апеляційний суд тернопільської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

Головуючого - Декайла П.В.

суддів -
Стадника О.Б., Вавріва І.З.

з участю
прокурора - Сліворської Г.Ю.

засудженого
ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі
кримінальну справу за апеляційним
поданням помічника прокурора Тернопільського району та апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня
2006 року, -

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець м. Львова, українець гр. України,
непрацюючий, з середньою освітою, без постійного місця проживання, судимий:

·
21.03.1997 року Личаківським районним судом м. Львова за
ст. ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі;

·
5.09. 2002 року Личаківським районним судом м. Львова за
ст. 395 КК України до 6 місяців позбавлення волі;

- 3.02. 2004 року Личаківським районним судом
м.

Львова
за ст. 15 ч. 2, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4

років позбавлення
волі та звільнений
від відбування

покарання
цього умовно-достроково на не відбутий термін 1

рік 16
діб

засуджений за
ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано
покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі за вироком Личаківського
районного суду м. Львова від 3.02.2004 року та остаточно призначено покарання у
виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Справа № 11-85
2005 р. Головуючий
у 1 інстанції - Процько Я.В.

Категорія 185 ч.
3 КК України доповідач
- Стадник О.Б.

Запобіжний захід - тримання під вартою до вступу вироку у
законну силу засудженому ОСОБА_2 залишено без змін. Строк відбуття покарання
рахується з 14.07.2006 року.

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженець і житель АДРЕСА_1, росіянин, гр. України,
непрацюючий, з середньою освітою, судимий:-

- 23.06. 1998 року Тернопільським
міським судом за ст. ч. 2

ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 26.10. 1998 року Тернопільським
міським судом за ч. З ст.

81, ч. 1 ст. 229-1, ч. 1 ст. 229-4, ч. 1 ст. 229-6 КК України до 7

років позбавлення волі;

засуджений за ч.3 ст. 185 КК
України до 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу
засудженому ОСОБА_1 залишено без змін. Строк відбуття покарання рахується з
21.06.2006 року.

З засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто судові витрати в сумі 117 грн. 68
коп.

За вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнані винними і засуджені за те, що:

11.05.2006 року у вечірній час ОСОБА_2 через вікно проник
у приміщення магазину-кафетерію НОМЕР_1 КГП «Почапинське» Тернопільського райст
звідки таємно викрав товарів на загальну суму 1406 грн. 25 коп.

22.05.2006
року у нічний час ОСОБА_2 шляхом злому металевих прутів проник у приміщення
магазину-кафетерію НОМЕР_2 КГП «Тернопільського райся» у с. Шляхтянці
Тернопільського району звідки таємно викрав товарів на загальну суму 816 грн.
86 коп.

30.05.2006 року у нічний час засуджений ОСОБА_3 за
допомогою відмичок відкрив вхідні двері храму Української православної церкви
київського патріархату св. Петра і Павла у с Буцневі Тернопільського району, звідки викрав гроші в
сумі 2700 грн., 60 євро та 30 доларів
США на загальну
суму 3240 грн. 52 коп.

В один з днів у перших числах червня 2006 року в нічний
час засуджений ОСОБА_2 проник на територію машинно - тракторного парку ПАП
«Аргоропродсервіс» в с Настасові
Тернопільського району звідки з сільськогосподарської техніки таємно викрав
запасні частини на загальну суму 1946 грн.

Крім того,
4.06.2006 року о 12 годині засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проникли у дачний
будинок власника ОСОБА_4 уАДРЕСА_2 звідки таємно викрали магнітофонну приставку
«Вега», вартістю 75 грн., дві акустичні системи, вартістю 50 грн., підсилювач
«Радіотехніка», вартістю 75 грн., електрозварювальний апарат, вартістю 1000 грн.,
електродрель, вартістю 100 грн.,
точильний станок вартістю 150 грн., продовжувач, вартістю 50 грн., а всього
майна на загальну суму 1500 грн.

В апеляційному поданні помічник прокурора Тернопільського району просить
вирок суду щодо ОСОБА_2 змінити у зв'язку з неправильним застосуванням ст. 71
КК України при призначенні йому покарання та призначити покарання за сукупністю
вироків у виді 4 років 16 діб позбавлення волі, приєднавши не відбуту частину
покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 3.02.2004 року
1 рік 16 діб позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу стосовно нього
закрити за недоведеністю його участі у вчиненні злочину, посилаючись на
однобічність і неповноту досудового і судового слідства, істотні порушення
кримінально-процесуального закону, що виразились у застосуванні органами
досудового слідства недозволених методів, внаслідок чого він себе обмовив,
порушенні його права на захист що полягали у забороні під час досудового
слідства користуватися рідною російською мовою за допомогою перекладача,
призначенні надмірно суворого покарання, що не відповідає його особі.

Засудженим ОСОБА_2
вирок суду не оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав
апеляційне подання і просить вирок суду щодо засудженого ОСОБА_2 змінити,
пом'якшивши йому покарання до 4 років 16 діб, а щодо засудженого ОСОБА_1
залишити без змін, засудженого ОСОБА_1,
який просить вирок суду щодо нього скасувати, а справу закрити за
недоведеністю його вини у вчиненні злочину, перевіривши матеріали кримінальної
справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційне
подання помічника прокурора Тернопільського району підлягає задоволенню, а
апеляція засудженого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав:

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам
справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які
досліджені, належно оцінені судом, детально викладені у вироку і в апеляціях не
оспорюється.

