АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

За участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

Цивільного позивача ОСОБА_13

Представників потерпілих ОСОБА_14

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.12.2014 року у кримінальному провадженні № 0000271 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 5000 гривень моральної шкоди та 552 гривні 65 копійок витрат пов`язаних з лікуванням. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 5000 гривень моральної шкоди . Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20 000 гривень моральної шкоди та 39 548 гривень 63 копійки

Провадження №11кп/794/84 /15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_15

Категорія ст.286 ч.1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 5 000 гривень моральної шкоди та 14 482 грн. 26 коп. матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3 203 грн. 94 коп. витрат на проведення експертизи. Вирішено питання про речові докази по справі.

На вказаний вирок подана апеляційна скарга обвинуваченим ОСОБА_7 , в якій він просить вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.12.2014 року щодо нього скасувати як незаконний та постановити виправдувальний вирок, запобіжний захід скасувати , в задоволенні всіх цивільних позовів потерпілих відмовити.

Посилається на те, що оскаржуваний вирок є незаконний із за недоведеності його вини, однобічності й неповноти судового слідства та не відповідності висновків викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Вважає, що покази потерпілих ОСОБА_9 ОСОБА_12 , ОСОБА_16 про те що він був за кермом автомобіля під час ДТП є неправдивими так як вони отримали дану інформацію з чужих слів, власника і водія ВАЗ НОМЕР_1 ОСОБА_11 при їх спільному транспортуванні в лікарню.

Також посилається обвинувачений ОСОБА_7 на те, що його покази дані в судовому засіданні неправильно зазначені у вироку суду про те що начебто після ДТП він сидів на задньому сидінні за водієм.

На спростування цих висновків суду і на користь його показань він посилається на висновок № 806 від 28 травня 2013 року імунологічної експертизи Чернівецького обласного бюро СМЕ згідно до якого на фрагменті тканини , який вирізаний з правої сторони заднього сидіння знайдено кров походженням від ОСОБА_7 що на його думку доводить той факт що він в момент ДТП знаходився на задньому сидінні біля правих задніх дверцят автомобіля. Місце його перебування на момент ДТП саме на задньому сидінні біля правих задніх дверцят автомобіля він вважає, що доведено переломом правої руки, і поранення чола справа, садна правого передпліччя.

Вважає що висновок суду про місцеперебування потерпілого ОСОБА_11 в момент ДТП на передньому пасажирському сидінні автомобіля справа спростовується тілесними ушкодженнями яких він отримав у виді відкритого перелому ліктьового відростку лівої ліктьової кістки зі зміщенням , обширна рвана рана лівого ліктьового суглобу що є характерними для його перебування під час ДТП на місце водія на передньому правому сидінні автомобіля. Посилається в апеляції обвинувачений ОСОБА_7 що потерпілі не могли бачити його обличчя за кермом автомобіля та обличчя потерпілого ОСОБА_11 на місце переднього пасажира так як автомобіль не рухався по відношенню до них передньою частиною. Вважає, без будь яких законних підстав та перевірки тільки на підставі недостовірної інформації власника автомобіля ОСОБА_11 який був більш тверезим було внесено відомості до ЄРДР про те що за кермом автомобіля був він, ОСОБА_7 .

Також зазначає апелянт на те, що у відповідності до ст.. 228 КПК України не було проведено його впізнання так як потерпіла ОСОБА_12 вказувала на те, що за кермом вона бачила водія худорлявої статури.

Суд у вироку не посилався на схему ДТП, протокол огляду місяця події та фото фіксації , оскільки там містилася інформація про механізм зіткнення автомобіля ВАЗ 21063 з автомобілем Мерседес бенц, яка суперечить висновкам суду. Однак суд посилається на необґрунтовані висновки авто техніка , трасолога і висновки судмедексперта, оскільки він не міг сидіти на передньому сидінні автомобіля та не міг бути повернутий обличчям до потерпілих.

Висновок суду про його переміщення внаслідок ДТП з водійського сидіння на заднє сидіння , на його думку спростовується протоколом огляду салону і фотографіями переднього сидіння з місця ДТП , де спинка водійського сидіння стоїть вертикально без пошкоджень. Також посилається апелянт на характер тілесних ушкоджень його та Паламаря, з яких чітко можна визначити , що ОСОБА_17 сидів на задньому сидінні з правого боку , а Паламар на водійському сидінні, що видно по перелому рук у Паламаря ліва рука у Гуменюка права рука .

