Справа № 305/2469/13-к
Провадження по справі № 1-кп/305/28/15
ВИРОК
30.07.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою,
одруженого, адвоката, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 4 ст.27- ч. 4 ст. 369 КК України
ВСТАНОВИВ :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27,- ч.4 ст.369 КК України, тобто у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища. Зокрема, як зазначено у обвинувальному акті, 04 вересня 2013 року, до правоохоронних органів звернувся громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , який повідомив, що адвокат ОСОБА_4 схиляє його до дачі неправомірної вигоди службовим особам СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області, у розмірі 5500 доларів США, за непритягнення його сина до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Наступного дня, біля 20.30 год. ОСОБА_6 разом із своєю дружиною ОСОБА_9 прийшов до нього додому, за адресою: АДРЕСА_1 . Вони присіли із ними на лавочці на подвір`ї. При розмові ОСОБА_6 повідомив, що у його сина проблеми. У розмові він повідомив, що вночі із 31.07.2013 р. на 01.08.2013 р. у комп`ютерному клубі чи кафе смт. Великий Бичків його син ОСОБА_7 був затриманий працівниками Рахівського райвідділу міліції у зв`язку із збутом подрібненої наркотичної речовини. Цю коробку йому передала односельчанка ОСОБА_10 та сказала комусь передати. В цей час до нього підійшли працівники міліції із оперуповноваженим ОСОБА_11 затримали його. Сам факт затримання фіксувався на відеокамеру. Після цього приїхала СОГ, члени якої задокументували факт незаконного збуту ОСОБА_7 наркотичної речовини. Ще ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_12 має якусь касету із відео-компроматом на ОСОБА_7 , яким вона його шантажувала.
Розповівши йому про цю подію, ОСОБА_6 попросив його взятися за цю справу і допомогти його сину, при цьому спитав скільки це буде коштувати. Він сказав, що може взятися за цю справу, однак це буде коштувати приблизно 3-5 тис. доларів США, на що ОСОБА_6 погодився, однак повідомив, що наразі таких грошових коштів немає, але через кілька днів його знайомі із Білорусії йому повинні віддати. При всій цій розмові була присутня його дружина ОСОБА_13 , яка підтверджувала розповідь ОСОБА_6
30.08.2013 р. ОСОБА_6 прийшов до ОСОБА_4 у офіс і спитав скільки буде коштувати вирішення питания про перекваліфікацію дій його сина із ст. 307 на ст. 309 КК України, на що він відповів, що не знає, однак дізнається і скаже йому ввечері.
Ввечері цього ж дня біля 19.00 год. зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що повертається із м. Рахова і їм потрібно зустрітися. Вони домовилися про зустріч у ОСОБА_4 вдома. На зустріч ОСОБА_6 також прийшов із своєю дружиною. У розмові він сказав, що вирішення цього питания буде коштувати 5 500 доларів США та спитав його чи може дати йому аванс у сумі 500 доларів США, на що ОСОБА_6 погодився, однак потрібно почекати, так як тільки вночі йому повинні привезти гроші. На цьому вони розійшлися.
Гроші того вечора ОСОБА_6 не приніс, на телефонні дзвінки не відповідав.
Наступного дня, 31.08.2013 р. він поїхав у м. Харків у особистих справах, а повернувся ранком 03.09.2013 р.
Цього ж дня, зранку він зателефонував ОСОБА_6 сказав, що вже вдома, що може приходити. ОСОБА_6 прийшов до нього додому. При розмові він сказав йому, що грошей він ще не має, так як його знайомі, які повинні були привезти гроші обманули його, але він продає квартиру і вже є покупець. Він спитав чи не можна буде зменшити суму із 5 500 доларів на менше, на що відповів, що хіба що на кілька сотень доларів, оскільки тепер такі такси. Вони домовилися, що ОСОБА_6 збере необхідну суму до п`ятниці.
У п`ятницю, 06.09.2013 року біля 18.30 год. вони знову зустрілися із ОСОБА_6 біля його магазину АВС-24, за адресою: смт. Великий Бичків, вул. Крушник, 1, де ОСОБА_6 знову сказав, що в нього немає таких грошей, оскільки ще не продав квартиру, так як підписання договору перенеслося на понеділок. Також він попросив про гарантії позитивного вирішення питання, на що він його запевнив, що організує йому зустріч із начальником СВ Рахівського райвідділу міліції, який скаже, що все буде добре.
У понеділок, 09.09.2013 р. біля 14.00 год. по телефону він домовився зустрітися із ОСОБА_6 у м. Рахові, у кафе У Алли, що напроти районної поліклініки.
Зателефонував ОСОБА_14 біля 16.30 год., на що він сказав, що його ще немає, однак він вже виїхав із м. Тячева. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 , щоб підходив до кафе ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому що зараз має прїхати начальник слідства ОСОБА_14 . Біля 18.00 год. вони зустрілися із ОСОБА_6 в обумовленому місці. ОСОБА_4 зателефонував у черговий раз ОСОБА_14 і останній повідомив, що він вже на роботі.
Коли вони підійшли до слідчого відділу, ОСОБА_6 сказав, що він не заходить, тому що боїться щоб це не була підстава. Врешті по телефону вмовив ОСОБА_14 вийти до них на вулицю. Вони із ОСОБА_6 та ОСОБА_14 зайшли на подвір`я, де будується приміщення Рахівської ЦРЛ. Коли вони зайшли, на подвір`я. ОСОБА_14 спитав ОСОБА_4 , яка в нього така справа, на що ОСОБА_4 відповів, що це батько ОСОБА_15 , який проходить по справі, що розслідується у їхньому відділі. Батько переживає чи його сина не посадять, на що ОСОБА_14 сказав, що якщо сам з`явиться, то ніхто його не посадить і навіть при наявності достатніх доказів можливо перекваліфікувати кримінальне провадження.
ОСОБА_14 сказав, щоб я займався справою, а я пообіцяв, що надам йому відповідні матеріали. Під матеріалами ОСОБА_4 мав на увазі флешку із відео-компроматом ОСОБА_12 на ОСОБА_7 , яку йому обіцяв надати ОСОБА_6 . На цьому вони розійшлися.
Після цього, разом із ОСОБА_6 зайшли у кафе У Алли, де вони присіли за столик. ОСОБА_16 передав йому гроші які він перерахував, однак за результатами підрахунку не вистачало однієї сотні до 5500, ОСОБА_16 передивився у себе і побачив, що одна купюра прилипла до кишені і віддав її йому. Грошові кошти ОСОБА_4 поставив правою рукою у ліву внутрішню кишеню свого піджака. Після цього вони розійшлися. Через певний час його затримали працівники УСБУ у Закарпатській області.
Він, допускає, що міг в розмові з ОСОБА_16 , що частину свого гонорару передасть іншим особам, які будуть допомагати йому в роботі, однак наміру давати хабар комусь він не мав, тим паче не підбурював до цього ОСОБА_6 . Навпаки, той постійно, у телефонних розмовах та при зустрічах сам наполягав про необхідність надати кошти для посадових осіб. Пекарюку сказав, що в гарантію за кошти напише йому розписку.
Свідок ОСОБА_17 , будучи допитаним в ході судового слідства показав суду. Він працює слідчим слідчого відділу Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області. У ніч на 01 серпня 2013 року, чергував у складі слідчо-оперативної групи. Близько 24 години, отримав повідомлення від чергового райвідділу про те, що громадянин ОСОБА_18 , в смт. Великий Бичків, збуває наркотичну речовину. Приїхавши на місце у складі опергрупи, біля бару Голуб, виявив працівників міліції та громадянина, як пізніше вияснилося ОСОБА_7 . Міліціонери повідомили, що вони затримали ОСОБА_7 , по дзвінку аноніма, на телефон 102. Тоді було проведено огляд ОСОБА_7 , який видав 2 коробки з вмістом у них речовини, схожої на марихуану, а також гроші. Сам ОСОБА_7 повідомив, що це гроші, отримані ним за збут наркотичної речовини. Також, на відстані близько 20 метрів від ОСОБА_16 знаходився інший, умовно затриманий працівниками міліції громадянин на прізвище ОСОБА_19 , який мав при собі коробок з наркотичним засобом, яку він придбав у ОСОБА_16 . Вказаний факт був належним чином процесуально зафіксований. Вилучену речовину надіслано на експертизу. Відомості про виявлений факт внесено до ЄРДР за попередньою кваліфікацією дій ОСОБА_20 по ст.307 ч.2 КК Укаїни.
Після проведення експертизи, підтвердилося, що збута ОСОБА_7 речовина є наркотичним засобом, тому він став викликати останнього в слідчий відділ, але той, на неодноразові виклики, не з`являвся.
Приблизно в другій половині серпня 2013 року, йому зателефонував чоловік, який назвався ОСОБА_21 , тобто батьком підозрюваного ОСОБА_15 та попросив зустрічі. Дійсно, він один раз зустрівся з ОСОБА_21 , якому в розмові повідомив що його син підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і порадив щоб ОСОБА_22 не переховувався від слідства. Також повідомив, що йому слід подбати про захисника для сина, у іншому випадку йому захисника буде призначено. При цьому перелічив усіх адвокатів, які працюють у Рахівському районі, когось із них конкретно ОСОБА_16 не рекомендував. Тоді, в розмові, батько повідомив що його син знаходиться у Росії та що той сам приїде, якомога швидше.
Після тієї зустрічі, він особисто один раз дзвонив ОСОБА_16 старшому, який повідомив, що син вже в дорозі, десь на території Білорусії. З ОСОБА_21 він спілкувався виключно лише з приводу терміну прибуття його сина.
Щодо ОСОБА_4 , то конкретних розмов про ОСОБА_15 між ними не було, лише один раз ОСОБА_23 сказав, що можливо буде представляти інтереси ОСОБА_7 , однак ніякої угоди офіційно йому не надав, тому він, в свою чергу, з приводу кримінального провадження відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_4 конкретно нічого не пояснював.
У вересні 2013 року, ОСОБА_4 зателефонував йому та повідомив, що ОСОБА_18 приїхав, однак, це була друга половина робочого дня, він не був готовий до процесуальної роботи з потенційним підозрюваним, через це, сказав прийти їм у слідчий відділ наступного дня. Того ж дня, як стало відомо, адвоката ОСОБА_4 було затримано працівниками УСБУ в Закарпатській області. Його теж було доставлено в м.Ужгород для допиту.
Також пригадує, що справою ОСОБА_7 цікавився адвокат ОСОБА_24 , але чи повідомляв він про це ОСОБА_4 не пригадує, оскільки жоден із названих адвокатів не був офіційно в справі, і для нього це було не суттєво.
Йому особисто ОСОБА_4 пропозиції на отримання неправомірної вигоди прямо не робив та ніяким чином про таку не натякав.
Свідок ОСОБА_14 , допитаний у ході судового слідства ствердив, що він працював на посаді першого заступника начальника РВ начальника слідчого відділу Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області. Так звана справа ОСОБА_16 була порушена у серпні місяці 2013 року. Вийшовши з відпустки, він одразу, як керівник слідчого відділу, став цікавитися, чому не проведено необхідних слідчих дій. Як йому стало відомо від слідчого ОСОБА_17 , потенційний підозрюваний не з`являвся на виклики останнього. В розмові, ОСОБА_4 повідомив йому, що вступатиме у зазначену справу у якості адвоката та забезпечить явку ОСОБА_16 , однак наголошував, що батько ОСОБА_15 вважає, що його сина підставили і що він побоюється незаконних методів досудового слідства. Саме через це, як про повідомив ОСОБА_4 , ОСОБА_6 просив зустрітися з ним, мовляв хоче мати гарантії, що все буде законно. Не вбачаючи у цьому нічого протизаконного, він погодився на зустріч з ОСОБА_16 старшим.
Так, 9.09.2013 року, ОСОБА_4 повідомив, що приїхав з ОСОБА_6 в місто Рахів. В свою чергу, він запропонував останнім зайти до його службового кабінету, але вони відмовилися. Близько 18 години, він вийшов із слідчого відділу, де, на вулиці до нього підійшов ОСОБА_4 з чоловіком, як з`ясувалося, батьком потенційного підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 .
В розмові, останній казав, що його сина підставили і що вони мають на те докази. Він у свою чергу, офіційно запевнив ОСОБА_6 , що слідство триває, проводиться таке об`єктивно, порекомендував вжити заходів, щоб ОСОБА_22 з`явився та дав пояснення слідчому. Також запевнив, що якщо дійсно є докази невинуватості його сина у вчиненні злочину, то таким буде дана необхідна правова оцінка.
Жодних розмов, пропозицій чи натяків щодо можливого отримання неправомірної вигоди, ані з ОСОБА_4 , ані з ОСОБА_6 у нього не було.
Свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні ствердив, що влітку 2013 року він знаходився на сезонних роботах, в м.Одеса, коли йому зателефонувала дружина та повідомила, що його сина підставила мешканка селища Караванка, а саме що він збував наркотичні засоби. Через 3-4 дні він приїхав додому. Через дільничного інспектора він дізнався номер слідчого. Він зв`язався з ним по телефону та домовився про зустріч. В кінці липня, на початку серпня, точної дати не пригадує, зустрівся з слідчим ОСОБА_17 біля приміщення суду. Особливо нічого не хотів повідомляти, лише казав щоб син з`явився у слідство, лише повідомив, що є його первинні пояснення та висновок експертизи. Також у розмові слідчий сказав, що недоцільно брати адвоката з ОСОБА_25 , оскільки в районі є адвокат, який веде такі справи. Він особисто слідчому нічого не пропонував.
До адвоката ОСОБА_4 , по місцю проживання останнього, в смт. Великий Бичків, він прийшов з дружиною. Бесіда була коротка, він просив допомогти вирішити проблему з сином, той, в свою чергу, сказав готувати гроші (від 3 до 5 тисяч доларів США). В подальших розмовах ця сума зросла до 6 тисяч. Про те, кому ОСОБА_4 передасть зазначені кошти, не казав, але мова йшла про сприяння умовного засудження.
Потім обвинувачений йому дзвонив декілька разів, питав, коли будуть гроші. Тоді він позичив гроші і паралельно вирішив звернутися в СБУ. Його гроші в СБУ пофотографували і повернули йому. Як він сам усвідомлював, з його розмов з ОСОБА_23 , гонорар останнього мав складати 500 доларів США, а решта хабар, кудись дальше, для когось, але куди конкретно ОСОБА_23 не говорив. Чому в його заяві до СБУ зазначено про ОСОБА_14 та ОСОБА_17 ,він пояснити не може, таке не заявляв.
З ОСОБА_14 він зустрічався лише один раз, в п`ятницю, бо хотів почути від нього, як начальника слідства, гарантій законного і об`єктивного розслідування справи його сина, якщо той повернеться, також просив щось допомогти. ОСОБА_14 нічого конкретно йому не казав, за сина не питав. Після зустрічі з ОСОБА_26 , він з ОСОБА_23 пішли в бар ОСОБА_27 , де він передав ОСОБА_23 гроші. Зустріч у барі ОСОБА_23 призначив він.
До СБУ він звернувся, по тому факту, що вимагав гроші від нього ОСОБА_28 , він особисто прізвища ОСОБА_26 і ОСОБА_29 не називав. У заяві до СБУ він повідомляв лише про ОСОБА_23 , інших не називав. При першій зустрічі ОСОБА_23 одразу сказав йому за гроші, однак, конкретно що це буде хабарем не казав, назвав це ціною питання.
Аналізуючи дослідженні докази суд приходить до таких висновків.
Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1.2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. З ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку" вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
З матеріалів справи вбачається, що ані органами досудового слідства, ані судом не встановлено, що ОСОБА_4 вчиняв будь-які дії, що підпадали б під ознаки підбурювання, зокрема умовляв, підкупав, погрожував примусом або іншим чином схиляв інших співучасників до вчинення злочину і ставив свої дії у причинний зв`язок із тим злочином, що буде вчинений виконавцем.
Також у справі не встановлено факту схиляння ОСОБА_4 свідка для давання хабара. Відповідно до показань потерпілих ОСОБА_16 , вони давали гроші ОСОБА_4 не в якості хабара, а для вирішення питань по їхньому сину.
Суд не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.27, ч.4 ст.369 КК України, як підбурювання до давання хабара службовій особі виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.4 ст.27 КК України, - підбурювачем вважається особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину і ставить свої дії у причинний зв`язок із тим злочином, що буде вчинений виконавцем.
На думку суду , орган досудового слідства таких дій з боку ОСОБА_4 не встановив, оскільки по справі відсутній виконавець злочину.
Згідно з п.18 вище зазначеної Постанови Пленуму ВССУ , - отримання майна з умовою виконання якого небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише у тому разі, коли винна особа ще у в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Зокрема, якщо винна особа отримує від іншої особи гроші чи цінності нібито для передачі службовій особі, як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить кваліфікувати як шахрайство.
Судом не встановлено факту схиляння свідка ОСОБА_30 для давання хабара з боку ОСОБА_4 , дії засудженого є шахрайськими, що підтверджує також факт отримання 5000 доларів США ОСОБА_4 від ОСОБА_6 ,в день, коли проводилися оперативно- технічні дії.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду суд прийшов до наступного висновку.
Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст.27, ч. 4 ст.369 ККУкраїни, а саме у тому, що під час неодноразового спілкування з ОСОБА_6 , він викликав у останнього бажання і переконаність у необхідності передачі через нього службовим особам СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області, неправомірної вигоди за сприяння у вирішенні питання про непритягнення його сина до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Сам ОСОБА_4 на досудовому слідстві та в суді вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні фактично повністю заперечив та ствердив, що в розмовах з ОСОБА_6 виразився нечітко, внаслідок чого той не зрозумів (не усвідомив), що сума, про яку йшлося у їх розмовах становитиме розмір його гонорару. Жодними діями чи словами, до дачі неправомірної вигоди працівникам правоохоронних органів його не підбурював.
Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 26.04.2002 р. Про судову практику у справах про хабарництво, дії службової особи, яка, одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати за відповідними частинами статей 190 і 364 КК України, як шахрайство та зловживання владою чи службовим становищем, а за наявності до того підстав - і за відповідними частинами статей 27, 15 та 369 КК України, як підбурювання до замаху на давання хабара.
Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 6.11.2009 р. Про судову практику у справах про злочини проти власності , отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Зокрема, якщо винна особа отримує від іншої особи гроші чи цінності нібито для передачі службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить кваліфікувати як шахрайство. Якщо при цьому винна особа схилила певну особу до замаху на давання хабара, її дії слід кваліфікувати також за відповідною частиною статті 15 та відповідною частиною статті 369 КК з посиланням на частину четверту статті 27 КК. Враховуючи наведені роз`яснення, визначальним у справі є встановлення того, кому саме та з якою метою потерпілим передавались грошові кошти.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 04.09.2013 року, ОСОБА_6 звернувся до начальника Управління СБ України в Закарпатській області, із заявою про вимагання ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 5500 доларів США, для передачі першому заступнику начальника Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_14 , а також слідчому СВ Рахівського РВ УМВС України в З/о ОСОБА_17 , за непритягнення сина заявника до кримінальної відповідальності за ст.307 КК України (т. 1, а.с. 5-6).
Така ж фабула справи зазначена й у протоколі про результати отримання грошових купюр від 09.09.2013 року, згідно якої, ст. оперуповноважений ВБКОЗ УСБУ в З/о ОСОБА_31 , отримав від ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 5500 доларів США, які, за словами ОСОБА_6 , вимагають від нього в якості неправомірної вигоди перший заступник начальника Рахівського РВ УМВС У В З/о ОСОБА_14 , старший слідчий СВ Рахівського РВУМВС У вЗ/о ОСОБА_17 та адвокат ОСОБА_4 за вирішення питання щодо не притягнення його сина ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за збут наркотичних засобів. Однак, як ствердив у судовому засіданні, під присягою, сам ОСОБА_6 , він вважав що ОСОБА_4 бере взятку для когось, але для кого саме, йому невідомо. Також зазначив, що йому невідомо, чому в заяві до СБУ вказані конкретні особи - ОСОБА_26 та ОСОБА_29 , вказаних осіб він не називав. Отже, така його заява про вимагання неправомірної вигоди службовими особами Рахівського РВУМВСУ в З/о, вбачається надуманою, оскільки дії обвинуваченого не загрожували його законним інтересам, позаяк сам ОСОБА_6 намагався захистити їх (інтереси сина, якому загрожувала кримінальна відповідальність) у незаконний спосіб, що цілком усвідомлював, виходячи з його показань в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч. 4ст. 27 КК України, підбурювачем вважається особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином (що полягає у збудженні бажання, викликання рішимості або зміцнення наміру іншого співучасника вчинити злочин), схилила іншого співучасника до вчинення злочину і ставить свої дії у причинний зв`язок із тим злочином, що буде вчинений виконавцем.
Із досліджених у ході судового слідства аудіо та відеозаписів розмов та зустрічей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 таких дій з боку ОСОБА_4 не встановлено. У розмові, при зустрічі обвинуваченого, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 жодних бесід про неправомірну вигоду чи натяків на таку не прослуховується, як і будь яких обіцянок у сприянні ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності. Натомість сам ОСОБА_6 неодноразово в розмовах з обвинуваченим наголошував про необхідність дати комусь грошей, провокував ОСОБА_23 обумовити певну суму. При цьому, у жодній з розмов, не зафіксовано особи-адресата, яка в силу своїх службових повноважень мала би вирішити проблемні питання стосовно сина ОСОБА_6 , за неправомірну вигоду.