Що ж стосується призначення покарання засудженому
ОСОБА_2, то в цій частині суд припустився помилки при складанні покарань за
сукупністю вироків, приєднавши до призначеного за цим вироком покарання 1 рік 6
місяців позбавлення волі за вироком Личаківського районного суду м. Львова від
3.02.2004 року.

З матеріалів
справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 відбував покарання за вироком
Личаківського районного суду м. Львова від 3.02.2004 року у місцях позбавлення
волі і постановою Олександрійського районного суду Кіровоградської області від
5.05.2005 року умовно достроково звільнений на невідбутий термін 1 рік 16 діб.
До призначеного покарання, застосувавши ст. 71 КК України, суд не вправі був
приєднати строк позбавлення волі, більший ніж не відбуте покарання за
попереднім вироком.

З цих підстав
судова колегія вважає за необхідне змінити вирок суду в частині призначення
покарання щодо засудженого ОСОБА_2, зменшивши строк покарання у виді
позбавлення волі за вироком Личаківського районного суду м. Львова від
3.02.2004 року, що підлягає приєднанню при застосуванні ст. 71 КК України і
складанні покарань до 1 року 16 діб, відповідно пом'якшити йому покарання за
сукупністю вироків та задовольнивши апеляційне подання помічника прокурора
Тернопільського району.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам справи, є
обґрунтованим і підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. Зокрема
показами на досудовому слідстві самого засудженого ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 50, 58,
98) у яких він визнавав, що крадіжку майна власниці ОСОБА_4 вчинив в групі з
засудженим ОСОБА_2 Суд дав належну оцінку показань ОСОБА_1 у сукупності з
іншими доказами та обґрунтовано взяв за основу вироку його показання на
досудовому слідстві про вчинення злочину.

Ці показання при перевірці знайшли своє повне підтвердження в судовому
засіданні оголошеними судом показами свідка ОСОБА_5, який ствердив, що
здогадався про те, що засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають намір викрасти майно
потерпілого ОСОБА_4 про що його попередив (т. 2 а.с. 34), свідка ОСОБА_6, який
підтвердив, що засуджений ОСОБА_1 продав йому електрозварювальний апарат,
викрадений з дачного будинку потерпілого ОСОБА_4 ( т. 2 а.с. 36), речовими
доказами - предметами, викраденими з дачного будинку потерпілих ОСОБА_4 та
ОСОБА_4 які добровільно видав засуджений ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 16).

Безпідставним вважає колегія суддів твердження
засудженого ОСОБА_1 про фальсифікацію матеріалів справи, застосування до нього
незаконних методів ведення слідства, оскільки це спростовується матеріалами перевірки
прокуратури Тернопільського району, проведеної за заявами засудженого і
винесеною з цього приводу постановою про відмову в порушенні кримінальної
справи (т. 2 а.с. 241).

Не допустили органи досудового слідства та суд порушень
кримінально процесуального закону при вирішенні справи. Засуджений ОСОБА_1 хоч
і за національністю росіянин, але народився і тривалий час проживає в Україні,
розуміє українську мову, а тому його твердження про порушення прав на захист у
зв'язку з ненаданням у справі перекладача є бузпідставними. За його клопотанням
на досудовому слідстві та у суді йому надано професійного захисника.

Колегія суддів вважає, що у справі відсутні дані, які б
свідчили про порушення з боку слідчих органів та суду вимог кримінально
-процесуального законодавства, які були б підставою для скасування вироку.

З матеріалів
справи, протоколу судового засіданні вбачається, що судом досліджено
усі обставини, які
мали значення для
правильного

вирішення справи і даних, які б свідчили про упередженість
суду щодо засудженого ОСОБА_1 немає.

Дії засудженого ОСОБА_1 з наведених підстав за ч. 3 ст. 185 КК
України кваліфіковані правильно, а покарання призначено з урахуванням тяжкості
вчиненого злочину, даних щодо його особи та обтяжуючих і пом'якшуючих покарання
обставин, зокрема того, що він раніше судимий і знову вчинив умисний злочин.

При постановленні вироку і вирішенні питання про судові витрати суд
всупереч вимог ст. 331 КК України стягнув 117 грн. 68 коп. судових витрат з
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно. Відповідно до вимог ст. 91 КПК
України, судові витрати підлягають стягненню в долевому порядку з урахуванням вини, ступеня відповідальності та
майнового стану кожного засудженого.

Колегія суддів вважає, що судові витрати у справі підлягають стягненню з
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях.

Оскільки таке рішення приймається на користь осіб, які не подали апеляції з
цих питань, вирок в частині вирішення питання про судові витрати підлягає
скасуванню в порядку ст. 365 КПК України.

Керуючись
ст.ст.365, 366, 373 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне подання помічника прокурора Тернопільського району задовольнити,
а апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_2 змінити.

Вважати ОСОБА_2засудженим за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення
волі.

На підставі ст. 71 КК України приєднати не відбуте
покарання у виді 1 року 16 діб позбавлення волі за вироком Личаківського
районного суду м. Львова від 3.02.2004 року і остаточно призначити
ОСОБА_2покарання у виді 4 років 16 діб позбавлення волі.

В
порядку ст. 365 КПК України, стягнути судові витрати у справі в користь НДЕКЦ
при УМВСУ в Тернопільській області, з засудженого ОСОБА_2в сумі 58 грн. 84 коп.
та з засудженого ОСОБА_1в сумі 58 грн. 84 коп.

В решті вирок
залишити без змін.