У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Кармазіна Ю.М.,

за участю
прокурора

Казнадзея
В.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1, касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Апеляційного суду Херсонської
області від 2 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України,

уродженця м. Мелітополя Запорізької області, жителя м. м.
Генічеськ Херсонської області, раніше судимого 14.02.2005 року за ч. 3 ст. 185
КК України на 3 роки позбавлення волі. 23.11.2005 року звільнений
умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 22 дні,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3
роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186 КК
України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 9
років позбавлення волі.

За п. п. 9, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 15
і ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_1. виправдано.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1. призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину
покарання за попереднім вироком і остаточне покарання ОСОБА_1. визначено у
виді позбавлення волі строком на 10
років.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
громадянина України, уродженця та жителя м. Генічеськ Херсонської області,
раніше неодноразово судимого, останній раз 08.08.2005 року за ч. 3 ст. 185 , ч.
4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки,

засуджено:

- за ст. 304 КК України на 2 роки
позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186 КК України на
5 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України
на 12 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194 КК України на
5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_2. призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину
покарання за попереднім вироком і остаточне покарання ОСОБА_2. визначено у виді позбавлення волі строком на 12 років 6
місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 народження,

громадянина України, уродженця
Литви, жителя м. Генічеськ Херсонської області,

раніше не судимого,

засуджено:

-
за ч. 2 ст. 15 і ч. 3
ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.4
ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_3. визначено у виді позбавлення
волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Суд визнав, що в ніч на 30 січня
2006 року ОСОБА_1. з метою заволодіння
чужим майном, зламавши замок дверей, проник в приміщення кафе-бару
ІНФОРМАЦІЯ_4, розташованого по АДРЕСА_1 у м. Генічеськ Херсонської області,
звідки таємно викрав належні ОСОБА_4.
майно та гроші, завдавши останньому матеріальну шкоду в розмірі 1 840 грн.

Крім того, 31 січня 2006 року
ОСОБА_2. втягнув неповнолітнього
ОСОБА_1. у злочинну діяльність, запропонувавши йому та ОСОБА_3. відкрито, з
проникненням у житло заволодіти чужим майном. Таку пропозицію останні підтримали. З цією метою вони всі разом,
будучи у стані алкогольного сп'яніння, близько 3 години, прийшли до житла
ОСОБА_5 - будинку №АДРЕСА_2 у м. Генічеськ, вибили в ньому вікна, намагаючись
проникнути у житло для заволодіння магнітофоном й грішми, але свій злочинний
умисел не довели до кінця з причин, що
не залежали від їх волі, оскільки зазнали активного опору з боку ОСОБА_6, який в цей час перебував у
будинку.

У той же день близько 4 години
засуджені, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим
майном, пішли до будинку № АДРЕСА_3
в м. Геннічеськ, де одиноко проживала
літня жінка. Розбивши вікно, вони проникли в це житло й вчинили на ОСОБА_7.
напад, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для її життя та
здоров'я. А саме, ОСОБА_2. й ОСОБА_1. нанесли їй удари лопатою по голові та
іншим частинам тіла, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження. В такий спосіб
засуджені заволоділи 1200 грн. та іншим
майном потерпілої, вартістю 2 736 грн.

Залишаючи місце вчинення цього
злочину, з метою його приховання шляхом умисного вбивства ОСОБА_7, яка лежала
непритомною на підлозі, ОСОБА_2. підпалив розкидані біля потерпілої речі,
сподіваючись, що вогнем також буде повністю знищено будинок зі слідами злочину.
Внаслідок цих дій ОСОБА_2. настала смерть потерпілої від отруєння окисом вуглецю. Проте його
умисел на повне знищення шляхом підпалу будинку й майна потерпілої, вартість
яких становить 7 224 грн., не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Вироком суду ОСОБА_1. виправдано за
обвинуваченням за п.п. 9,12 ч.2 ст.115, ст.15 і ч.2 ст.194 КК України у
вчиненні за попередньою змовою з ОСОБА_2 замаху на умисне знищення майна шляхом
підпалу та умисного вбивства ОСОБА_7 з метою приховати вчинений на неї
розбійний напад за недоведеністю його участі в скоєнні цих злочинів.

У касаційному поданні прокурор,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважаючи, що
висновки суду про недоведеність участі ОСОБА_1. в скоєнні за попередньою змовою
з ОСОБА_2 умисного вбивства ОСОБА_7 та підпалу її будинку не відповідають
фактичним обставинам справи, а призначене засудженим покарання є м'яким, просить
вирок щодо засуджених скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування касаційного
подання прокурор посилається на неналежну оцінку судом показань засудженого
ОСОБА_3, в яких містяться дані про причетність ОСОБА_1. до вчинення цих
злочинів.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1. не погоджується з вироком суду, стверджуючи, що він ніяких злочинів не
вчиняв. В ніч на 31 січня 2006 року він був у ОСОБА_8 Посилається на те, що
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. обмовили його у вчиненні злочинів, за які його засуджено.

