Справа № 595/447/15-к
Провадження № 1-кп/603/25/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 05 лютого 2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сновидів Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, освітою середньою спеціальною, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 (прокурор прокуратури Бучацького району Тернопільської області), обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2014 року у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення у 10 виділі 28 кварталу території лісової прибережної смуги річки Дністер у с. Сновидів Бучацького району Тернопільської області, за межами населеного пункту, що входить до складу національного парку «Дністровський каньйон».

Обвинувачений ОСОБА_3 22 грудня 2014 року в період часу з 11 год. до 16 год., 23 грудня 2014 року в період часу з 10 год. до 15 год., 24 грудня 2014 року в період часу з 10 год. до 15 год. та 04 лютого 2015 року в період часу з 09 год. до 12 год., перебуваючи в 10 виділі 28 кварталу території лісової прибережної смуги річки Дністер у с. Сновидів Бучацького району Тернопільської області, за межами населеного пункту, в порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, не маючи спеціального дозволу, всупереч ст.ст.19, 20 Кодексу України про надра, ст.ст. 57, 125, 126 Земельного кодексу України, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушивши вимоги ст. 56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, діючи умисно та переслідуючи корисливий мотив, за допомогою взятих з дому лопати і лому, із землі у 10 виділі 28 кварталу незаконно видобув 3 метри кубічних пісковику, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28.12.2011 року №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення. У результаті зазначеного обвинувачений ОСОБА_3 спричинив об`єкту природно-заповідного фонду національному природному парку «Дністровський каньйон», що розташований на землях запасу Сновидівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, шкоду на загальну суму 167,62 грн.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.240 КК України, тобто незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинені на об`єктах природно-заповідного фонду.
За даним фактом 05 лютого 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052.

27 лютого 2015 року між заступником прокурора Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000052, з одного боку, та ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні прокуратури Бучацького району Тернопільської області укладено угоду про визнання винуватості.

За даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження, забезпечити швидке досудове розслідування та судове провадження, сприяти виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень та співпрацювати з правоохоронними органами. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин за ч.3 ст.240 КК України 2 (два) роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України 1 (один) рік іспитового строку з конфіскацією незаконно добутого каменю і знарядь видобування. Згідно п.п.2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинувачений ОСОБА_3 дав згоду на призначення вищевказаного покарання.Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, визнав повністю, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 240 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 27.02.2015 року між заступником прокурора Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , дії обвинуваченого за ч.3 ст.240 КК України кваліфіковані вірно, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання, яке відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При затвердженні угоди про визнання винуватості суд відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є особою пенсійного віку, обставини, які пом`якшують покарання, якими є те, що він повністю визнав свою вину, у вчиненому щиросердечно розкаявся, шкода відшкодована, а також те, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні: компакт-диск із чотирма відео- файлами залишити при матеріалах кримінального провадження; лом і лопату, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, - знищити; три метри кубічних пісковику, що знаходиться на зберіганні на території Золопотіцького лісництва за адресою: смт. Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області, - передати в дохід держави.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення арешт майна, зокрема лопати і лому, накладений згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 11.02.2015 року, та 3 метрів кубічного каменю, що знаходиться на зберіганні на території Золопотіцького лісництва за адресою: смт. Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області, накладений згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.02.2015 року, - скасувати.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 27 лютого 2015 року про визнання винуватості між заступником прокурора Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину за ч.3 ст.240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2015 року покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією незаконно добутого і знарядь видобування.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік, з конфіскацією незаконно добутого і знарядь видобування.

Згідно п.п.2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні: компакт-диск із чотирма відео- файлами залишити при матеріалах кримінального провадження; лом і лопату, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, - знищити; три метри кубічних пісковику, що знаходиться на зберіганні на території Золопотіцького лісництва за адресою: смт. Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області, - передати в дохід держави.

Заходи забезпечення арешт майна, зокрема лопати і лому, накладений згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 11.02.2015 року, та 3 метрів кубічного каменю, що знаходиться на зберіганні на території Золопотіцького лісництва за адресою: смт. Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області, накладений згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.02.2015 року, - скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської областішляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: підпис

Копія з оригіналом вірна.
Суддя: ОСОБА_1