Апелянт вважає, що судом не зібрано достатньо доказів, які би свідчили про його вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України , допущено неповнота судового розгляду, а висновки суду не відповідають обставинам ДТП, викладених у висновках експертів, показання потерпілих на яких посилається суд у вироку є юридично неспроможними з технічної точки зору.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу повністю та просили її задовольнити, вислухавши прокурора , потерпілих та їх представника, які вважають вирок районного суду як законний і просять його залишити без змін , а апеляційну скаргу обвинуваченого як необґрунтовану залишити без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а також обвинуваченому останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 28 квітня 2013 року біля 16 год. 10 хв. в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по автомобільній дорозі сполученням Доманове на Брест Ковель Чернівці Мамалига Кишинів, зі сторони с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області в напрямку м. Кіцмань та наближаючись до 479 км + 800 м. вказаної автомобільної дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях , з метою виконання маневру обгону маршрутного автобусу марки «Іван» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_18 , не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, і не впевнившись у безпечності виконаного ним маневру, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем марки «Део Матіз» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_10 , яка рухалася у зустрічному напрямку. Не припиняючи рух керованого автомобіля та не приймаючи заходів до екстреної зупинки ОСОБА_7 , після зіткнення з вищевказаним транспортним засобом виїхав на узбіччя, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес бенц Е 220» державний номерний знак НОМЕР_5 , який стояв у нерухомому станів та біля якого перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 21063 потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді відкритого перелому лівого ліктьового паростка зі зміщенням, забійної рани краю завитка правої внутрішньої раковини, саден задньо - бокової поверхні шиї, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Також в результаті даної дорожньо - транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді синця лівої гомілки в ділянці гомілково-ступеневого суглобу , закритого перелому внутрішньої кісточки лівої гомілки , що призвели до тривалого розладу здоров`я. Потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді обширних саден обох передпліч , забійної рани чола, розриву таранно-малогомілкової зв`язки лівого гомілково ступеневого суглобу , що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану ДТП обвинувачений ОСОБА_7 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 2.3(Б), 2.9(а), 12.6.(г), 14.2.(в), 31.45 (г) встановлених «Правилами дорожнього руху України», які затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію 1 січня 2002 року.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286 КК України, який порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 середнього ступення тяжкості тілесні ушкодження.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Вина ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України , а саме в тому що, він керуючи транспортним засобом порушив п.п. 2.3(Б), 2.9(а), 12.6.(г), 14.2.(в), 31.45 (г) встановлених «Правилами дорожнього руху України», правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 середнього ступення тяжкості тілесні ушкодження, доведено по матеріалами кримінального провадження, показами свідків, потерпілих, протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди з схемою і фото таблицею до нього, протоколами проведення слідчих експериментів за участю свідків і потерпілих, висновками експертиз, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції так і в апеляційній.

Так протоколом огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 28 квітня 2013 року ( т. 1 а.с. 10 - 37) з схемою та фото таблицею до нього, встановлено факт ДТП з пошкодженнями транспортних засобів та їх розташування після ДТП. Зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів Део Матіз державний номер НОМЕР_4 і автомобіль ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 , та місце зіткнення транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 який був в русі з автомобілем марки Мерседес Бенц держаний номер НОМЕР_5 який стояв на узбіччя дороги. Зазначено в даному протоколі місце зупинки транспортних засобів після ДТП , зафіксовані сліди руху юзом після зіткнення автомобілів Део Матіз державний номер НОМЕР_4 і автомобіль ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 , зазначені осипі ґрунту та частин транспортних засобів після ДТП, а також зафіксовані характер і локалізацію отриманих механічних ушкоджень транспортних засобів.

У відповідності до висновків експертів за № 214 а від 27 травня 2013 року автомобілі Део Матіз державний номер НОМЕР_4 і автомобіль ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 до ДТП були в працездатному стані і несправностей які б могли спричинити ДТП не виявлено ( т. 1 а.с. № 49 59, 63 72).

Згідно до висновку експерта № 245 а від 10 червня 2013 року зіткнення автомобіля ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 та автомобіль ДЕО Матіз державний номер НОМЕР_4 відносно поперечної площини відбулось в межах середини проїзної частини, а зіткнення автомобіля ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 та автомобіля Мерседес Бенц державний номер НОМЕР_5 відносно поперечної площини відбулось на правому узбіччі в напрямку м. Кіцмань ( т.1 а.с. 96 - 97).

