Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/119/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України,з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 23.12.2014 року Зміївським райсудом Харківської області за ст.185ч.2 КК України до 3 місяців арешту,

-в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15- ч.1 ст. 289 КК України;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 21.04.2007 року приблизно о 22-15 годин, будучі в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 2 по вул. Верстатобудівельній в м. Харкові, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобілю ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 000362 від 27.04.2007 року 7575 грн., який належить ОСОБА_5 та який знаходився біля вищезазначеного будинку і реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортний засобом, за допомогою спеціально пристосованого ключу, який він попередньо взяв з собою, відчинив водійські дверцята, проникнувши до салону автомобілю, де в подальшому обірвав дроти запалювання під колонкою керма, поєднавши їх, намагаючись запустити двигун автомобілю, однак, запустити двигун йому не вдалося, після чого він вийшов із салону автомобіля та біля нього був затриманий власником автомобіля ОСОБА_5 , таким чином, ОСОБА_4 не зміг довести злочин до кінця за не залежачими від нього обставинами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, про обставини його скоєння пояснив суду так, як викладено вище у вироку, в скоєному щиро розкаявся.

Суд розглядає кримінальну справу лише в межах пред*явленого обвинувачення.

Оскільки фактичні обставини справи ніким з учасників процесу не оспорюються, суд в порядку ст.349 ч.3 КПК України визначився обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 289 КК України, тобто замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше, до вчинення злочину, не судимий, судимий 23.12.2014 року Зміївським райсудом Харківської області за злочин, скоєний 17.09.2007 року до 3 місяців арешту, не працює, по місцю проживання характеризується формально, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, перебував у розшуку.

Обставинами, що пом`якшують покарання , є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні , обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступень тяжкості даного злочину, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що по*мякшують та обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, який не має матеріальних претензій до обвинуваченого, та приходить до висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 15 ч.2- 289 ч.1 КК України з застосуванням ст..75 КК України та покладенням обов*язків, передбачених ст.76п.2,3 КК України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів.

Оскільки Зміївським райсудом Харківської області 23.12.2014 року ОСОБА_4 за ст.185ч.2 КК України призначене покарання у вигляді 3 місяців арешту, яке обвинувачений відбуває реально, а даним вироком йому призначається покарання із застосуванням ст.75 КК України, то складання або поглинення призначених покарань за ст.70ч.4 КК України не допускається і кожен вирок, а отже, і призначене покарання, виконується самостійно.

Доля речових доказів вирішується судом в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати в сумі 94 грн.15 коп. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи суд стягує з обвинуваченого на користь НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст..ст.373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч.2- 289 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання при умові, що він протягом 2 ( двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст.76п.2.3 КК України обов8язки, а саме:

-не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Зміївського райсуду Харківської області від 23.12.2014 року виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 94 грн. 15 к.

Речовий доказ- автомобіль ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 вважати повернутим володільцю за належністю.

Копію вироку вручити прокурору, засудженому негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Суддя