АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/774/378/13 Головуючий в 1 інстанції Шабанов А.Н.
Категорія ч.2ст.185 України Доповідач у 2 інстанції Дігтярь Н.В.
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2013 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Дігтярь Н.В.,

суддів - Руських К.Г., Мудрецького Р.В.,

за участю прокурора - Харів Н.А.

засудженої - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2012 року.

Цим вироком :

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянка України, раніше судима 15 серпня 2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 України до 1 року обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України з випробувальним терміном один рік,

засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст.71,72,78 ч.3 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року, і за сукупністю вироків призначено покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 700 гривень.

Визначена доля речових доказів по справі відповідно вимог закону.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винною та засуджено за те, що 05 липня 2012 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_2, будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на веранді будинку АДРЕСА_1, який належить потерпілому ОСОБА_4, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не слідкує, таємно повторно, шляхом вільного доступу, заволоділа ключами від належного ОСОБА_4 автомобіля марки «Део Пікап» державний номер НОМЕР_1. Після чого за допомогою викрадених ключів відкрила передні пасажирські двері вказаного автомобіля, звідкіля таємно повторно викрала належне потерпілому майно: дві зарплатні і одну кредитну пластикові картки ПАТ «АктаБанк», на рахунку яких знаходились грошові кошти належні ОСОБА_4 з ціллю подальшого їх використання.

Доводячи свій злочинний намір до кінця, засуджена ОСОБА_2, скориставшись банкоматом DN 00Podqorodnoe UA, розташованому по вул.Широкій, 91 в м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зняла грошові кошти з викрадених нею карток, а саме:

06 липня 2012 року о 00 годині 10 хвилин з заробітної карти «АктаБанк» НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 640 гривень;

06 липня 2012 року о 00 годині 12 хвилин з заробітної карти «АктаБанк» НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 60 гривень.

Таким чином, засуджена таємно повторно викрала грошові кошти потерпілого ОСОБА_4, чим завдала йому матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

В апеляції:

- засуджена просить вирок суду змінити, призначити більш мяке покарання, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та її особі. Суд безпідставно за відсутністю доказів, як обтяжуючу покарання обставину, врахував скоєння нею злочину в стані алкогольного спяніння. Також суд врахував, що вона не працює, хоча вона працює без оформлення. Не враховано, що нею добровільно відшкодована матеріальна шкода потерпілому в розмірі 700грн.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував поти задоволення апеляції засудженої, засуджену, яка свою вину в скоєному злочині не визнала та підтримала апеляційну скаргу,

в дебатах прокурор прохає вирок суду залишити без мін, а апеляцію засудженої без задоволення, засуджена прохає застосувати до неї ст.75 КК України,

в останньому слові засуджена прохає призначити їй покарання, з застосуванням ст.75 КК України,

дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість засудженої в скоєнні злочину при обставинах, викладених у вироку, повністю ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні та наведених доказах, яким суд надав належну оцінку та обґрунтовано поклав їх в основу вироку, кваліфікувавши скоєне ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185 КК України.

Протоколом усної заяви про злочин (а.с.2) зафіксовано звернення ОСОБА_4 про викрадення невідомою особою 05 липня 2012 року в період часу з 20 години 00 хвилин по 00 годин 30 хвилин, з автомобіля марки «Део Пікап» білого кольору д/н НОМЕР_1, майна на суму 700 гривень;

В ході огляду 06 липня 2012 року вказаного належного потерпілому автомобіля встановлено, що відімкнутий замок правих передніх дверей (а.с.5), що підтверджує спосіб проникнення засудженою в автомобіль.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що о першій годині ночі 06 липня 2012 року йому на мобільний телефон прийшло смс-повідомлення, що з його карточки зняті грошові кошти, потім прийшло ще одно смс- повідомлення про невірно введений пін-код. Він підійшов до автомобіля і виявив пропажу ключів, після чого розбудив усіх, хто находився дома. Сестра йому повідомила, що ОСОБА_2, яка знаходилася в гостях, пішла від них о 24 годині. Дані обставини підтвердила свідок ОСОБА_5,

Свідок ОСОБА_6 показала, що 05 липня 2012 року вона була в гостях у брата ОСОБА_4, куди до неї в гості приходила її подруга ОСОБА_2, вона залишала саму ОСОБА_2 десь на 2-3 хвилини, після того як вона повернулась, остання раптово вирішила піти, а вона пішла відпочивати. ОСОБА_2 дає неправдиві показання щодо неї, оскільки вона, як сестра не могла скоїти такого злочину, та не знала, а ні пін-коди, а ні де брат зберігає свої кредитні карточки.

