Справа № 11 - 163 Головуючий у
1-й інстанції - Крикливий В.В.
ч.3 ст. 149 КК України Доповідач - Юренко Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
лютого 2007 колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого -
Юренко Л.А.

Суддів- Орлової
Н.В., Тараненка Ю.П.

З участю
прокурора Расюка В.В. захисника ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальну справу за апеляцією
засудженогоОСОБА_2 на вирок Комсомольського районного суду від 26 червня 2006
року.

Цим вироком

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, мешканець АДРЕСА_1,не працюючий, має на утриманні
неповнолітню дитину, не судимий, -

засуджений :

за
ст.149 ч.3 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна,

за ст. 303 ч.3
КК України на 4 роки позбавлення волі,

за ст. 208 КК
України в редакції 1960р. на 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш
суворого остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна.

Крім
того вироком Комсомольського міського суду від 23.06.2005р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3
засуджені за сукупністю злочинів, передбачених ст.208 КК України, ст. 303 ч.3,
149 ч.3 КК України відповідно на 9 р..6 міс. та 6 p.. позбавлення волі
з конфіскацією всього належногв кожному із них майна. ОСОБА_5 засуджена за
сукупністю злочинів, передбачених ст. 303 ч.3, 149 ч.3 КК України з врахуванням
змін, внесених ухвалою апеляційної інстанції
Полтавської області на 6 р. позбавлення волі.

Ухвалою
касаційної інстанції Верховного Суду України від 7.10.2005р. скарги ОСОБА_4та
ОСОБА_3 залишені без задоволення.

Стягнено
ізОСОБА_2 солідарно з раніше засудженими ОСОБА_5, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 моральну
шкоду на користь: ОСОБА_6 8000 грн., ОСОБА_7, 5000грн., ОСОБА_8 5000грн.,
ОСОБА_9 1200 грн., ОСОБА_10 7000 грн.

ОСОБА_2 визнаний
винним у скоєнні злочинів за таких обставин.

Влітку
2001 року ОСОБА_2 ввійшов до складу організованої злочинної групи, створеної
ОСОБА_4 з метою продажу осіб жіночої статі сутенерам з м. Москви РФ для їх подальшої
сексуальної експлуатації. До -складу цієї групи також входили ОСОБА_3. та
ОСОБА_5

Злочинна
група розробила план спільних дій та розподілила між собою функції для їх виконання.
ОСОБА_4 як організатор керував
діяльністю групи, фінансував її,

домовлявся з
сутенерами про продаж жінок, їх - ціну, надавав приміщення , для тимчасового
проживання потерпілих перед відправкою в Москву, повідомляв сутенерів про час
приїзду потерпілих.

ОСОБА_2,
а також ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виконували функції вербувальників. Вони на території
Полтавської області знаходили осіб жіночої статі і шляхом входження в довіру та
обману схиляли їх до згоди на надання сексуальних послуг особам чоловічої статі
в м. Москва. При необхідності вони забезпечували завербованих чужими
документами та грошима для проїзду через державний кордон між Україною та
Росією. За домовленістю із ч.1енами організованої злочинної групи у прибувших
до м. Москва потерпілих сутенери відбирали документи та сексуально
експлуатували їх. Винагороду за сексуальні послуги отримували сутенери.

ОСОБА_2
та інші ч.1ени організованої групи отримували від сутенерів плату за кожну
потерпілу від 100 до 300 доларів США.

Так, на
протязі з літа 2001р. по грудень 2001р. ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обманним
шляхом втягнули у заняття проституцією неповнолітніх ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 і разом з ОСОБА_5 з метою сексуальної експлуатації
перемістили їх через кордон до Москви, де продали сутенерам «ОСОБА_15» та
«ОСОБА_16». Останні вилучили у потерпілих особові документи і ті змушені були
надавати сексуальні послуги чоловікам, на яких їм вказували сутенери.

З літа
2002 р. по березень 2003р. ОСОБА_2 та інші ч.1ени організованої групи обманним
шляхом втягнули у проституцію неповнолітніх ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 і ОСОБА_26,
перемістили їх через державний кордон та з метою сексуальної експлуатації
продали сутенерам із м. Москва «ОСОБА_27» та ОСОБА_28, які здійснювали
сексуальну експлуатацію вказаних осіб.

В
апеляції засуджений ОСОБА_2 порушує питання про скасування вироку та
направлення справи на додаткове розслідування. При цьому засуджений посилається
на відсутність доказів його причетності до злочинів. Вказує, що потерпілі
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 його обмовляють, стверджує, що потерпілі ОСОБА_25 та ОСОБА_6
відмовились від попередніх показань, звертає увагу на те, що потерпілі
відмовились від цивільних позовів, а тому суд безпідставно стягнув з нього
моральне відшкодування.

Колегія
суддів, заслухавши доповідача; промову захисника ОСОБА_1, яка підтримуючи
мотиви апеляції, просила про скасування вироку та направлення справи на
додаткове розслідування; заперечення прокурора, який звернув увагу на те, що
засуджений не вказує які саме слідчі дії слід виконати , просив залишити вирок
в цій частині без змін, але оскільки потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не просили
про стягнення з засудженого морального відшкодування, то виключити з вироку
вказівку суду про стягнення на шкоди на їх користь; перевіривши матеріали
справи та мотиви апеляції, вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому
задоволенню.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаних у вироку злочинів
встановлена перевіреними в судовому засіданні доказами.

З
неодноразових показань раніше засудженої ОСОБА_5 вбачається, що мешканці міста
Кременчука подружжя ОСОБА_2та ОСОБА_3 постійно займались вербуванням та
відправкою в м. Москву дівчат, в тому числі і неповнолітніх, для зайняття
проституцією. За домовленістю з ними вона теж підшукувала для цієї мети дівчат,
показувала їх ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ті вирішували питання про продаж їх сутенерам.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відвозили дівчат до потяга і за допомогою провідників, яким
ОСОБА_2 платив гроші, переправляли дівчат до Москви, де останніх зустрічали
сутенери. За кожну дівчину сутенери платили гроші в сумі до 300 доларів та
передавали їх ОСОБА_3. Останній з цих грошей платив і їй. Влітку 2002 р. вона
сама за пропозицією ОСОБА_2 тричі привозила завербованих дівчат в м. Кременчук
до потяга на Москву, давала їм на дорогу гроші, отримані для цих цілей від
ОСОБА_2 Серед цих семи дівчат були і неповнолітні, в тому числі ОСОБА_9, сестри
ОСОБА_8, ОСОБА_6 та інші. ОСОБА_2 давав їй вказівки супроводжувати дівчат до Москви. Зі слів тих

дівчат, які в
подальшому повернулись до Кременчука, знає, що в Москві сутенери не лише
експлуатували їх, змушуючи надавати чоловікам сексуальні послуги, а й
перепродували їх один одному.

Раніше
засуджена ОСОБА_2 фактично не
заперечувала цих обставин, пояснивши, що організатором злочину був ОСОБА_4.
Підтвердила, що рукописні розрахунки на вилучених з її квартири аркушах паперу
- це підрахунки розподілу між учасниками злочину грошей, отриманих від
сутенерів за сексуальну експлуатацію дівчат. Запереченню ОСОБА_2 в судовому
засіданні участі її чоловіка ОСОБА_2 у злочині, суд дав відповідну оцінку і
обґрунтовано відкинув.

Про
активну участь ОСОБА_2 у втягненні неповнолітніх у проституцію, у вербуванні
дівчат для занять проституцією, відправку їх для цих цілей в Москву та продаж
там сутенерам пояснили потерпілі.

