Справа № 521/1999/15-к
Пр-ня по справі № 1-кп/521/214/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , в період часу з 02.07.2014 по 07.07.2014 року, проник до квартири АДРЕСА_2 звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме банківську картку «Имексбанк», яка не має вартості; майно ОСОБА_5 , а саме банківську картку «Имексбанк», яка не має вартості, з якої в подальшому зняв гроші у сумі 500 гривень; майно ОСОБА_6 , а саме 1200 доларів США, що згідно курсу НБУ дорівнює 14 388 гривням.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , провину у скоєні вказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та пояснив, що поцупив з сумки ОСОБА_9 ключі від квартири її матері - ОСОБА_6 , звідки викрав 1200 доларів США та дві банківські картки, а з однієї згодом зняв 500 гривень.

З урахуванням думки учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих та свідків, дослідженням матеріалами провадження, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння сторонами обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що її донька ОСОБА_9 мешкала разом з ОСОБА_7 , якому вона декілька разів позичала гроші. В липні 2014 року вона поїхала з дому, а коли повернулася з`ясувала, що з дому зникли 1200 доларів та дві банківські картки, одна з яких належить її доньці. Вона зателефонувала до банку для блокування викрадених карток, проте з`ясувалося, що з картки доньки вже знято 500 гривень. Згодом за фото, яке було розпечатана службою безпеки банку вона впізнала ОСОБА_7 , як особу яка знімала кошти з викраденої картки. На даний час всі речі, в тому числі гроші, які ОСОБА_7 у неї позичав їй повернуто.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона тримала свою банківську картку у своєї матері ОСОБА_5 .. В липні 2014 року ОСОБА_5 повідомила, що її банківську картку викрадено. В подальшому з`ясувалося, що з картки знято 500 гривень. В особі, яка заволоділа вказаними грошима вона за знімками впізнала ОСОБА_7 , який на той час мешкав спільно з її сестрою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона деякий час мешкала спільно з ОСОБА_7 .. В липні 2014 року з`ясувалося, що під час відсутності ОСОБА_5 з квартири, де мешкала остання пропали банківські картки та долари США. Ключі від квартири матері знаходилися в її сумочці та вона не передавала їх ОСОБА_7 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що її банківська картка та гроші в сумі 1200 доларів, які ОСОБА_5 збирала на лікування брата знаходилися дома в останньої. Вона була свідком, коли матір ОСОБА_7 повертала гроші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_5 , та вони мешкають в одній квартирі. Його донька зустрічалася з ОСОБА_7 та він був свідком, коли ОСОБА_5 передавала ОСОБА_7 якісь гроші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_7 .. В липні 2014 року їй подзвонила ОСОБА_5 та повідомила, що ОСОБА_7 заволодів її грошима, окрім того позичав у неї гроші та не повернув. З метою припинення будь-яких дій, які можуть пошкодити її сину вона повернула гроші, в кількості на якій наполягала ОСОБА_6 ..

Окрім допиту обвинуваченого, потерпілих та свідків, суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, а саме досліджував документи, які долучені до кримінального провадження:

- документи, що характеризують особу обвинуваченого та його родину: позитивні характеристики з місця колишньої праці, з місця мешкання, з місця навчання, місцям військової служби; довідку про відсутність обвинуваченого на обліку в КУ «ООМЦПЗ»; розписки потерпілих про відсутність будь-яких претензій з їх боку до обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Суд на підставі ч.2 ст. 66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання також те, що обвинувачений публічно попросив пробачення у потерпілих.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд не знаходить обставин, які обтяжують покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, а саме те що він раніше не судимий; його вік та соціальне положення - а саме те що він на даний час не працевлаштований та позитивно характеризується; відсутність претензій з боку потерпілих осіб та їх думку щодо призначення покарання; характер, мотиви та обставини вчинення злочину; а також наявність кількох обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає, що в даному випадку необхідно призначити покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.3 ст. 185 КК України у вигляді штрафу з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та майнового стану винного відповідно до вимог ст. 53 КК України.

Визначаючи розмір штрафу та одиниці в яких вказаний вид покарання повинен бути визначений у рішенні суду, суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 53 КК України такий від покарання, як штраф повинен бути призначений в межах від 30 до 50 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з урахуванням розміру майнової шкоди завданої злочином, або отриманого внаслідок вчинення злочину доходу. Виходячи з системного аналізу розділу Х КК України можливо зробити висновок, що викладаючи ч.2 ст. 53 КК України законодавець не мав на меті обмежити розмір штрафу кратністю неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому призначення суми штрафу тільки таким чином, якій дозволяє викласти рішення суду з вказівкою на кратність неоподаткованих мінімумів доходів громадян не ґрунтується на вимогах КК України та КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 2000 гривень.

Запобіжний заход не обирати.

Речові докази по справі вважати повернутими потерпілим.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1