Справа № 211/7451/14-к
Провадження 1-кп/211/112/15
У Х В А Л А
25 лютого 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора прокуратури Довгинцівського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор у судовому засіданні зазначив що необхідно продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначивши, що ризики, які враховувались при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли, обвинувачений може ухилятись від суду, впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначила, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованим.
Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, перебуваючи покарання у Вільнянській ВК №20 проходив лікування з приводу психічної неурівноваженості, з 2008 року у нього язва шлунка, що потребує лікування, він не збирається переховуватись від суду, буде з`являтись по першій вимозі.
Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , та вважає що можливо змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт, оскільки обвинувачений не збирається ухилятись від суду, крім того обвинувачений перебуває на обліку у психіатра.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника щодо доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.
При вирішення питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.178 КПК:
- санкція кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років;
- ОСОБА_5 має вік 27 років, не є інвалідом, неодружений, на утриманні дітей не має, тобто соціальні зв`язки є дуже слабкими, раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, звинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України у період умовно-дострокового звільнення, що у підсумку дає підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності.
Щодо неможливості перебування обвинуваченого в умовах КУВП №3 у зв`язку з необхідністю лікування вищезазначених захворювань, що на думку захисника є однією з підстав зміни запобіжного заходу, суд зауважує, що у судовому засіданні не надано доказів з діагнозом захворювання обвинуваченого та про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення за станом здоров`я, або про неможливість надання йому необхідної медичної допомоги в умовах СІЗО.
Згідно ст. 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 110, 314-316, 369-372 КПК України,-
У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Начальнику КУВП №3 забезпечити проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах медичного закладу КУВП №3 відповідними лікарями-фахівцями, та надати висновок суду щодо стану його здоров`я, про можливість або неможливість надання необхідної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_5 в умовах КУВП №3, про можливість або неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 в умовах КУВП №3. Вказаний висновок надати до суду терміново.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 26 квітня 2015 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Дата закінчення дії ухвали - 26 квітня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1