Так,
потерпіла ОСОБА_11
дала суду свідчення про те, що ОСОБА_2 разом з дружиною умовили її,
16-літню дівчину, поїхати в м. Москву займатися проституцією та дали гроші на
дорогу. В м. Москва її експлуатувала, примушуючи надавати сексуальні послуги
чоловікам, сутенер « ОСОБА_16», яка повідомила, що її куплено за 100 доларів. В
подальшому ОСОБА_2 пропонував їй для заняття проституцією поїхати в Ізраїль,
пояснивши, що організацією цього займеться ОСОБА_4 та познайомив її з останнім.
Від поїздки в Ізраїль вона відмовилась, тоді ОСОБА_2 знову відправив її в м.
Москву до іншого сутенера « ОСОБА_15», якому її було продано за 200 доларів.
Була свідком того як ОСОБА_2 відправив до Москви ОСОБА_29, якій на той час
виповнилось лише 14 років.

Аналогічні
по суті показання про роль ОСОБА_2 у вербуванні та відправці дівчат до м.
Москва для занять проституцією дали потерпілі ОСОБА_12, ОСОБА_13, сестри
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_6 Зокрема,
потерпіла ОСОБА_12 уточнила, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 відвіз її, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на залізничний
вокзал, посадив на потяг та домовився із провідниками про їх від»їзд. В Москві
сутенери відібрали у них документи, змусили надавати чоловікам сексуальні
послуги та перепродували їх один одному. Зі слів ОСОБА_5 ОСОБА_12 знає, що
остання завербованих дівчат показувала ОСОБА_2, а потім ОСОБА_4телефонував
сутенерам у Москву, домовлявся про ціну кожної дівчини, а потім ОСОБА_2 або
сам, або з її допомогою, чи допомогою ОСОБА_3 відправляв дівчат до Москви.

ОСОБА_8 навела такі деталі. Коли в черговий раз
вона зустрілась із ОСОБА_2, який вмовляв
її поїхати в Москву для занять проституцією, то ОСОБА_5 підійшла до них трохи
пізніше, і ОСОБА_2 зробив їй зауваження, сказавши, що вона «запізнюється на
роботу».Коли потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_8 О. та її ОСОБА_5 привела до Здоровця,
то там був ОСОБА_2 Останній забрав їх паспорта. Оскільки вона з сестрою
ОСОБА_8 втекли з Москви додому, то
ОСОБА_2 вимагав від них повернення грошей, які він через їх втечу не отримав
від сутенера.

Ці
показання про спільну участь ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
вербуванні дівчат для занять проституцією та відправку їх до Москви підтвердила
і потерпіла ОСОБА_8. Потерпілі ОСОБА_19, ОСОБА_23, ОСОБА_20, ОСОБА_9 , ОСОБА_24, ОСОБА_22 та інші
показали, що були завербовані та відправлені для проституції до Москви ОСОБА_5,
яка давала гроші на дорогу .При цьому ОСОБА_19
пояснила, що зі слів ОСОБА_5 знає, що участь у їх відправці та продажу
сутенерам приймають ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який керує всіма ними. Останні
обставини підтвердили потерпілі ОСОБА_24, ОСОБА_9, ОСОБА_19.

З
показань свідків ОСОБА_30, ОСОБА_31- таксистів вбачається, що вони як з
ОСОБА_5, так і з чоловіком на ім»я ОСОБА_15, з яким була жінка ОСОБА_3,
неодноразово возили до потяга на Москву дівчат. Часто за поїздку гроші їм
платив ОСОБА_4.

Свідок
ОСОБА_32 - провідник потягу Кременчук- Москва підтвердив, що неодноразово за
проханням ОСОБА_2 провозив дівчат з Кременчука в Москву. В

Москві від
потяга їх забирала якась жінка і передавала для ОСОБА_3 гроші по 100-200
доларів. В Кременчуці гроші забирала або ОСОБА_3, або ОСОБА_2

Факт
постійного спілкування ОСОБА_2 із
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та сутенерами, а також наявність телефонних номерів потерпілих
встановлено протоколом огляду їх мобільних телефонів та роздруківок телефонних
розмов між ними, /т.1, а.с. 243 -244,245-247, т.2,а.с. 1-64/

Згідно
висновку почеркознавчої експертизи розрахунки отриманих від продажу дівчат
грошей на вилученому в квартирі подружжя ОСОБА_2 аркушу паперу виконані ОСОБА_2
/т.3, а.с.49-64, т.1,а.с. 95 /

Крім
показань свідків, потерпілих факт переміщення останніх з м. Кременчука в м.
Москву підтверджено вилученими залізничними квитками.

