Справа №1-444/
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

05 грудня 2007 року м. Житомир

Корольовський районний суд
м. Житомира в складі:

головуючого - судді
Галасюка Р.А.,

при секретарі Кузнєцовій
А.В.,

з участю прокурора Ревут Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Житомирі кримінальну справу про обви­нуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ро­ку народження,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, гро­мадянина
України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше судимого 14.03.2000 року Корольовським
районним судом м. Житомира за ст. 114 КК України (в ред. 1960 р.) до шести
місяців позбавлення волі, звільне­ного з
місць позбавлення волі 13.07.2000 року постано­вою Балаклейського районного
суду Харківської області умовно-достроково на 02 місяці 07 днів,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05.08.1996 року зобов'язаний
щомісячно, починаючи з 24.07.1996
року, сплачувати на ко­ристь колишньої
дружини ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його за­робітку на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Однак, підсудний ОСОБА_1, будучи раніше вже засудженим за ухилення від
сплати аліментів, знову допустив умисне
та злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання
своїх неповнолітніх дітей і на протязі з січня по квітень 2000 року та з серпня
2000 року по 01.03.2007 року останні,
колишній дружині ОСОБА_2, не
перераховувались, іншої будь-якої
матеріальної допомоги він не надавав, в
наслідок чого утворилась заборгованість на за­гальну суму 11460 грн. 28 коп..

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав
свою вину в скоєн­ні даного злочину і показав,
що допустив несплату аліментів,
оскільки в період з січня по квітень 2000 року та після звільнення з
місць позбавлення волі з серпня 2000 року по даний час не міг
працевлаштуватись, перебивався
випадковими заробітками.

Вина підсудного в скоєнні інкримінованого йому
злочину, повністю підтверджуєть­ся
наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, з копії
виконавчого листа (а.с. 14, 18) видно
те, що підсудний ОСОБА_1 згі­дно рішення
суду від 05.08.1996 року зобов'язаний щомісячно сплачувати ОСОБА_2 на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх
видів його заробітку.

Із подання державного виконавця (а.с. 11) видно те, що підсудний ОСОБА_1 дій­сно ухиляється від
сплати цих аліментів. Згідно довідки - розрахунку (а.с. 16),
розмір забор­гованості підсудного ОСОБА_1 по аліментам перед ОСОБА_2
становить 11460 грн. 28 коп..

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2
пояснила, що з 1996 року вона подала
підсудного на аліменти і він вже засуджувався у 1997 та 2000 роках за ухилен­ня
від сплати останніх, однак, починаючи з 2000 року аліменти не
сплачує, іншої будь-якої допомоги
підсудний не надавав і взагалі не цікавився долею власних дітей.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведе­ність вини
підсудного ОСОБА_1
в умисному злісному ухиленні від сплати встановлених
рішенням суду аліментів, вчинене ним як
особою, раніше судимою за злочин, передбачений статтею 164 КК і тому ці його
умисні дії, суд кваліфікує за ч.2 ст. 164 КК України. А поси­лання підсудного
на неможливість працевлаштування, не
можуть свідчити про вимушеність ухилення підсудного від покладеного на нього
законом обов'язку і судом розцінюється як бажання уникнути відповідальності за
скоєні злочинні дії, оскільки як
встановлено у судово­му засіданні, в
період виникнення боргу, останній навіть
не звернувся до центру зайнятості (а.с. 51, 57). Крім того, його вина в скоєному повністю підтверджується
наведеними доказами, достовірність та
правдивість яких у суду не викликає ніякого сумніву.

Обираючи підсудному вид та міру покарання суд враховує
ступінь тяжкості вчине­ного ним злочину,
особу самого підсудного та обставини,
що пом'якшують і обтяжують по­карання.

Підсудний скоїв злочин
невеликого ступеню класифікації тяжкості.

Підсудний посередньо
характеризується.

Пом'якшуючих покарання
підсудного ОСОБА_1 обставин судом не виявлено.

Не виявлено судом також і
обставин, що обтяжують покарання
підсудного.

З огляду на викладене,
враховуючи, що підсудний ухилявся
від сплати аліментів Протягом невідбутої частини покарання за вироком суду від
14.03.2000 року, що свідчить про
відсутність позитивних зрушень у його правосвідомості після відбуття покарання
за тотожній злочин, суд, визначаючи покарання підсудному, із дотриманням засад ст. 65 КК України, вва­жає,
що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливе лише за умови здійснення
за ним нагляду з обов'язковим залученням до праці, а тому призначає йому покарання у вигля­ді
обмеження волі.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передба­ченого ч.2 ст. 164 КК України та призначити йому за цим
Законом покарання у вигляді 2 (двох) років шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. 71
КК України до обраної ОСОБА_1 міри покарання частково приєднати невідбуту
частину покарання за вироком Корольовського районного суду м. Жи­томира від 14.03.2000 року і, у відповідності з вимогами ст. 72 КК України, остаточно при­значити ОСОБА_1 до відбуття
кінцеву міру покарання за сукупні­стю вироків у вигляді 2 (двох) років 7 (семи)
місяців обмеження волі.

Строк покарання засудженому
рахувати з часу приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили залишити засудженому
ОСОБА_1 запобі­жний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця
проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Житомирської області через Корольовський районний суд М. Житомира протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його прого­лошення.