Справа № 464/9059/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/103/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2015 року у м. Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
представника потерпілого адвоката ОСОБА_12
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 25.11.2014р.
в с т а н о в и л а:
вироком Сихівського районного суду м. Львова від 25.11.2014р.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, без визначеного місця проживання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 7 серпня 2014р.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 домашній арешт змінено на тримання під вартою, взявши під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу фактичного затримання 25 листопада 2014 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду, 28 березня 2013 року о 14.00 год., ОСОБА_6 , повторно та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , знаходячись біля банкомату ПриватБанк, що по пр-ті Червоної Калини, 109 у м. Львові побачили потерпілого ОСОБА_11 , який зняв з вказаного банкомату гроші та поклав їх у гаманець. Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили відкрито викрасти майно потерпілого та почали слідкувати за потерпілим. Під час того, як ОСОБА_11 підійшов до свого будинку до дверей під`їзду АДРЕСА_2 , обвинувачені підійшли ззаду нього. Біля входу у під`їзд ОСОБА_7 сказав до ОСОБА_11 , що йому потрібно потрапити у одну із квартир під`їзду, на що потерпілий відповів, що зараз відчинить двері під`їзду і він зможе зайти за ним. Коли ОСОБА_11 відчинив двері під`їзду, то за ним зайшов ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 в цей момент почав притримувати двері під`їзду та спостерігав, щоб навколо нікого не було. ОСОБА_6 схилився на плечі ОСОБА_11 та сказав, що йому погано і що його болить серце. Однак, ОСОБА_11 відповів ОСОБА_6 , що у нього немає часу, оскільки поспішає. Після цього, ОСОБА_6 потягнув ОСОБА_11 лівою рукою за шию, а правою рукою вирвав у нього з правої зовнішньої кишені куртки гаманець вартістю 100 грн., в якому знаходились гроші в сумі 3 500 грн. та банківська картка Приватбанк, на рахунку якої були гроші в сумі 80,59 грн., а всього майна потерпілого на загальну суму 3680,59 грн. Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втекли. Викрадені гроші в сумі 3 500 грн. ОСОБА_6 витратив на власні потреби, а гаманець та банківську картку ПриватБанку з грошима в сумі 80,59 грн. віддав ОСОБА_7 , який цього ж дня неодноразово розраховувався нею в магазині Наш Край, що по вул. Пасічна, 42 та по АДРЕСА_3 .

На даний вирок суду обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 , прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі порушує питання пом`якшення призначеного йому покарання, зважаючи на щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Крім того, вважає, що строк відбування покарання йому слід рахувати з 22.10.2013р., а не з 7.08.2014р., як зазначив суд. Заперечив причетність ОСОБА_7 до пограбування.

Як вбачається з апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 , останній просить вирок Сихівського районного суду м. Львова скасувати, а матеріали кримінального провадження направити в суд першої інстанції. Покликається на порушення нори матеріального та процесуального права і його права на захист.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. В доводах покликається на відсутність доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Покликання суду на покази потерпілого ОСОБА_11 , на думку захисту, є безпідставними, так як ОСОБА_7 він не бачив. Заперечив у судовому засіданні причетність ОСОБА_7 до пограбування і обвинувачений ОСОБА_6 , а свідків, які б могли ствердити винуватість ОСОБА_7 , не встановлено.

Прокурор просить в апеляційній скарзі вирок Сихівського районного суду м. Львова від 25.11.2014р. - скасувати. Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України 5 /п`ять/ років 6 місяців позбавлення волі, а ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 5/п`ять/ років позбавлення волі. Вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Покликаючись на положення ст. 65 КК України та роз`яснення, що містяться у п.п. 1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, вказує на те, що призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та ОСОБА_7 4 роки позбавлення волі такими, що не відповідають тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, з огляду на часткове визнання вини ОСОБА_6 та повне невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненому, відсутність обставин, що пом`якшують покарання останніх, вчинення обвинуваченими тяжкого кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, за попередньою змовою групою осіб, які неодноразово вчиняли корисливі кримінальні правопорушення, особу обвинувачених, які неодружені, не працюють, формально характеризуються за місцем проживання. Крім того, обвинуваченими не відшкодовано завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

При апеляційному розгляді справи:

прокурор підтримав заявлену в апеляційній скарзі позицію та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі, заперечив апеляційні скарги захисту;

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_7 заперечили апеляційну скаргу прокурора, просили апеляційні скарги захисту задоволити;

обвинувачений ОСОБА_6 заперечив апеляційну скаргу прокурора, просив суд пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення та сторону захисту, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що такі слід задоволити частково.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та вмотивованим.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , даними руху коштів по рахунку потерпілого, протоколами слідчих дій.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, журналів судових засідань та даних носія інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовано судовий розгляд справи, суд дослідив всі докази у межах висунутого обвинувачення, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому доводи, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту про поверхневий розгляд справи, неправильну оцінку доказів, є необгрунтованими.

Суд першої інстанції поклав в основу вироку достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши такі відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

При цьому суд мотивував у вироку відхилення ним показань обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив свою причетність до пограбування потерпілого ОСОБА_11 , правильно не взяв такі показання до уваги та розцінив їх як форму захисту, оскільки вони спростовуються іншими об`єктивними доказами у справі.

Апеляційні доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 про те, що показання потерпілого, який обвинуваченого ОСОБА_7 не бачив, до уваги братись не можуть, а інших доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, нема, є надуманими.

Згідно показань потерпілого, останній вказує на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як на осіб, які діяли спільно, а саме: ОСОБА_6 відкрито викрадав у нього гаманець з грошима, а ОСОБА_7 , притримуючи двері під`їзду, спостерігав, щоб ніхто не надійшов.

Показання потерпілого є логічними, узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, суперечностей не містять.

Вимоги КПК України щодо права на захист, про порушення якого зазначає в апеляції ОСОБА_7 , слідчим належним чином забезпечувались. Заяви про залучення захисника матеріали справи не містять, ОСОБА_7 відмовлявся від захисника.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що постановлений по справі вирок щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Щодо покарання, з яким не погоджується ні обвинувачений ОСОБА_6 та просить призначити більш м`яке покарання, ні прокурор ОСОБА_13 через невідповідність призначеного обвинуваченим покарання внаслідок його м`якості, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Відповідно до положень ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином); осіб обвинувачених; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається прокурор як на підставу скасування вироку в частині призначеного покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому більш м`якого покарання, не ґрунтуються на нормах закону і задоволенню не підлягають.

Вирок суду є обґрунтованим, вмотивованим і підстав для його скасування немає.

Разом з тим вирок підлягає зміні в порядку ст. 404 КПК України.

Допущена в резолютивній частині вироку неправильність у визначенні строку відбування покарання ОСОБА_6 підлягає усуненню.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 22 жовтня 2013 року, а не з 7 серпня 2014 року.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а:
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 25 листопада 2014року щодо ОСОБА_6 змінити.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 22 жовтня 2013 року.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді