Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Григор'євої І.В.,

суддів: Британчука В.В., Єленіної Ж.М.,

за участю прокурора Кравченко Є.С.,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 30 червня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, та першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1

За вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2014 року, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,

засуджено: за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК - до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн; за ч. 3 ст. 190 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років; за ч. 2 ст. 364-1 КК - до покарання у виді штрафу в розмірі 15 300 грн із позбавленням права обіймати керівні посади на строк два роки.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_1 визначено у виді позбавлення волі на строк п'ять років із позбавленням права обіймати керівні посади на строк два роки та у виді штрафу в розмірі 15 300 грн, вирок стосовно якого належить виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки й покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він, будучи службовою особою юридичної особи приватного права - директором ТОВ «Міжнародне юридичне агентство «МКН», маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_2 шляхом шахрайства у великому розмірі, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, умисно з метою отримання неправомірної вигоди для себе 07 жовтня 2011 року схилив ОСОБА_2 до давання через нього хабара в розмірі 20 000 дол. США посадовим особам Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області за закриття проти неї кримінальної справи, маючи намір заволодіти цими грошима. 17 жовтня 2011 року за місцем роботи ОСОБА_2 в офісі № 401 по вул. Глінки, 1 у м. Дніпропетровську ОСОБА_1 отримав від потерпілої 80 000 грн та 10 000 дол. США (що за курсом валют Національного банку України становить 79 757 грн).

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний розгляд у зв'язку з м'якістю призначеного покарання, оскільки вважає, що ОСОБА_1 неправомірно було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ??. 75 ?? , про що наводить відповідні доводи. Крім того, вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ??. 377 ??? 1960 року.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, у скарзі також просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний розгляд у зв'язку з м'якістю призначеного покарання. При цьому зазначає, що ОСОБА_1 безпідставно було звільнено від відбування покарання з випробуванням, а також що покарання за кожний із вчинених ним злочинів є надто м'яким.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційних скарг, обговоривши доводи, викладені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 377 КПК 1960 року при залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено підстави, через які апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд не дотримався цих вимог кримінально-процесуального закону під час перегляду справи щодо ОСОБА_1

Так, цей суд не навів у своїй ухвалі переконливих аргументів для спростування доводів прокурора в апеляційній скарзі про незаконність звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

У цілому не погоджуючись зі скаргою прокурора стосовно звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд послався на те, що висновок місцевого суду про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства є обґрунтованим і належним чином мотивованим. Але це не відповідає змісту вироку місцевого суду, в якому такого немає і не зазначено, що саме свідчить про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою.

Також фактично поза увагою апеляційного суду залишилися: ступінь тяжкості вчинених злочинів (три тяжких), їх підвищений ступінь суспільної небезпечності, відсутність у справі обставин, пом'якшуючих покарання засудженого, те, що ОСОБА_1 не вперше порушує кримінальний закон.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не може залишатись у силі, тому підлягає скасуванню на підставі ст. 398 КПК 1960 року, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

Якщо за наслідками такого розгляду справи апеляційний суд погодиться з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 в інкримінованих йому злочинах, то його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК слід визнати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, а отже, є неправильним.

Під час вищевказаного розгляду справи суду необхідно перевірити доводи прокурора про редакцію кримінальних законів, порушення яких інкриміновано особі, відповідність термінології такій редакції, застосування ст. 70 КК при призначенні остаточного покарання (місцевий суд, призначаючи покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, помилково не поглинув основного покарання за ч. 2 ст. 364-1 КК у виді штрафу в розмірі 15 300 грн позбавленням волі, безпідставно визначивши, що вирок стосовно штрафу належить виконувати самостійно).

Керуючись статтями 395, 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурорів задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і направити справу на новий апеляційний розгляд.

Судді:

В.В. Британчук І.В. Григор'єва Ж.М. Єленіна