Засуджені ОСОБА_2. й ОСОБА_3. вирок
не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення прокурора Казнадзея В.В., який частково
підтримав касаційне подання та просив скасувати вирок тільки з підстав
необґрунтованості виправдання ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у поданні та касаційній скарзі засудженого доводи, колегія
суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. у вчиненні ними злочинів, за які їх засуджено,
відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтовані сукупністю доказів,
розглянутих у судовому засіданні, наведених у вироку і належно оцінених судом.

Зокрема, на підтвердження
винуватості ОСОБА_1. у вчиненні ним
крадіжки з приміщення кафе-бару
ІНФОРМАЦІЯ_4 суд послався на
показання, дані ним під час
досудового слідства в присутності захисника, в яких він визнав, що викрав з цього приміщення
апаратуру та продав її ОСОБА_9.

Ці показання суд обґрунтовано
поклав в основу свого рішення, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими
у судовому засіданні доказами та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, ОСОБА_9 підтвердив, що він
погодився купити принесену йому засудженим апаратуру, яку через декілька днів у
нього було вилучено працівниками міліції.

З показань потерпілої Заіченко
вбачається, що вилучені у ОСОБА_9 телевізор та музикальний центр вона впізнала
як такі, що були викрадені з належного їй кафе-бару.

Дані, що містяться у протоколі
огляду місця скоєння злочину, відповідають зазначеним показанням ОСОБА_1. про
механізм та спосіб вчинення ним цієї крадіжки.

Як убачається з матеріалів справи, протоколу
судового засідання, винність ОСОБА_1. у вчиненні за попередньою змовою з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. замаху на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 та
розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7., поєднаному з проникненням у її житло й
заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень, а також ОСОБА_2. в умисному вбивстві ОСОБА_7 з метою приховати
вчинений злочин та підпалі будинку потерпілої за обставин, викладених у вироку
суду, - доведена. Приведені з цього приводу висновки суду належним чином
умотивовані і колегією суддів під сумнів не ставляться.

Згідно з показаннями ОСОБА_2. й
ОСОБА_3., вони разом з ОСОБА_1. в ніч з 30 на 31 січня 2006 року вживали спиртне. ОСОБА_2. запропонував піти до будинку
літньої жінки, щоб відкрито заволодіти її грішми. З такою пропозицією всі засуджені погодилися. З
цією метою вони близько 3-ї години разом
прийшли до будинку ОСОБА_5 Палицями розбили вікна, намагаючись проникнути в
будинок. Однак там виявився чоловік, який перешкодив їм це зробити. Вони
вимагали віддати їм гроші та магнітофон, що стояв на вікні, проте чоловік цього
не зробив, і вони змушені були втекти.
Потім з тим же наміром, вони прийшли до місця проживання іншої жінки - ОСОБА_7 Спершу ОСОБА_3. відключив подачу до
будинку електричного струму, після чого ОСОБА_2. розбив вікно, через яке вони
втрьох проникли до її житла. Коли до них вийшла ОСОБА_7, її лопатою по голові
тричі вдарив ОСОБА_2., а ОСОБА_1. став вимагати гроші. Отримавши відмову,
останній вдарив потерпілу ногою в груди. Внаслідок чого вона віддала йому гроші,
але ОСОБА_1., вважаючи, що це не всі гроші, вдарив ОСОБА_7. лопатою по голові і
решту грошей знайшов у ліжку. ОСОБА_3. також шукав гроші в будинку. Крім грошей
вони також заволоділи й іншим, зазначеним у вироку майном потерпілої, яке потім
віднесли до житла ОСОБА_2. Коли вони залишали цей будинок, ОСОБА_2., впевнившись, що ОСОБА_7 ще живою лежить на підлозі, вчинив
підпал розкиданих біля неї речей з метою
приховати вчинений засудженими злочин.

Наведені показання ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. про час і місце події, обставини вчинення засудженими злочинів, спосіб
убивства ОСОБА_7, місце зберігання її майна, яким вони заволоділи об'єктивно
підтверджуються даними, що містяться:

- в показаннях потерпілої ОСОБА_5,
свідка ОСОБА_10. про обставини вчинення саме трьома особами замаху на відкрите
заволодіння їх майном;

- в
протоколах огляду місця події, в ході яких виявлено вказані засудженими
пошкодження будинків потерпілих,
труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької
смерті та слідами підпалу;

- у висновку пожежно-технічної експертизи про
причини пожежі та осередок підпалу;

- у
висновку судово-медичної експертизи про механізм утворення тілесних ушкоджень у
потерпілої та причину її смерті;

- у
висновку дактилоскопічної експертизи про належність ОСОБА_3. відбитку пальця
руки, виявленого в будинку ОСОБА_7;

- - в протоколі виявлення та вилучення
за місцем проживання ОСОБА_2. речей ОСОБА_7; та іншими доказами, які належно
перевірені судом і змістовно наведені у вироку.

З урахуванням наведеного та
приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2. в своїх показаннях, розкриваючи роль кожного
з засуджених у вчинених ними злочинах, послідовно визнавав скоєння ним
особисто більш тяжкого аніж ОСОБА_1.
злочину, вважати, що ОСОБА_2. й ОСОБА_3. обмовили ОСОБА_1., на що останній
наголошує в своїй касаційній скарзі, суд підстав не мав.

Доводи
ОСОБА_1. про те, що в час вчинення цих злочинів він ночував у свідка ОСОБА_8,
спростовано її показаннями, які перевірені судом.

Тому зазначені показання засуджених
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. суд обґрунтовано визнав такими, що відповідають дійсності,
і поклав в основу вироку.

З огляду на викладене, колегія
суддів не погоджується з доводами касаційної скарги ОСОБА_1., що він не вчиняв
злочинів, за які його засуджено.

Що стосується доводів касаційного
подання про те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_1. за обвинуваченням у вчиненні
за попередньою змовою з ОСОБА_2 умисного вбивства потерпілої ОСОБА_7 з метою приховати
інший злочин та замаху на умисне знищення шляхом підпалу її майна, то
їх не можна визнати обґрунтованими з
таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
докази обвинувачення ОСОБА_1. у
вчиненні цих злочинів були побудовані
тільки на вибіркових показаннях ОСОБА_3. про те, що ОСОБА_1. подавав
ОСОБА_2. папір для підпалу й особисто підпалював речі сірниками.

Проте, аналіз цих показань ОСОБА_3.
свідчить, що вони є суперечливими і не підтверджуються матеріалами справи.

Так, під час допитів 1.02.2006р. (т. 2 а.с. 79),
2.02.2006р. (т.2 а.с. 85),
10.02.2006 р. (т.2 а.с. 93), 6.03.2006р.
(т.2 а.с. 97), в ході відтворення
обстановки і обставин події 7.02.2006р. (т.1 а.с. 314), при проведенні судово-психіатричної експертизи (т.2
а.с.137), в судовому засіданні (т.3 а.с. 89,90) ОСОБА_3. давав показання про
те, що підпал вчинив ОСОБА_2. самостійно.

Такі ж показання послідовно давав і
ОСОБА_2. впродовж всього досудового слідства та судового розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції
України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах,
одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на її
користь.

Суд, дослідивши усі зібрані у справі
докази, належним чином навів у вироку мотиви, з яких він
відкидає докази обвинувачення, та навів підстави виправдання ОСОБА_1. за п.п.
9,12 ч.2 ст. 115, ст.15 і ч.2 ст.194 КК
України за недоведеністю його
участі у скоєнні цих
злочинів. З цим рішенням колегія суддів
погоджується.

Отже, кваліфікація злочинних дій
ОСОБА_2. за ст. 304, ч.2 ст.15 і
ч.3 ст.186, ч.4 ст.187,
п.9 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 15 і ч.2
ст.194 КК України, ОСОБА_1. за ч.3 ст.185,
ч.2 ст.15 і ч.3 ст.186, ч.4
ст.187 КК України, ОСОБА_3. за ч.2 ст.15 і ч.3 ст.186,
ч.4 ст.187 КК України є правильною.

Призначаючи ОСОБА_2., ОСОБА_1. й ОСОБА_3. покарання в межах санкцій статей КК України,
за якими їх засуджено, суд в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості
вчинених ними злочинів, дані про особу кожного з них, всі ті обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання, конкретизувавши та
змістовно навівши ці дані у вироку, що відповідає вимогам ст.65 КК України. З огляду на викладене, призначене засудженим покарання
є необхідним і достатнім для їх
виправлення і попередження нових злочинів, а тому підстави для скасування
вироку внаслідок його м'якості, про що ставиться питання в касаційному поданні прокурора, - відсутні.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання прокурора
та касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення,
а вирок Апеляційного суду Херсонської області
від 2 жовтня 2006
року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2
й ОСОБА_3 - без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Кармазін Ю.М. Глос Л.Ф.