У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Присяжнюк Т.І.,

суддів Гриціва М.І., Школярова
В.Ф., за участю
прокурора Кравченко Є.С.,

розглянула
в судовому засіданні 4 листопада 2008 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2007 року
щодо ОСОБА_1

Вироком Малиновського районного суду м.
Одеси від 6 серпня 2007 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянина України, судимого вироком

Малиновського районного суду м.
Одеси від

7 березня 2007 року за ч.2 ст. 186
КК України

до позбавлення волі строком на 4
роки з

випробуванням з іспитовим строком 1
рік

на підставі ст. 75 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого
покарання за попереднім вироком і за сукупністю
вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2007 року
вирок змінено: на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього відповідних обов'язків, передбачених
ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 4 травня 2007 року у АДРЕСА_1 вчинив крадіжку майна потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3. на суму
відповідно 660 грн. і 1100 грн.

У касаційному поданні ставиться
питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 і направлення справи на новий апеляційний
розгляд у зв'язку з невідповідністю призначеного йому покарання тяжкості
вчиненого ним злочину і його особі - безпідставним звільненням засудженого від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Як убачається з вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, відповідають
фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності
зібраних і належно оцінених доказів, є правильними. У касаційному поданні вказані
висновки суду не оспорюються.

При призначенні покарання суд
повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень
призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості,
обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні
покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про
можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти
рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно
до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами
кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року судам рекомендується не
застосовувати повторно ст. 75 КК України до осіб, звільнених від відбування
покарання з випробуванням, під час розгляду справи про новий злочин.

Як убачається зі змін, внесених до вироку апеляційним судом,
при призначенні покарання ОСОБА_1. із застосуванням ст. 75 КК України апеляційний суд вказаних вимог закону не
дотримався.

Обгрунтовуючи можливість застосування до
ОСОБА_1 ст. 75 КК України
апеляційний суд неналежним чином врахував ту обставину, що ОСОБА_1 був раніше
судимий за вчинення злочину проти власності і новий злочин вчинив на другий
місяць після винесення вироку за попередній злочин під час іспитового строку.

Також апеляційний суд не звернув
уваги, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК
України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, і також
безпідставно послався на те, що шкода, спричинена потерпілим, була повністю
відшкодована.

Як убачається з матеріалів справи, дані про
те, що шкода була відшкодована саме ОСОБА_1 або за його участю, відсутні.
Потерпілим були повернуті речі, які були викрадені у них ОСОБА_1 і були
вилучені у останнього співробітниками міліції (а.с. 13). Ці речі були упізнані
потерпілими ОСОБА_2 (а.с. 33) та ОСОБА_3. (а.с. 41) і повернуті їм відповідно
до вимог кримінально-процесуального закону.

Також при розгляді справи
апеляційний суд послався на такі обставини,
що пом'якшують покарання ОСОБА_1, які були відомі суду першої інстанції,
і були враховані останнім при призначенні йому покарання.

З огляду на наведене, рішення
апеляційного суду про те, що до ОСОБА_1 при призначенні йому покарання можливо
застосувати ст. 75 КК України, є передчасним.

За
таких обставин ухвала Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний
розгляд, під час якого серед іншого належить врахувати вищенаведене і перевірити
усі доводи, на які посилається прокурор у касаційному поданні. Якщо при новому апеляційному
розгляді справи суд дійде висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих
йому злочинів, то покарання вказаній особі має бути призначеним з дотриманням вимог
ст. 65 КК України, а також відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України
“Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Керуючись
статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

касаційне
подання прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від
18 жовтня 2007 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у
той же апеляційний суд.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Гриців М.І. Школяров
В.Ф.