транспортування брухту чорних металів
з Пирятинської філії Прилуцької НГРЕ
ДП НАК «Надра України» «ЧНГГ» та
Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України»
«ЧНГГ», які в подальшому ОСОБА_10
передав ОСОБА_8 та ОСОБА_11

Після отримання коштів обвинувачені
постійно телефонували представнику ПП
«Інтерресурс» ОСОБА_9 та вимагали
залишок хабара у сумі 14 250 грн.

27 грудня 2012 року близько 16.00 год.,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
на залізничному вокзалі в м. Пирятині,
ОСОБА_8, діючи за попередньою змовою з
ОСОБА_5, умисно, з корисливою метою
отримав від представника ПП
«Інтерресурс» ОСОБА_9 гроші в сумі 7000
грн, як частину хабара за дозвіл на
порізку, завантаження та
транспортування брухту чорних металів
з території Пирятинської філії
Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України»
«ЧНГГ» та Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра
України» «ЧНГГ».

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
22 січня 2013 року близько 18.30 год. у
приміщені Прилуцької НГРЕ ДП НАК
«Надра України», ОСОБА_8 діючи за
попередньою змовою з ОСОБА_5, умисно, з
корисливою метою, одержав від
представника ПП «Інтерресурс» ОСОБА_9
решту хабара в сумі 7250 грн за дозвіл на
порізку, завантаження та
транспортування брухту кольорових
металів з Пирятинської філії
Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра України»
«ЧНГГ» та Прилуцької НГРЕ ДП НАК «Надра
України» «ЧНГГ».

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 08 квітня 2014 року вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_5 скасовано, а
кримінальне провадження закрито на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 368 КК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримання касаційної
скарги, заперечення захисника,
перевіривши матеріали кримінального
провадження, обговоривши доводи,
викладені у скарзі й запереченнях, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з огляду на таке.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 438 КПК
підставою для скасування або зміни
судових рішень судом касаційної
інстанції є, зокрема, істотне порушення
кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст. 370 КПК судове
рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі об'єктивно з'ясованих
обставин, які підтверджені доказами,
дослідженими під час судового розгляду
та оціненими судом відповідно до ст. 94
цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 419 КПК у своїй
ухвалі суд апеляційної інстанції
зобов'язаний навести докладні мотиви
прийнятого рішення.

Згідно зі ст. 404 КПК суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. За клопотанням
учасників судового провадження суд
апеляційної інстанції зобов'язаний
повторно дослідити обставини,
встановлені під час кримінального
провадження, за умови, що вони
досліджені судом першої інстанції не
повністю або з порушеннями, та може
дослідити докази, які не
досліджувалися судом першої інстанції,
виключно якщо про дослідження таких
доказів учасники судового провадження
заявляли клопотання під час розгляду в
суді першої інстанції або якщо вони
стали відомі після ухвалення судового
рішення, що оскаржується.

За приписами статей 404 та 405 цього
Кодексу суд апеляційної інстанції
зобов'язаний перевірити всі доводи в
апеляційних скаргах, у тому числі за
необхідності і шляхом дослідження
доказів.

За правилами ст. 23 зазначеного Кодексу
суд досліджує докази безпосередньо. Не
можуть бути визнані доказами
відомості, що містяться в показаннях,
речах і документах, які не були
предметом безпосереднього дослідження
суду, крім випадків, передбачених КПК.

Проте у цьому кримінальному
провадженні зазначених вимог закону
апеляційним судом не виконано.

Як убачається з матеріалів провадження
ОСОБА_5 у поданій апеляційній скарзі
стверджував про незаконність вироку
через неналежність та недопустимість
покладених у його основу доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам подій та вказував
на численні порушення норм КПК під час
розгляду кримінального провадження і у
зв'язку з цим на недоведеність його
винуватості. Разом із тим у скарзі
скаржник не вказав на те, яким чином
апеляційна інстанція повинна
перевірити законність вироку суду
першої інстанції (процесуальні аспекти
вирішення поставленого питання).

Вказану скаргу, фактично без належної
її відповідності вимогам ст. 396 КПК, з
огляду на положення статей 415, 418 цього
Кодексу, було прийнято судом
апеляційної інстанції, відкрито
апеляційне провадження та призначено
апеляційний розгляд.

Надалі суд апеляційної інстанції,
приймаючи рішення про часткове
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5,
відобразивши в ухвалі частково докази,
які містяться в оскаржуваному вироку,
даючи їм іншу оцінку, усупереч
принципам кримінального
процесуального закону їх
безпосередньо не дослідив, що свідчить
про формальний підхід до апеляційного
перегляду рішення, постановленого в
цьому кримінальному провадженні.

Крім того, апеляційний суд, належно не
проаналізувавши зміст наведених
доказів та не навів переконливих
правових аргументів на підтвердження
своїх висновків.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що апеляційний перегляд
кримінального провадження всупереч
вимогам ст. 2 КПК відбувся формально.
Таким чином, ухвалу апеляційного суду
не можна визнати законною,
обґрунтованою і вмотивованою.
Зазначене рішення постановлено з
істотним порушенням вимог
кримінального процесуального закону.
Це перешкоджає суду касаційної
інстанції дійти однозначного висновку
щодо правильності застосування закону
України про кримінальну
відповідальність. Тому на підставі п. 1
ч. 1 ст. 438 КПК ухвалу апеляційного суду
необхідно скасувати і призначити новий
розгляд кримінального провадження в
суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи
апеляційному суду необхідно провести
процедуру апеляційного провадження з
дотриманням положень глави 31 КПК
України ухвалити законне, обґрунтоване
і вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 433, 436-438 КПК України,
суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської
області від 08 квітня 2014 року щодо
ОСОБА_5 скасувати і призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення й оскарженню не
підлягає.

Судді:

Ж.М. ЄленінаІ.В. Григор'єваЮ.П. Фурик