Таким чином, на думку суду, орган досудового слідства таких дій з боку ОСОБА_4 не встановили, оскільки по справі відсутній виконавець злочину.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 369 КК України, полягає у пропозиції чи обіцянці службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Матеріалами кримінального провадження не встановлено та не доведено котрій саме службовій особі обвинувачений ОСОБА_4 підбурював ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду.
Окрім того, в матеріалах кримінального провадження міститься клопотання від 05.09.2013 року, про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) слідчих дій , зокрема: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме мобільних терміналів (кінцевого обладнання) в якому ОСОБА_17 використовує сім-картку з номером НОМЕР_1 ; аудіо-відео контролю особи ОСОБА_17 ; спостереження за особою річчю або місцем у публічно доступних місцях щодо ОСОБА_17 ( т.2, а.с. 176-178); клопотання від 05.09.2013 року, про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) слідчих дій , зокрема: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме мобільних терміналів (кінцевого обладнання) в якому ОСОБА_14 використовує сім-картку з номером НОМЕР_2 ; аудіо-відео контролю особи ОСОБА_14 ; спостереженн за особою річчю або місцем у публічно доступних місцях щодо ОСОБА_14 ( т.2, а.с. 176-178); протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 10.09.2013 року (т.3, а.с.2-9); протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з транспортним телекомунікаційних мереж) (т.3, а.с.10-16).Зазначеним доказам суд не взмозі надати правову оцінку, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні ухвали суду про надання дозволу на проведення зазначених негласних слідчих дій, відтак ствердити, що такі отримані з дотриманням вимог ч. 2 ст. 8 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність в порядку, що передбачений постановою КМ України від 26.09.2007 р. N 1169 неможливо.
Досліджені в судовому засіданні : компактдиск НР CD-RW 12х700 MB, на якому містяться звукозаписи розмов ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , надані ОСОБА_6 до його заяви П-23 від 04.09.2013 року (т. 2, а.с.126-127); протокол огляду від 25.09.2013 року наданого ОСОБА_6 компакт диску НР CD-RW 12х700 MB (т.2, а.с.121-125); протокол за результатами прослуховування аудіо файлу, наданого громадянином ОСОБА_6 , як додаток до його заяви П-23 від 04.09.2013 року (т.1а.с.11-14), (в т.ч. накопичену на них інформацію), суд також не може прийняти їх як допустимі докази по справі, оскільки такими можуть бути лише ті фактичні дані, які були одержані з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, а за змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України бвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Так, з приводу згаданих вище доказів , як зазначено у заяві ОСОБА_6 до начальника УСБУ в Закарпатській області від 04.09.2013 року останній ствердив: … знаючи наперед, що мені 03.09.2013 року могла бути зроблена Мандзюком пропозиція щодо вимагання співробітниками Рахівського РВ УМВС неправомірної вигоди, вирішив зафіксувати вказану розмову на звукозаписуючий пристрій (т. 1 а.с. 5-6).
Ці обставини свідчать про те, що такі дії ОСОБА_6 мали ініціативний характер, а тому в контексті рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року № 12-рп/2011 У справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, зроблені ним за власною ініціативою на свій диктофон, аудіозаписи розмов з обвинуваченим ОСОБА_4 не можуть бути допустимими доказами в справі, позаяк одержані шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України Про оперативно-розшукову діяльність, особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Відповідно до положень ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим в діянні обвинуваченого є складу кримінального правопорушення.
Трактуючи всі сумніви на користь обвинуваченого та аналізуючи наведені показання в сукупності та логічному зв`язку з точки зору вольової направленості дій ОСОБА_6 , суд вважає, що грошові кошти надавались ним не для передачі іншим особам в якості неправомірної вигоди, а можливо призначались самому обвинуваченому за сприяння у вирішенні проблеми з правоохоронними органами, в силу своєї адвокатської діяльності.