Як вбачається з висновку експерта науково дослідного експертно криміналістичного центру при УМВС України в Чернівецької області за № 306-а від 23 червня 2013 року в даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія автомобіля ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимог пунктів 14.2(в) та 12.6 (г) ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо- транспортної пригоди. ( т. 2 а.с. № 115 - 118)

У відповідності до висновку судово медичної експертної комісії Чернівецького обласного бюро судово - медичної експертизи за № 101/360-а від 05.09.2013 року в даній дорожньо- транспортній обстановці, в діях водія автомобіля ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 вбачається невідповідність вимог пунктів 14.2 (в) та 12.6 (г) ПДР , що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо- транспортної пригоди.( т.2 а.с. № 98 109 ).

Згідно висновків судово медичних експертиз № 664 екс від 17.05.2013 року . № 669 мд. від 18.05.2013 року, № 668 мд. від 18.05.2013 року потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_12 внаслідок ДТП отримали кожний з них тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Факт керування автомобілем ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 під час скоєння даного ДТП саме обвинуваченим ОСОБА_7 по кримінальному провадженню доведено показами потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , даних як в суді першої інстанції так і в апеляційній, також і висновками судово медичних експертиз.

Так, згідно до судово медичної експертизи № 655 мд. від 18 травня 2013 року експерта Чернівецького обласного бюро судово медичних експертиз зроблені підсумки що, з урахуванням локалізації тілесних ушкоджень на тілі потерпілого можна з достатньою ступеню вірогідності стверджувати, що ОСОБА_7 в момент дорожньо- транспортної пригоди перебував в салоні легкового автомобіля в якості водія. На що вказують виявлені під час проведення даної тілесні ушкодження , причому в момент первинного контактування автомобіля з перешкодою його лівою боковою поверхнею тіло ОСОБА_7 під дією сили інерції змістились вперед і в ліво з утворенням ушкоджень в ділянці чола, а подальшому, при розвертанні автомобіля та ударені його задньою правою частиною із значно більшою силою, вектор травмуючої сили різко змінився і ОСОБА_7 відкинуло вправо і назад, що підтверджується наявними на тілі ушкодженнями в ділянці ніг, які найбільш імовірно утворились від ударів о виступаючі поверхні торпеди приладів авто та ручки перемикання передач, утворення перелому правої руки цілком імовірне при ударі о спинку переднього правого сидіння на що вказує її зміщення назад з відворотом вліво.

Таким чином в момент удару в праву частину автомобіля тіло ОСОБА_7 змістилось назустріч травмуючій силі під дією інерції, а сам потерпілий цілком можливо міг опинитись на місці заднього пасажира справа( т.2 а.с.№ 120 - 121 ).

Також згідно до висновку судово медичної експертної комісії експертів Чернівецького бюро судово - медичної експертизи за № 101/360 а від 05.09.2013 року - враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень у під експертних ОСОБА_11 та ОСОБА_7 локалізацію та характер пошкодження автомобіля ВАЗ 21063 державних номер НОМЕР_2 комісія експертів приходить до висновку що під час дорожньо- транспортної пригоди ОСОБА_7 знаходився на місці водія, а ОСОБА_11 на місце пасажира переднього сидіння. ( т. 2 а.с. № 98 109).

Крім того згідно висновку експерта № 806 від 28.05.2013 року вбачається , що надано історію хвороби № 3379 /266 від 28.04.2013 року Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_7 група крові О (І) Rh, надано історію хвороби № 3379 /265 від 28.04.2013 року Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_11 група крові А (І) Rh. В плямах темно-бурого та бурого кольору на фрагменті газетного паперу , фрагменті шкірозамінника, фрагменті тканини вилучені під час огляду автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 знайдено кров людини. При встановлені групової належності крові в плямах на фрагменті газетного паперу ОСОБА_19 , що не виключає походження крові від особи з групою А, в даному випадку від ОСОБА_11 . Походження крові від ОСОБА_7 виключається. В плямах крові на фрагменті шкірозамінника та фрагменті тканини знайдено антиген Н, що не виключає походження крові від особи з групою крові О, в даному випадку від ОСОБА_7 . Походження крові від ОСОБА_11 виключається.

Таким чином сукупністю доказів, які досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції, та які за клопотанням сторін були досліджені в апеляційному суді доведено що 28 квітня 2013 року під час ДТП за кермом автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 знаходився обвинувачений ОСОБА_7 , який керуючи даним транспортним засобом порушив п.п. 2.3(Б), 2.9(а), 12.6.(г), 14.2.(в), 31.45 (г) ПДР, та правила безпеки дорожнього руху що заподіяло потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження .

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердили свої покази по справі в тому, що вони бачили за кермом автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 під час ДТП саме ОСОБА_7 , а потерпілий ОСОБА_11 в той час знаходився на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції та апеляційній дав покази в яких заявляв що він не пам`ятає обставини які відбувалися з ним 28.04.2013 року із за великої дози вжитих алкогольних напоїв, і свої покази давав на підставі матеріалів кримінального провадження згідно до яких він за кермом автомобіля не був.

Потерпілий ОСОБА_11 показав суду , що 28 .04.2013 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_20 розпивали спиртні напої у ОСОБА_7 вдома. Після чого вони всі разом поїхали на його власному автомобілі ВАЗ 21063 в с. Динівці, Новоселицького району де вони ще випили спиртних напоїв, ОСОБА_20 вийшов з автомобіля і пішов додому , а він на Рингацькому перехресті передав кермо свого автомобіля ОСОБА_7 . однак як вони опинилися в селі Мамаївці Кіцманського району він не пам`ятає так як перебував у станів алкогольного сп`яніння та обставину дорожньо- транспортної пригоди також не пам`ятає так як він спав на передньому пасажирському сидінні і нічого не бачив.

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в результаті ДТП, як про це зазначено у вироку районного суду, підтверджується висновками судово-медичних експертиз.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його невинуватість з посиланням на те, що він не керував даним транспортним засобом, а керував ним ОСОБА_11 , спростовано показами потерпілих висновками досліджених в судовому засіданні експертиз. Безпідставні е посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він знаходився в більш нетверезому стані ніж ОСОБА_11 і тому він не міг керувати автомобілем, та що він спав на задньому сидінні даного автомобіля, так як вбачається з висновків судово токсикологічних експертиз № 626 та 627 від 07.05.2013 року в крові обвинуваченого ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт в кількості 1, 85 %., а в крові потерпілого ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт в кількості 3,98 %.

Крім того як встановлено матеріалами кримінального провадження після ДТП потерпілий ОСОБА_11 знаходився в непритомному стані на передньому пасажирському сидінні автомобіля.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, що потерпілі не могли практично бачити його обличчя на водійському сидінні, та обличчя потерпілого ОСОБА_11 на передньому пасажирському сидінні у зв`язку із тим автомобіль ВАЗ 21063 після контакту з автомобілем ДЕО Матіз до контакту з автомобілем Мерседес Бенц рухався юзом коліс 17,7 м. і 15.0 м. впоперек, а не в попередньому напрямку на м. Кіцмань, є безпідставні, такими що не відповідають матеріалам справи так як вбачається зі схеми ДТП автомобіль ВАЗ 21063 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 після контакту з автомобілем ДЕО Матіз рухався передньою частиною в напрямку автомобіля Мерседес Бенц п`ять метрів і 50 см. та тільки після цього коли вже праві колеса були на узбіччі, а ліві колеса які були пошкоджені після контактування з ОСОБА_21 спустили повітря і рухалися на дисках автомобіль ВАЗ 21063 пішов юзом задньою частиною вправо вдаривши тим самим своєю задньою правою частиною в задню ліву частину автомобіль Мерседес Бенц, який стояв на узбіччя здвинувши його з місця вперед, та заподіявши потерпілим тілесні ушкодження.

Таким чином пилюка на яку посилається обвинувачений як на таку обставину, що могла заважати потерпілим бачити хто знаходиться за кермом автомобіля ВАЗ 21063 появилась вже коли потерпілі побачивши автомобіль, який рухався на них передньою стороною та побачивши хто є за кермом почали тікати намагаючись врятуватися так як автомобіль вже рухався по узбіччі від чого і піднялась пилюка.

Таким чином покази потерпілих про те, що вони бачили ОСОБА_7 як особу з худорлявим обличчям на сидіння водія, а потерпілого ОСОБА_11 як особи з повним крупним обличчям на передньому сидінні пасажира коли даний автомобіль рухався своєю передньою частино на них відповідають дійсності та реальним обставинам справи і ці докази являються належними, так як в автомобілі крім обвинуваченого ОСОБА_7 на водійському сидінні і ОСОБА_11 на передньому пасажирському сидінні інших осіб не було.

