Справа № 646/7890/15-к
№ провадження 1-в/646/321/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2015 року м.Харків

13 липня 2015 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника Диканівської виправної колонії ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова та Диканівською виправною колонією № 12 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області заяву захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування відносно ОСОБА_4 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування відносно ОСОБА_4 ЗУ «Про амністію у 2014 році», з посиланням на пункт «г» ст. 1, ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 336 КПК України судове засідання здійснюється в режимі відеоконференції під час трансляції з Диканівської виправної колонії.

У судовому засіданні захисник, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , заяву підтримав.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав заяву та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на відсутність підстав для задоволення заяви, а тому просили відмовити у задоволенні заяви про застосування ст. ст. 1, 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Суд, вислухавши доводи захисника, засудженого, прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 приходить до наступного.

Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 28.05.2013 року визнано ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 190 ч.2, 296 ч.1, 383 ч.1 УК України . У відповідності до вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді трьох років трьох позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 року.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі. У відповідності до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 28.05.2013 року та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі обчислюючи строк тримання під вартою з 12.11.2014 року.

Вироком Комінтерновського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального право порушення передбаченого ч2 ст. 259 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підтаві ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч.2 ст. 259 КК України, а також за ч.1 ст. 259 КК України за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 12 листопада 2014 року за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року.

Відповідно до довідки № 12 від 08.07.2015 року медичної частини Диканівської виправної колонії в Харкіської області вбачається, що ОСОБА_4 після прибуття до Диканівської виправної колонії в Харкіської області був проконсультований лікарем-інфекціоністом та встановлено діагноз : Інфекція вірусу імонодефіціту людини ( ВІЛ/СНІД) ІІ-ІІІ клінічна стадія.

Відповідно до ст. 1 ЗУ « Про застосування амністії в Україні» із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.02.2014 р. № 792- ЗУ « Про амністію у 2014 році » амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчинені злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ст. 5 ЗУ « Про застосування амністії в Україні» із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.02.2014 р. № 792-VІІ, дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Пункт «Г» ст. 1 ЗУ « Про амністію у 2014 році» застосовується до осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу ( диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання ( ІІІ, ІV стадії за міжнародною класифікацією ТNМ ), СНІД ( ІІІ, ІV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуттю покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного депертаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6.

Відповідно до ст. 12 ЗУ « Про амністію у 2014 році » дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Згідно до ст. 17 ЗУ « Про амністію у 2014 році » цей закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України « Про амністію у 2014 році » № 1185- VІІ.

У відповідності ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відносно засудженого ОСОБА_4 не може бути застосована амністія, відповідно до пункт «Г» ст. 1,ст. 6, ст. 12 ЗУ « Про амністію у 2014 році», а тому у задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування відносно ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 539 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2014 році», суд
УХВАЛИВ:

Заяву захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2014 році» залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1