В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2015 Справа №607/8052/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження №0000169 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережанка Лановецького району Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого завідувачем кардіологічного диспансерного відділення КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 354 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , який згідно наказу комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» №150-к від 20 листопада 1996 року призначений на 0,5 ставки завідувачем кардіологічного диспансерного відділення та 0,5 ставки лікарем-кардіологом цього ж відділення, одержав, як працівник комунальної установи, який не є службовою особою, неправомірну вигоду для себе, за вчинення будь-якої дії з використанням становища, яке займає працівник в установі, в інтересах того, хто надає таку вигоду за наступних обставин. Так, 10 квітня 2015 року, завідувач кардіологічного диспансерного відділення КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» ОСОБА_3 перебуваючи у кабінеті №5 кардіологічного диспансерного відділення КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» за адресою: вул. Клінічна, 1 м. Тернопіль, згідно графіку роботи працівників ендокринологічного та кардіологічного диспансерного відділення КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» на квітень місяць 2015 року, як лікар-кардіолог, здійснював прийом хворих. Близько 10 год. 00 хв., по направленні із ІНФОРМАЦІЯ_2 на прийом до ОСОБА_3 прибув призовник ОСОБА_6 разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 . Провівши медичний огляд та діагностувавши у призовника ОСОБА_6 гіпертонічну хворобу II стадії, ОСОБА_3 склав акт дослідження стану здоров`я. Надалі, ОСОБА_7 , яка була присутня під час проведення медичного огляду її сина ОСОБА_6 та складення акту дослідження стану здоров`я, запропонувала надати ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1200 гривень за проведений медичний огляд її сина ОСОБА_6 та складення акту дослідження стану здоров`я. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за проведений медичний огляд її сина ОСОБА_6 та видачу акту дослідження стану здоров`я. Реалізовуючи свій злочинний умисел, 10 квітня 2015 року, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у кабінеті №5 кардіологічного диспансерного відділення КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» за адресою: вул. Клінічна, 1 м.Тернопіль одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 1200 гривень за проведений медичний огляд її сина ОСОБА_6 та видачу акту дослідження стану здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 354 КК України, тобто одержання працівником установи, який не є службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення будь-якої дії з використанням становища, яке він займає в установі, в інтересах того, хто надає таку вигоду.

21 травня 2015 року між старшим прокурором прокуратури м. Тернополя ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000169 від 10 квітня 2015 року та обвинуваченим ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст. 354 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчинені даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин, а саме у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, із спеціальною конфіскацією, а саме грошових коштів у сумі 1200 гривень, які знаходяться в опечатаному конверті в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", згідно акт прийому-передачі майна на зберігання за №64. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважає, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просить укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 354 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості від 21 травня 2015 року та призначити ОСОБА_3 обумовлену в ній міру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості від 21 травня 2015 року, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості від 21 травня 2015 року між старшим прокурором прокуратури м. Тернополя ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив дії, які виразилися в одержанні працівником установи, який не є службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення будь-якої дії з використанням становища, яке він займає в установі, в інтересах того, хто надає таку вигоду, а тому його дії кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 354 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості від 21 травня 2015 року, міру покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000169 угоду про визнання винуватості від 21 травня 2015 року між старшим прокурором прокуратури м. Тернополя ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 354 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21 травня 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, із спеціальною конфіскацією, а саме грошових коштів у сумі 1200 гривень, які знаходяться в опечатаному конверті в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", згідно акт прийому-передачі майна на зберігання за №64.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1