Справа №
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2008 року м.
Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді
Свиргуненко Ю.М.

при секретарі
Федорченко Г. В.

з участю прокурора
Тогобицького А. В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті Білопілля справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця,
громадянина України, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше
судимого 19 червня 2006 року Білопільським районним судом за ст. 289 ч. 1, ст.
104 КК України до 1 року 6 місяців п/в з іспитовим строком 1 рік; 26 грудня
2007 року Білопільським районним судом за ст. 186 ч. 1, ст. ст. 75, 76 ч. 2, 3
КК України до 2 років п/в з іспитовим строком 1 рік ,- за ч. 2 ст. 383 КК
України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, українки,
громадянки України, уродженки і мешканки АДРЕСА_1, освіта середня, одруженої,
непрацюючої, раніше судимої 23 серпня 2006 року Білопільським районним судом за
ст. ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3 КК України, ст. ст. 69, 70 ч. 1, 104, 76 п. 2, 3 КК
України до 5 років п/в з іспитовим строком 1 рік, - за ч. 2
ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2008 року ОСОБА_1., діючи умисно, з низменних мотивів, звернувся
до ЛВ на ст. Суми ЛУ на ПЗ УМВС України на залізничному транспорті із завідомо
неправдивим повідомленням про вчинення злочину.

ОСОБА_1., будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо
неправдиве повідомлення про скоєння
тяжкого злочину, умисно, з низменних мотивів та почуття помсти, усвідомлюючи
свої злочинні дії та можливість настання тяжких наслідків від них, повідомив
про грабіж начебто вчинений відносно нього громадянами ОСОБА_3. та ОСОБА_4.,
намагаючись при цьому приховати крадіжку мобільного телефону ОСОБА_5., яку він
вчинив 9 травня 2008 року, в домоволодінні останнього, розташованому за
адресою: АДРЕСА_3, використавши його безпорадний стан. Свої дій ОСОБА_1.
мотивував помстою за образу, яка виражалась у тому, що його незаконні дії, а
саме скоєння крадіжки майна ОСОБА_5., були викриті самим ОСОБА_5., який в свою
чергу почав вимагати повернення належного йому майна.

26 травня 2008 року близько 7 години ОСОБА_2., перебуваючи на території
залізничного вокзалу ст. Білопілля, діючи умисно, повторно, з корисливих
мотивів, із застосуванням фізичної сили, яка не є небезпечною для життя чи
здоров'я потерпілого, відкрито заволоділа мобільним телефоном «Соні Еріксон
К-700і», який належить громадянину ОСОБА_1., спричинивши тим самим останньому
матеріальні збитки на суму 1 244 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості
підсудного ОСОБА_1. свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину
визнав повністю та показав, що 9 травня 2008 року він разом зі своїми знайомими
ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, повертаючись із відпочину на річці Сейм, заїхали
вгості до ОСОБА_5 та ОСОБА_9. Там вони разом розпивали спиртні напої. Через
деякий час між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 зав'язалась сварка, що переросла в бійку, яку
припинив ОСОБА_6. Після цього ОСОБА_5пішов у будинок, а він побіг за ним. Коли
він зайшов у коридор, його зупинив ОСОБА_8, сказавши, що час їхати. В цей час
він побачив на підвіконні мобільний телефон «Самсунг С-260» і пачку цигарок,
які він поклав собі до кишені. Наступного дня він прийшов до ОСОБА_8 додому і
попросив його передати ОСОБА_5 телефон. Але ввечері того ж дня ОСОБА_8 повернув
йому телефон сказавши, що ОСОБА_6 їздив до ОСОБА_5 з приводу телефону, але
останній пропажу не виявив. А тому він сім-картку залишив собі, а телефон
продав учню Білопільського СПТУ №5 ОСОБА_10.

26 травня 2008 року близько 7 години він разом із зятем ОСОБА_11 йшли на
роботу, в районі залізничного вокзалу до них під'їхало таксі, з якого вийшли
ОСОБА_9та невідома йому дівчина і підійшли до нього. ОСОБА_9почала кричати куди
він подів їх телефон. На що він відповів, що ніякого телефону він не брав.
ОСОБА_9вдарила його долонею по обличчю. В цей час він вийняв із кишені свій
телефон щоб зателефонувати ОСОБА_8, але на рахунку не було грошей і він поклав
його назад. В цей момент до нього підійшла ОСОБА_9і забрала мобільний телефон
«Соні Еріксон К-700і», сказавши, що телефон буде перебувати у них доти, поки
він не поверне телефон ОСОБА_5. Після цього він з роботи подзвонив начальнику
ЛПМ ст. Білопілля, повідомивши про крадіжку ОСОБА_3. та ОСОБА_4. його мобільного телефону, але правду при цьому він не розповів, так як
хотів приховати факт вчиненої ним крадіжки мобільного телефону ОСОБА_5.

