У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.,

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула
в судовому засіданні 24 травня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Львівської області на вирок Перемишлянського районного суду
Львівської області від 23 вересня 2005 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
неодноразово судимого, останній раз

судимого 22 червня 2005 року

за
ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки

позбавлення
волі,

за ст. 395 КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК
України шляхом складання покарань ОСОБА_1 остаточно визначено покарання - 2
роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі п. “г” ст. 1, ст. 3 Закону України “Про
амністію” від 31 травня 2005 року ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним і засуджено за те, що він після встановлення йому 10 лютого 2005 року
Сокальським районним судом Львівської області відповідно до п. ”б” ст. 3 Закону
України “Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення
волі” адміністративного нагляду терміном на один рік шість місяців,
звільнившись з місць позбавлення волі у встановлений термін, у Перемишлянському
РВ УМВСУ у Львівській області не зареєструвався, а виїхав у Івано-Франківську область,
де 27 квітня 2005 року вчинив злочин.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи доведеності вини і правильності кваліфікації дій ОСОБА_1, ставить
питання про скасування постановленого щодо нього вироку в частині звільнення
його від покарання на підставі акту амністії у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону. Вважає, що судом безпідставно застосовано
до засудженого акт амністії. Просить справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора, яка підтримала доводи касаційного
подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як убачається зі
змісту п.” б ” ст. 7 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005
року, амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимостей ( у
тому числі ту, за якою особа відбуває покарання ) за вчинення тяжких злочинів
згідно з Кримінальним кодексом України ( в редакції 1960 року ).

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, які
відповідно до ст. 7-1 КК України ( в редакції 1960 року ) віднесені до
категорії тяжких злочинів, а саме: 5 квітня 1990 року за ст.ст. 140 ч. 2, 140
ч. 3 КК України, 20 серпня 1992 року за ст.ст. 183 ч. 1, 17-140 ч. 3 КК
України, 20 вересня 1996 року за ст.ст. 140 ч. 3, 145 ч. 1 КК України.
Судимості не погашені.

Тому рішення суду щодо
застосування до ОСОБА_1 амністії не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин
касаційне подання прокурора підлягає задоволенню, а постановлене у справі щодо
ОСОБА_1 судове рішення у зв'язку з порушенням вимог ст. 398 КПК України -
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи
слід урахувати наведене і в залежності від установленого прийняти рішення, яке б відповідало вимогам
закону і було б обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора
задовольнити.

Вирок Перемишлянського районного
суду Львівської області від 23 вересня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасувати і
справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

С у д д і:

Пивовар В.Ф. Гошовська
Т.В. Мороз
М.А.