Таким чином, даючи оцінку наведеним доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують участі обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, за яким він підлягає виправданню.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України. Зокрема:
- грошові кошти в сумі 5500 доларів США, що знаходяться при матеріалах справи по вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_6 ;
- пакет №1 із контрольним взірцем ватного диску за допомогою якого 09.09.2013 року зроблено змиви із долоней рук ОСОБА_4 ; пакет №2 із ватним диском за допомогою якого 09.09.2013 року зроблено змив із долоні правої руки ОСОБА_4 ; пакет №3 із ватним диском за допомогою якого 09.09.2013 року зроблено змив із долоні лівої руки ОСОБА_4 ; конверт із аркушем паперу із взірцем аерозолю "Промінь-1"; конверт із аркушем паперу рожевого кольору із поміткою "ХАБАР" спеціальним барвником "Маркер"; полімерний пакет фіолетового кольору із компакт-диском марки "НР" CD-RW 12x700 MB, добровільно наданий ОСОБА_6 ; паперовий конверт із компакт-диском марки "Ridata" DVD +R 8-16х із пяснювальними написами "Акт №14/2204 від 30.09.2013 р., Нетаємно, Заст.нач. РСВ УСБУ в Закарпатській області п-к Нефедов 30.09.13"; паперовий конверт із компакт-диском марки "Pro" CD-R із пояснювальними написами "Акт №14/2204 від 30.09.2013 р., Нетаємно, Заст.нач. РСВ УСБУ в Закарпатській області п-к Нефедов 30.09.13"; відеокасету марки "Sony" Mini DV 60 min серійний номер 53TYS90SN 1351, із записом огляду місця події від 09.09.2013 р., які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, по вступу вироку в законну силу слід залишити при справі;
- полімерний пакет чорного кольору із піджаком ОСОБА_4 та паперовий конверт із мобільним телефоном марки "Nokia" із 2 сім-картками, належний ОСОБА_4 , які знаходяться при матеріалах кримінального провадження слід повернути ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати в розмірі 2448 гривень, на залучення судового експерта, слід віднести за рахунок Державного бюджету України.
Відповідно до вимог с.174 ч.4 КПК України, арешт, накладений на майно ОСОБА_4 , на підставі слідчого судді від 11.09.2013 року слід скасувати.
В силу ст.203 КПК України, запобіжний захід обраний у відношенні ОСОБА_4 у виді грошової застави слід скасувати, суму грошової застави повернути заставодавцю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред"явленому обвичнуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.27, ч. 4 ст. 369 КК України та виправдати за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Речові докази:- грошові кошти в сумі 5500 доларів США, що при матеріалах кримінальної справи - по вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_6 ; пакет №1 із контрольним взірцем ватного диску за допомогою якого 09.09.2013 року зроблено змиви із долоней рук ОСОБА_4 ; пакет №2 із ватним диском за допомогою якого 09.09.2013 року зроблено змив із долоні правої руки ОСОБА_4 ; пакет №3 із ватним диском за допомогою якого 09.09.2013 року зроблено змив із долоні лівої руки ОСОБА_4 ; конверт із аркушем паперу із взірцем аерозолю "Промінь-1"; конверт із аркушем паперу рожевого кольору із поміткою "ХАБАР" спеціальним барвником "Маркер"; полімерний пакет фіолетового кольору із компакт-диском марки "НР" CD-RW 12x700 MB, добровільно наданий ОСОБА_6 ; паперовий конверт із компакт-диском марки "Ridata" DVD +R 8-16х із пяснювальними написами "Акт №14/2204 від 30.09.2013 р., Нетаємно, Заст.нач. РСВ УСБУ в Закарпатській області п-к Нефедов 30.09.13"; паперовий конверт із компакт-диском марки "Pro" CD-R із пояснювальними написами "Акт №14/2204 від 30.09.2013 р., Нетаємно, Заст.нач. РСВ УСБУ в Закарпатській області п-к Нефедов 30.09.13"; відеокасету марки "Sony" Mini DV 60 min серійний номер 53TYS90SN 1351, із записом огляду місця події від 09.09.2013 р., які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, по вступу вироку в законну силу - залишити при справі;
- полімерний пакет чорного кольору із піджаком ОСОБА_4 та паперовий конверт із мобільним телефоном марки "Nokia" із 2 сім-картками, належний ОСОБА_4 , які знаходяться при матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати в розмірі 2448 гривень, на залучення судового експерта, віднести за рахунок Державного бюджету України.
Арешт, накладений на майно ОСОБА_4 на підставі слідчого судді від 11.09.2013 року - скасувати.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у виді грошової застави- скасувати, суму грошової застави повернути заставодавцю.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1