Підтвердив
в судовому засіданні своє перебування на залізничному вокзалі при відправці до
Москви потерпілих ОСОБА_6 та сестер ОСОБА_8 і засуджений ОСОБА_2

Суд
відповідно до вимог ст.22 КПК України вжив всіх передбачених законом заходів
для повного, всебічного та об»єктивного розгляду справи, ретельно перевірив та
дав належну оцінку всім доказам по справі та обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним
у вчиненні злочинів в складі організованої злочинної групи, вірно кваліфікував
його дії.

Призначаючи
покарання, суд в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпечності вчинених
злочинів, дані про особу ОСОБА_2 і визначив його у відповідності з вимогами
ст.65 КК України.

Посилання
ОСОБА_2 на те, що потерпілі ОСОБА_22,
ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не були з ним знайомі не свідчить про його непричетність до
злочинів щодо цих потерпілих. По справі встановлено, що ці потерпілі були
завербовані ОСОБА_5 за домовленістю із ОСОБА_2, який передав на їх проїзд до
Москви гроші. Всі дії по вербуванню дівчат, їх проїзду до Москви та продажу там
сутенерам вчинялись ч.1енами організованої злочинної групи з розподілом ролей.
Тому суд обгрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у кожному з епізодів злочинної
діяльності, скоєної ним в с
в складі організованої групи.

Суперечить
матеріалам справи і заява апелянта про те, що потяги до Москви ходили не в ті
дні, коли потерпілі сестри ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були відправлені з м. Кременчука,
а також те, що він був на роботі з 16.10. по 19.10.2002р., коли за свідченнями
потерпілих ОСОБА_8 він вмовляв їх поїхати до м. Москви для надання сексуальних
послуг чоловікам, /т.5, а.с. 47, т.3, а.с. 305-307, т.1, а.с. 140-141,т.3,
а.с.306, 317 /

Не
відповідає матеріалам справи і заява ОСОБА_3 М. про те, що потерпілі ОСОБА_6 та
ОСОБА_25 відмовились в судовому засіданні від своїх попередніх показань..
Навпаки, потерпілі підтвердили правильність своїх попередніх показань, а ОСОБА_25 пояснила своє
небажання давати показання проблемами в її сім»ї, що виникли у зв»язку із
розглядом справи в суді.. / Т.5, а.с.34, 45-46, 49, т.1, а.с. 140, 145/

Посилання
ОСОБА_2 на те, що суд не допитав понятих, які були присутні при обшуку в його
квартирі, та свідків ОСОБА_33 і ОСОБА_34 , не є свідченням порушення судом
кримінально-процесуального законодавства. Судом було встановлено, що свідки
ОСОБА_33 та ОСОБА_34 на час розгляду справи хворіли, а допитувати понятих суд
не вважав за потрібне, оскільки в справі є протокол обшуку.

Підстав
для скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування не
вбачається. Крім того, ставлячи в апеляції про це питання, ОСОБА_2 на вказав
які слідчі дії необхідно виконати та які обставини перевірити чи встановити.

Разом з
тим, стягнувши із ОСОБА_2 на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 моральну
шкоду, суд не врахував, що ОСОБА_6 цивільний позов не подавала, а ОСОБА_9 відмовилась від
нього. / т.3, а.с. 267, 221-224, т.5, а.с. 36 /

При
таких обставинах підлягає виключенню з вироку стягнення з засудженого моральної
шкоди на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_6.

В решті цивільні
позови вирішені судом відповідно до діючого законодавства.

На
підставі викладеного, керуючи ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженогоОСОБА_2 частково задовольнити.

Вирок змінити.

Виключити
з вироку вказівку суду про стягнення ізОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_9. моральної шкоди.

В решті
вирок Комсомольського міського суду від 26 червня 2006 року щодо ОСОБА_3
залишити без змін.