Безпідставні посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі , що потерпілі не називали предмети водія по яких вони його впізнають, так як вбачається з матеріалів справи вони зазначили на знаходження за рулем автомобіля ВАЗ 21063 особи з худорлявим обличчям, а на місце переднього пасажира особи з повним обличчям, та сумніви щодо того, що ОСОБА_7 був за кермом автомобіля не було, доки ОСОБА_22 не почав заперечувати цей факт, про що свідчить і дані які були внесені до ЕРДР з фабулою скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбачене ст. 286 ч. 1 КК України.

Безпідставними є посилання обвинуваченого на те, що протоколом огляду салону і фотографіями переднього сидіння з місця ДТП , видно , що спинка водійського сидіння стоїть вертикально без пошкоджень, а тому він не міг переміститись з водійського сидіння на заднє сидіння. Так як з матеріалів кримінального провадження, а саме з фототаблиці із 38-ми ілюстрації до протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди том №1 а.п.(28-30 ) чітко видно при огляді транспортного засобу ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 , що водійське сидіння під час огляду знаходилось не у вертикальному положенні, а в частково опущеному, крім того переміщення ОСОБА_7 з водійського сидіння на задньому сидінні з урахуванням обставин ДТП технічно можливо і без опущення водійського сидіння .

Про цей факт також свідчить і фотографії на яких зафіксовані обставин зразу після ДТП до приїзду міліції та швидкої допомоги, які були приєднанні до матеріалів справи та досліджені судом апеляційної інстанції за клопотанням всіх сторін кримінального провадження, так як про їх існування вони довідалися після розгляду справи в суді першої інстанції з яких вбачається що на передньому пасажирському сидінні у непритомному стані сидить потерпілий ОСОБА_11 а на задньому сидінні по середині з нахилом на ліву сторону, ніг якого не видно в яку сторону направлені сидить обвинувачений ОСОБА_7 , та переднє водійське сидіння частково опущене назад.

Безпідставні посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що його тілесні ушкодження яких він отримав характерні для його знаходження під час ДТП на задньому правому пасажирському сидінні, а тілесні ушкодження ОСОБА_11 характерні для його перебування на місце водія.

Судово медичною експертизою № 655 мд. від 18 травня 2013 року встановлено що з урахуванням локалізації тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_7 можна з достатньою ступеню вірогідності стверджувати що ОСОБА_7 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував в салоні легкового автомобіля в якості водія.

На що вказують виявлені під час проведення даної тілесні ушкодження , причому в момент первинного контактування автомобіля з перешкодою його лівою боковою поверхнею тіло ОСОБА_7 під дією сили інерції змістились вперед і в ліво з утворенням ушкоджень в ділянці чола, а подальшому, при розвертанні автомобіля та ударені його задньо - правою частиною із значно більшою силою, вектор травмуючої сили різко змінився і ОСОБА_7 відкинуло вправо і назад, що підтверджується наявними на тілі ушкодженнями в ділянці ніг, які найбільш імовірно утворились від ударів о виступаючі поверхні торпеди приладів авто та ручки перемикання передач , утворення перелому правої руки цілком імовірне при ударі о спинку переднього правого сидіння на, що вказує її зміщення назад з відворотом вліво.

Таким чином в момент удару в праву частину автомобіля тіло ОСОБА_7 змістилось назустріч травмуючій силі під дією інерції, а сам ОСОБА_7 цілком можливо міг опинитись на місці заднього пасажира справа.

Дані обставини також підтверджені судово медичної експертної комісії експертів Чернівецького бюро судово - медичної експертизи за № 101/360 а від 05.09.2013 року, та відповідно у судової колегії не викликає сумніви щодо обгрунтованності з цього приводу висновків експертів, а також немає підстав сумніватися в правдивості показів потерпілих з приводу знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 на місце водія під час ДТП, які дані покази вони дали будучи попередженими про кримінальну відповідальність, та їх покази відповідають сукупністю інших доказів по даному кримінальному провадженню.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення колегія суддів розцінює як обраний ним метод захисту від пред`явленого обвинувачення, після ознайомлення зі всіма матеріалами кримінального провадження .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України в межах санкції частини статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою його визнано винуватим.

Так призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначив покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував що він скоїв невеликої тяжкості кримінальне правопорушення, врахував особу винного, а саме що обвинувачений одружений , позитивно характеризується по місцю проживання , його вік та те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обставини які пом`якшують покарання районним судом не встановлено, обставини, що обтяжують покарання суд визнав вчинення особою кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином колегія суддів вважає , що підстав для скасування вироку районного суду не має, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення а вирок районного суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376,404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

Копія вірна суддя