Єдиний унікальний номер 725/3214/15-к
Номер провадження 1-кп/725/142/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці угоду про визнання винуватості по кримінальному проваджені зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000019 від 08.08.2014 року, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, українцем, уродженцем та мешканцем АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 у серпні 2014 року вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби при наступних обставинах:
Так, 08.04.2014 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку проходив на посаді старшого водія 1 розрахунку 1 гаубичного артилерійського взводу 1 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат».
13.08.2014 року о 08 год. 20 хв. ТВО командира військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_6 довів до особового складу військової частини наказ №73 від 13.08.2014 року «Про переведення особового складу до нового місця служби», згідно якого особовий склад, в тому числі солдат ОСОБА_5 виключений зі списків частини та переведений до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та зобов`язаний прибути до нового місця служби 15.08.2014 року.
Під час проходження служби солдат ОСОБА_5 зобов`язаний був діяти у відповідності до Конституції України, вимог Військової присяги та статутів Збройних Сил України.
Положенням ст.ст.17,65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон) встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, солдат ОСОБА_7 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати с&ою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, в порушення зазначених вимог Військової присяги, військових статутів Збройних сил України та Законів України солдат ОСОБА_7 , завідомо знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 73 від 13 серпня 2014 року він зобов`язаний вибути до нового місця служби (військова частина НОМЕР_3 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за відмову виконати наказ, близько 08 год. 00 хв. 13 серпня 2014 року, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , відчуваючи свою безкарність, умисно, відмовився виконати наказ командира частини та отримувати припис на вибуття до нового місця служби і без поважних причин до військової частини НОМЕР_3 у призначений строк не прибув.
Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 всупереч вимогам ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_2 №73 від 13 серпня 2014 року він зобов`язаний вибути до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути вибуття за межі Чернівецької області, близько 08 год. 00 хв. 13 серпня 2014 року, перебуваючи на території військової частини за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, відмовився виконати вищезазначений наказ командира частини та, у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.402 ч.1 КК України, тобто непокора, тобто інше невиконання наказу.

Під час підготовчого судового засідання від старшого прокурора військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 надійшла угода про визнання винуватості, укладена 08.06.2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України.

Крім того, під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.402 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Також сторони погодили, що на підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично завилятись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.402 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказував на те, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним із прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи вищевикладене, суд переконався, що угода про визнання винуватості, укладена між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та може бути затверджена судом.

Так, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як було встановлено судом, кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_5 згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчиненим правопорушенням шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України і зрозумів, роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 усвідомив наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.100, ч.1 ст. 314, ч.4 ст.469, ст.ст. 472, 473 ч.2, п.п.1, 3, 4 ч.4 ст.474 та ст.475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.06.2015 року у кримінальному провадженні за №725/3414/14-к, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000019 від 08.08.2014 року, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку, повідомляти органи кримінально-виконавчої про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1