В ході очної ставки 16 серпня 2012 року за участю свідка ОСОБА_6 з ОСОБА_2, свідок ОСОБА_6 підтвердила, що 05 липня 2012 року ОСОБА_2 залишилась сама в коридорі, де лежали ключі від автомобіля, і те що засуджена мала можливість викрасти ключі від автомобіля її брата (а.с.45-47);

Свідок ОСОБА_7 підтвердив, що 05 липня 2012 року до ОСОБА_6 прийшла ОСОБА_2, і разом почали розпивати пиво на веранді будинку, після чого засуджена пішла додому, а вони лягли спати. Через деякий час його розбудили і повідомили проте, що хтось з карточок ОСОБА_4 намагається зняти грошові кошти. Проте, де його брат залишив ключі від автомобіля йому було невідомо.

Випискою з карткового рахунку НОМЕР_4, що 06 липня 2012 близько 00 годин 12 хвилин з банкомату DN 00Podqorodnoe UA, розташованому по вул.Широкій, 91 в м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області підтверджується зняття з заробітної карти «АктаБанк» НОМЕР_2 грошових коштів у сумі 640 гривень. (а.с.11);

А з виписки з карткового рахунку НОМЕР_5 встановлено, що 06 липня 2012 близько 00 годині 12 хвилин з того ж банкомату DN 00Podqorodnoe UA знято з заробітної карти «АктаБанк» НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 60 гривень. (а.с.13);

З оглянутих 04 серпня 2012 року фотокарток видно, як ОСОБА_2 знімає грошові кошти з вищевказаного банкомату DN 00Podqorodnoe UA, розташованому по вул.Широкій, 91 в м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. (а.с.31-37), чим підтверджуються ті обставини, що саме засуджена у вказаний в лицьовому рахунку час, зняла належні потерпілому грошові кошти.

Колегія суддів вважає, що доводи засудженої спростовуються вищенаведеними доказами, які свідчать про те, що засуджена мала можливість заволодіти ключами від автомобіля потерпілого та скористалася цією можливістю, також ОСОБА_2 підтвердила той факт, що саме вона знімала грошові кошти потерпілого з банкомату, а те, що засуджена в процесі зняття грошей з банкомату при цьому закривала своє обличчя, що підтверджується фото таблицею на (а.с.31-37), свідчить про те, що засуджена розуміла протиправність своїх дій і намагалась їх приховати. Про що свідчить і те, що три карточки і ключі від автомобіля вона викинула на вулиці.

Показання потерпілої проте, що свідок ОСОБА_6 оговорює її, колегія суддів розцінює як безпідставні, а показання свідка ОСОБА_6- обєктивними, такими,що не мають не меті обумовити засуджену, оскільки досудовим розслідуванням та у судовому засіданні встановлено, що неприязних відносин між ними не було.

Колегія судді вважає необєктивними та критично оцінює показання надані свідком ОСОБА_8 (а.с.18), так як його показання надані зі слів засудженої, свідком події він не був, та знаходиться в родинних звязках з ОСОБА_2

Судом дана правильна кваліфікація протиправним діям засудженої за ч.2 ст.185 КК України.

Відносно покарання, то воно призначено засудженому відповідно вимогам ст.65 КК України.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Так суд, керуючись нормами закону, врахував позитивну характеристику засудженої за місцем проживання.

Доводи апеляції засудженої, що судом безпідставно як обтяжуючу покарання обставину, враховано скоєння злочину в стані алкогольного спяніння, та що засуджена не працює, безпідставні та заперечуються показаннями свідків про вживання засудженою пива. Суд не враховував, як характеризуючу обставину, що засуджена не працює, оскільки такого посилання мотивувальна частина вироку не містить.

06 лютого 2013 року засудженою було відшкодовано завдану потерпілому матеріальну шкоду, що підтверджується квитанцією про перерахування на користь потерпілого 700грн.

Разом з тим, суд першої інстанції при призначенні покарання зазначив, що засуджена вчинила злочину в період іспитового строку за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року,

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для призначення менш суворого виду покарання засудженій ОСОБА_2, а також призначення покарання останній з застосуванням ст.69 КК України та ст.75 КК України, оскільки призначене засудженій покарання за цих обставин справи відповідає ступеню тяжкості скоєного нею діяння, і судом не встановлені як обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого засудженою злочину, так і обставини, які б вказували на можливість виправлення засудженої ОСОБА_2 без відбуття покарання, яке згідно зі ст.65 КК України є правильним, необхідним й достатнім для виправленням засудженої та попередження нових злочинів, а з врахуванням того, що засуджена скоїла злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання з застосуванням ст.71 КК України.

Суттєвих порушень норм кримінально-процесуального законодательства, які є підставою для скасування вироку, в матеріалах справи не встановлено, не вказує на такі порушення і засуджена.

Керуючись ст.365, ст.366 КПК України (в редакції 1960 року), п.11 Розділу XI «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону від 13 квітня 2012 року № 4652-VI, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2012 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Судді: