АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження №11-кп/791/85/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1 Категорія: ст.286 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року січня місяця «21» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді:ОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 ,
при секретарі:ОСОБА_4 ОСОБА_5
З участю прокурора: адвоката: обвинуваченого: потерпілої: цивільного позивача: ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження №0000394 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від «26» листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Войково Первомайського району АРК, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до штрафу у сумі 8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 1540 грн. 43 коп. і моральну шкоду в сумі 25000 грн.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави в особі ХОКЛ в сумі 2541 грн. 15 коп.; в особі НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області в сумі 1179 грн. 36 коп.; в особі ХОБСМЕ 221 грн. 40 коп.

Цивільний позов ОСОБА_10 залишений без розгляду.

Вирішено питання про долю речових доказів.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 03.07.2014 року близько 21.30 години, керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO-FSO LANOS», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. І.Кулика зі сторони вул. Тираспольська в м.Херсоні, порушив вимоги п.1.5, п.2.3(б), п.16.11 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, в момент виникнення для нього об`єктивної небезпеки, яка проявилась в здійсненні виїзду з другорядної дороги на пр. Ушакова, і допустив зіткнення з автомобілем «MERCEDES-BENS VSTO 109 CDI», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру автомобіля «MERCEDES-BENS VSTO 109 CDI» потерпілій ОСОБА_9 , заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я, у вигляді: закритого перелому 7 ребра з правого боку, забою грудної клітини з правого боку, струс головного мозку, крововиливів у м`які тканини обличчя, синців та саден обличчя, кінцівок.

В апеляційних скаргах:

потерпіла ОСОБА_9 , не оспорюючи законність вироку суду в частині доведеності його вини та кваліфікації дій, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.370 КПК України. Так, судом не мотивовано підстави задоволення її позовних вимог щодо відшкодування витрат на лікування лише частково, а також застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, адже його робота пов`язана з відрядженнями і це є єдиним джерелом доходу його сім`ї, а також єдиним джерелом, з якого він мав би можливість відшкодувати завдану шкоду. У зв`язку з цим просить вирок суду першої інстанції змінити та задовольнити її позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування в повному об`ємі та пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не позбавляти його прав керування транспортними засобами;

цивільний позивач ОСОБА_10 , також не оспорюючи вирок в частині правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та його вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, просить змінити вирок суду першої інстанції, оскільки судом в своєму вироку не мотивовано підстави відмови в задоволенні його позовних вимог та застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами створюватиме додаткові перешкоди щодо відшкодування шкоди обвинуваченим, а тому також просить вирок суду першої інстанції змінити та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_8 просить задовольнити апеляційну скаргу потерпілої в частині незастосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а вимоги потерпілої та цивільного позивача, стосовно зміни вироку в частині відмови в задоволенні позовів залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілу ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги в повному обсязі; міркування прокурора, яка підтримала апеляційні скарги в частині скасування відмови в задоволенні цивільних позовів; адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги в частині незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, вислухавши аналогічні прохання в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга цивільного позивача ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судове провадження в суді першої інстанції відбувалося згідно з положеннями ч.3 ст.349 КК України, що передбачає судовий розгляд обвинувального акту в судовому засіданні за спрощеним провадженням, оскільки обвинуваченим вина у вчиненні злочину була визнана повністю і фактичні обставини ніким не оспорювалися і не оспорюються потерпілою та цивільним позивачем в апеляційних скаргах.

Злочинні дії ОСОБА_8 за ст.286 ч.1 КК України кваліфіковано правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Покарання ОСОБА_8 за цим вироком призначено в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України та відповідно з вимогами ст. 65 КК України, оскільки судом першої інстанції враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, позитивну характеристику, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 .

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 порушено декілька пунктів Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП і заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, тому суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, а посилання потерпілої на те, що це є єдиним джерелом доходу сім`ї обвинуваченого й відшкодування завданої їй шкоди, голослівне, оскільки ніякими доказами не підтверджено, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги потерпілої в цій частині є безпідставними.

Обставини, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Так, судом першої інстанції обґрунтовано залишено без розгляду цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_10 , оскільки, як вбачається з обвинувального акту, відсутні будь-які дані щодо спричинення будь-якої шкоди цивільному позивачу.

Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_10 є власником автомобіля, який було пошкоджено діями ОСОБА_8 в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Пошкодження транспортних засобів в результаті ДТП не є ознакою складу злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

Виходячи з цього, ОСОБА_10 при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 61, 128, 129 КПК України, обґрунтовано відмовлено у розгляді цивільного позову під час кримінального провадження, оскільки дані вимоги є предметом розгляду та підлягають дослідженню в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з чим цивільний позов ОСОБА_10 обґрунтовано залишено без розгляду, а тому доводи апеляційної скарги цивільного позивача ОСОБА_10 не підлягають задоволенню, що не позбавляє його права звернутися з цивільним позовом в порядку цивільного провадження.

Крім того, як вбачається із технічного запису судового засідання, обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному провадженні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та заявленим до нього позовом, прокурор, потерпіла та цивільний позивач не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, а тому суд визнав не доцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, з`ясувавши при цьому у учасників судового провадження про правильність розуміння їх змісту та роз`яснивши їм щодо позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з тим, вирішення судом питання щодо часткового відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_9 , яке ставиться в апеляційній скарзі потерпілої заслуговує на увагу, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції за правилами ч.3 ст. 349 КПК України, суд не мав права без дослідження доказів в частині вирішення питання відшкодування матеріальної шкоди, задовольняти позовні вимоги лише частково.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що за таких обставин вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він в цій частині підлягає скасуванню, з направленням матеріалів провадження в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково, а апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 26 листопада 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України в частині задоволення рішення про стягнення на користь потерпілої завданої матеріальної шкоди в сумі 1540 грн. 43 коп. скасувати та направити в цій частині для розгляду в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Учасники провадження мають право отримати в апеляційному суді копію ухвали.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Згідно з оригіналом
Судді: три підписи
Суддя: ОСОБА_2