Справа
№337/3122/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року
Хортицький районний суд
м.Запоріжжя

у складі головуючого - судді Салтан Л.Г.,

при секретарі -Гальцевій К.В.

за участю прокурора - Черніченко
І.М.

обвинуваченого - ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Запоріжжі кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Запоріжжя, українця, громадянина
України, не одруженого, освіта –
середня-спеціальна, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого:

- 22.01.1986 року Жовтневим райсудом м.
Запоріжжя по ст. 140 ч. 3 КК України,
засуджений до 2 років позбавлення волі
із конфіскацією майна;

- 23.02.1988 року Орджонікідзевським
райсудом м. Запоріжжя по ст. 206 ч. 2 КК
України, засуджений до 2 років
позбавлення;

- 01.11.1990 року Жовтневим райсудом м.
Запоріжжя по ст. 141 ч. 2, ст. 144 ч. 2 КК
України, засуджений до 3 років
позбавлення волі із конфіскацією
майна;

- 18.10.1995 року Жовтневим райсудом м.
Запоріжжя по ст. 229-6 ч. 1 КК України,
засуджений до 6 місяців позбавлення
волі;

- 17.05.2000 року Хортицьким райсудом
м. Запоріжжя по ст. 140 ч. 2 КК України,
засуджений до 2 років позбавлення волі
із конфіскацією майна;

- 25.04.2012 року Ленінським райсудом
м. Запоріжжя по ст. 309 ч. 1 КК України,
звільнений від кримінальної
відповідальності на підставі. 309 ч. 4 КК
України;

- 27.07.2012 року Комунарським
райсудом м. Запоріжжя по ст. 309 ч. 2 КК
України, засуджений до 2 років
позбавлення волі з іспитовим строком 1
рік;

- 24.10.2013 року Білоцерковським
міськрайсудом Київської області за ст.
185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі

у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 186
КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.04.2013 року приблизно о 21 годині 15
хвилин, ОСОБА_1, маючи умисел на
відкрите викрадення чужого майна,
діючи умисно, знаходячись в приміщенні
кафе «Рубін», яке розташоване по вул.
Рубана 23 в м. Запоріжжя, відкрито викрав
із внутрішньої полки барної стійки
майно, яке належить ОСОБА_2, а саме сумку
жіночу, вартістю 200 гривень, в якій
знаходився мобільний телефон «Нокіа
1202-2», який не має матеріальної цінності
для потерпілої, в якому знаходилась
сім-карта «МТС», що матеріальної
цінності для потерпілої не
представляє, на рахунку якої
знаходились гроші в сумі 8 гривень,
ключі від квартири та від домофону, які
для потерпілої матеріальної цінності
не представляють, два блиску для вуст
«Евелін», кожний вартістю 10 гривень,
туш «Евелін», вартістю 15 гривень, два
презерватива «Контекс», загальною
вартістю 13 гривень, парфуми, вартістю
100 гривень, дезодорант «Нівея»
чоловічий, вартістю 15 гривень,
прокладки, вартістю 5 гривень,
гребінець, який для потерпілої
матеріальної цінності не представляє,
гаманець, вартістю 10 гривень, 20 гривень,
парасолька, запальничка «ACMSLAN», два
пакетики маски для волосся «ACME», тюбик
мазі «Troxevasion» та стік кофе «Нескафе», що
для потерпілої матеріальної цінності
не представляє, чим спричинив
потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 406 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою провину визнав у повному
обсязі, у скоєному покаявся, суду
пояснив, що дійсно вчинив
інкримінований злочин при зазначених
обставинах.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що
14.04.2013 року у ввечері вона знаходилася в
приміщенні кафе «Рубін», що
розташоване по вул. Рубана, 23 у м.
Запоріжжі, де залишила свою сумку на
внутрішній полці барної стійки. Вона із
знайомими вийшла на вулицю та побачила,
як до приміщення кафе зайшли
обвинувачений та свідок ОСОБА_3. Потім
вони повернулися до приміщення кафе, де
за столиком вживали чай. Раптом вона
почула жіночий крик : «ОСОБА_2, твоя
сумка». Вона озирнулася та побачила, як
обвинувачений стрімко виходить з кафе
з її сумкою. Вона побігла за ним,
обвинувачений сів у машину, вона
кричала йому, стукала у скло, але
обвинувачений залишив місце події.
Тоді вона підійшла до свідка, щоб та
зателефонувала обвинуваченому, але
остання не могла до нього додзвонитися,
після чого вона звернулася до міліції