Допитана в якості обвинуваченої
ОСОБА_2. свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю і
показала, що 9 травня 2008 року після обіду до них вгості заїхали ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та невідома їй дівчина. Вони разом почали розпивати спиртні
напої. Через деякий час між ОСОБА_1 і ОСОБА_5зав'язалась сварка, що переросла у
бійку, в яку втрутився ОСОБА_8. Але ця бійка швидко закінчилась і гості
поїхали. Вранці наступного дня чоловік виявив пропажу належного йому мобільного
телефону марки «Самсунг». Наступного від ОСОБА_6 вони дізнались, що телефон
викрав ОСОБА_1. 26 травня 2008 року близько 8 години вона разом із братом
чоловіка ОСОБА_4 і його дружиною ОСОБА_12на таксі повертались з аптеки, по
дорозі назад неподалік залізничного вокзалу ст. Білопілля зустріли ОСОБА_1.
Вона разом із ОСОБА_12 вийшли із автомобіля і підійшли до ОСОБА_1. Вона сказала
щоб він віддав телефон чоловік, на що він відповів, що телефон знаходиться у
ОСОБА_6. Після чого вона вихопила із рук ОСОБА_1 мобільний телефон «Соні
Еріксон» і сказала, що поверне його тільки після того як він поверне телефон
ОСОБА_5. Після чого вони сіли у автомобіль і поїхали.

Покази підсудних відповідають фактичним обставинам справи і ними не
оспорюються.

Таким чином, факти скоєння ОСОБА_1. та ОСОБА_2. злочинів, при обставинах,
відображених в описовій частині вироку, доказані повністю.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 383 КК України,
оскільки він вчинив завідомо неправдиве повідомлення органу дізнання про
скоєння злочину, кваліфікуючою ознакою якого є обвинувачення особи в тяжкому
злочині, вчинене з корисливих мотивів.

Дії ОСОБА_2. суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж), поєднане
з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
кваліфікуючою ознакою якого є застосування насильства, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_1. виду та
міри покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину та особу підсудного,
який задовільно характеризується за місцем проживання.

Те, що ОСОБА_1. вину визнав повністю, щиро розкаявся суд визнає
обставинами, які пом'якшують відповідальність.

Таким чином, суд вважає, що за вчинення ОСОБА_1. злочину необхідним та
достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів буде
покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_2. суд враховує
ступінь тяжкості скоєного нею
злочину та особу підсудної, який задовільно характеризується за місцем
проживання, на утриманні має малолітнього сина.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_2. суд визнає щире
каяття, а також сприяння розкриттю злочину і встановленню істини по
справі.

Таким чином, суд вважає, що за вчинення ОСОБА_2. злочину необхідним та
достатнім для виправлення підсудної та попередження нових злочинів буде
покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням, з встановленням іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 383 ч. 2 КК України,
і призначити йому покарання за цим законом у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України до покарання, призначеного за даним
вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Білопільського
районного суду від 26 грудня 2007 року і за сукупністю вироків призначити
остаточне покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу змінити з підписки
про невиїзд на взяття під варту із залу суду.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, і призначити їй покарання за цим законом
у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з
випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки.

На підставі положень п.2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_2 .
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу цих органів, а також періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до набрання
вироком законної сили залишити
попередній - підписку про невиїзд.

Стягнути
із ОСОБА_2. на користь НДЕКЦ при УМВС України на залізничному транспорті 338
грн. 04 коп. за проведення товарознавчої експертизи.

Речові
докази: мобільний телефон «Самсунг С-260» (а. с. 97); мобільний телефон
«Самсунг С-260», коробка з гарантійним талоном та сім-картка оператора
мобільного зв'язку «Джинс» (а. с. 200); мобільний телефон «Соні Еріксон К-700і»
(а. с. 191) залишити власникам.

На
вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через
Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:
підпис

Вірно: Суддя

Білопільського райсуду
Ю.М. Свиргуненко