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 14.04.2013
року вона зі своїм знайомим ОСОБА_1
зайшли у кафе «Рубін», яке розташоване
за адресою м.Запоріжжя вул.Рубана 23.
Вона сиділа за столиком у залі, а ОСОБА_1
залишився біля барної стойки, що він
там робив, їй невідомо, незабаром до неї
підійшла потерпіла, яка повідомила, що
ОСОБА_1 зник з її сумкою, вона почала
телефонувати ОСОБА_1, але не мала
можливості додзвонитися до останнього,
після чого була викликана міліція.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_1 не
оспорює доказів по справі, що надані
прокурором на підтвердження його
винуватості, суд визнав недоцільним
дослідження інших доказів щодо цих
обставин, які ніким не оспорюються та
які є належні і допустимі, тому,
розглянув справу в порядку ч.3 ст.349 КПК
України, обмежившись допитом
обвинуваченого, потерпілої та свідка
ОСОБА_3 При цьому судом було з'ясовано,
що обвинувачений правильно розуміє
зміст цих обставин, сумніви у
добровільності його позицій відсутні,
також судом було роз'яснено , що у разі
визнання недоцільним дослідження
інших доказів по справі, він буде
позбавлений права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає винуватість ОСОБА_1 у скоєні
кримінального правопорушення
доведеною і кваліфікує його дії за ч.1
ст.186 КК України - відкрите викрадання
чужого майна (грабіж).

Судом вивчалась особа обвинуваченого
та встановлено, що останній раніше
засуджений за корисні злочині,
судимість за які не погашена, вчинив
інкриміноване кримінальне
правопорушення під час іспитового
строку, у скоєному розкаявся, за місцем
проживання характеризується
позитивно, не перебуває на обліку в КУ
«Обласна клінична психіатрична
лікарня», в Запорізькому обласному
наркологічному диспансері перебуває
на обліку з 12.01.1995 року з діагнозом
"психічні та поведінкові розлади
внаслідок вживання опіатів та
алкоголю, синдром залежності".
Матеріальна шкода потерпілій
відшкодована на досудовому слідстві
шляхом повернення викрадених речей.

Обставинами, які пом'якшують покарання
обвинуваченого, суд визнає щире
розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують покарання
обвинуваченого в порядку ст.67 КК
України суд не виявив.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за необхідне призначити
обвинуваченому ОСОБА_1 покарання за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186
КК України у вигляді позбавлення волі в
межах санкції статті, за які
кваліфіковані його дії та, враховуючи,
що інкримінований злочин ОСОБА_1 був
вчинений до засудження 24.10.2013 року
вироком Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області,
призначити остаточне покарання за
сукупністю злочинів на підставі ст. 70
ч.4 КК України.

Цивільний позов потерпілою
ОСОБА_2 заявлений не був.

Запобіжний захід ОСОБА_1 на
підставі ухвали суду від 19 листопада 2013
року обрано у вигляді тримання під
вартою, підстав для зміни обраного виду
запобіжного заходу не вбачається.

Речові докази в кримінальному
провадженні -сумка жіноча, мобільний
телефон «Нокія 1202-2», сім-карта
оператора мобільного зв'язку «МТС»,
ключі від квартири та від домофону, два
блиска для вуст «Евелін», туш «Евелін»,
два презерватива «Контекс», парфуми,
дезодорант «Нівея» чоловічий,
прокладки, гребінець, гаманець, 20
гривень, парасолька, запальничка
«ACMSLAN», два пакетики маски для волосся
«ACME», тюбик мазі «Troxevasion» та стік кофе
«Нескафе», які передано на
відповідальне зберігання потерпілій
ОСОБА_2- підлягають залишенню у
володіння власниці.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 395
КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 186 та призначити
покарання у вигляді трьох років
позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України
шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим за сукупністю
інкримінованого злочину та злочинів,
за які ОСОБА_1 був засуджений 24.10.2013 року
вироком Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області,
призначити ОСОБА_1 остаточне покарання
у вигляді трьох років шести місяців
позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_1
рахувати з моменту взяття під варту за
кримінальним провадженням - з 19.11.2013
року.

Зарахувати в час призначеного
покарання ОСОБА_1 час відбутого
покарання за вироком Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 24.10.2013 року - у вигляді 26 днів ( з
24.10.2013 року по 18.11.2013 року, включно).

Речові докази в кримінальному
провадженні сумку жіночу, мобільний
телефон «Нокіа 1202-2», сім-карту
оператора мобільного зв'язку «МТС»,
ключі від квартири та від домофону, два
блиска для вуст «Евелін», туш «Евелін»,
два презерватива «Контекс», парфуми,
дезодорант «Нівея» чоловічий,
прокладки, гребінець, гаманець, 20
гривень, парасолька, запальничка
«ACMSLAN», два пакетики маски для волосся
«ACME», тюбик мазі «Troxevasion» та стік кофе
«Нескафе», які передано на
відповідальне зберігання потерпілій
ОСОБА_2- залишити у володінні власниці.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Хортицький районний суд
м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з
дня його проголошення з підстав,
передбачених ст.394 КПК України.

Засудженому та прокурору копію вироку
вручити негайно після його
проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя:
Л.Г.
Салтан