Справа №1-29/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 року Деснянський районний суд і. Чернігова в складі:

головуючого - судді Мурашко І А,

при секретарі - Шемець Т.Ю.,

з участю прокурора - Боброва М.П..,

потерпілої - ОСОБА_1,

адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Чернігові справу по обвинуваченню;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянство України,
освіта середня, не одруженій, не працює, не судимий, мешкає:
АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, 06.07.2006 року, приблизно
о 22.30, знаходячись у будинку АДРЕСА_1, у ході конфлікту, який віник на ґрунті раптово виниклих особистих
неприязних стосунків, штовхнув ОСОБА_1, від чого
потерпіла ОСОБА_1 впала на підлогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді:
перелому променевої кістки справа в типовому місці без
зміщення, які відносяться до .категорії середньої ступені тяжкості за ознакою
тривалого розладу здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3, свою вину за зміненим
прокурором обвинуваченням по ст. 128 КК України не визнав та
відмовився давати показання, вказавши, що повністю підтверджує показання, які
давав у судовому засіданні. Будучи
допитаним у судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що станом на 06.07.2006 року
він проживав у одному будинку разом з колишньою
дружиною ОСОБА_1 06.07.2006 року було рішення апеляційного суду про розподіл їх будинку. Коли приблизно о 22.00 він
повернувся додому, то потерпіла почала кричати, і коли він хотів зайти до своєї
кімнати, то потерпіла не давала йому відкрити двері, і він потерпілу дверима
відштовхнув, після чого закрився у своїй кімнаті. Щоб
ОСОБА_1 падала він не бачив, а йому вона потім сказала, що впала. Вночі
потерпіла кричала, що він поламав їй руку.
Він давав пояснення дільничному інспектору міліції, але швидко його, причитав,
вказав на неточність щодо падіння потерпілої, але щоб не
переписувати, підписав пояснення.

Після оголошення пояснень ОСОБА_3(а.с.5), ОСОБА_3 відповідаючи на запитання
суду показав, що "відштовхнув її руками" записано дільничним, але
такого він йому не казав. Він сказав дільничному про це, але переписувати
не став.

Після оголошення протоколу допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного,,
протоколу очної етавки(а.с.27,28-29), ОСОБА_3
відповідаючи на запитання суду показав, що у протоколі не правильно вказано
"відштовхнув її від себе руками". Протоколі він
підписав, так як до нього був застосований психологічний тиск з боку органів
досудового слідства.

Після допиту свідка ОСОБА_4 підсудний показав, що ОСОБА_4
до нього ніяких незаконних заходів не

застосовував.

Допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_1 показала, що вона розведена з ОСОБА_3, і між ними склалися неприязні стосунки. 06.07.2006 року, приблизно о
23.00, підсудний заскочив до неї у кімнату, між ними відбувся конфлікт, у ході якого підсудний штовхнув її у спину і
вона впала на руку, мабуть її підвернула, бо відчула сильну біль. Зранку
вона пішла до травмпункту, де їй зробили рентген, і у неї виявили перелом.

Допитаний в.
якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_4, який працює дільничним інспектором
міліції, показав, що він обслуговує дільницю,
де проживають потерпіла та підсудний. Йому на виконання надійшла заява потерпілої чи рапорт працівника міліції про нанесення
тілесних ушкоджень потерпілій. Він опитував потерпілу та: підсудного. Підсудний давав пояснення/що між ними виник конфлікт, і він її
штовхнув, і потерпіла впала. Потерпша йому також пояснила,
що підсудний її штовхнув.

Відповідаючи на запитання адвоката підсудного свідок ОСОБА_4 показав, що
наскільки пам'ятає, підсудний йому казав, що штовхнув потерпілу
руками , відвернувся та пішов, а потерпіла казала, що підсудний штовхнув її
руками, від чого вона впала.

У ході перевірки пояснення
підсудного були записані з його слів, і пояснення підсудний прочитав, підписав,
і

ніяких доповнень внести не хотів.

Крім того, винність ОСОБА_3, у вчиненні інкримінованого
йому злочині підтверджується доказами, перевіреними у судовому засіданні:

·
висновком
судово-медичної експертизи № 1632 від 25.07.2006 року(а.с.13-14), згідно якого
у ОСОБА_1 маються тілесні ушкодження у вигляді: перелому променевої кістки
справа у типовому місці без зміщення, яке могло утворитись 06.07.2006 року від
дії тупих предметів, і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за
ознакою тривалого розладу здоров'я, які могли утворитись в наслідок падіння
потерпілої на площину з висоти власного зросту на праву руку;

·
протоколом
допиту ОСОБА_3, в якості підозрюваного від 22.08.2006 року(а.с.27), згідно
якого ОСОБА_3 показав, що він руками відштовхнув потерпшу від себе у бік, і чи
падала ОСОБА_1 він цього не бачив;

·
протоколом
очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1(а.с.28), згідно якого ОСОБА_3 підтвердив,
що відштовхнув потерпілу від себе у бік;

- . протоколом допиту ОСОБА_3 в якості
обвинуваченого(а.с.44), у ході якого ОСОБА_3 підтвердив, що

відштовхнув потерпілу від себе у
бік;

- довідкою
НОМЕР_1 травмпункту ЧИП №2(а.с.7), згідно якої ОСОБА_1 зверталась до
травмпункту 07.07.2006 року

о 06.50 і їй було встановлено діагноз: закритий перелом
променевої кістки справа у типовому місці без зміщення.

Дослідивші вищевказані докази, перевіривши доводи
обвинувачення та показання підсудного, наведені ним на

свій захист,
думку його захисника про те, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження у
судовому засіданні, як таке що викликає сумніви, і відповідно до ст.62
Конституції України повинно тлумачитись на користь підсудного, суд приходить до
висновку, що такі показання підсудного слід розцінювати як спробу уникнути
відповідальності за вчинений злочин, а твердження захисника є необґрунтованими.
Показання підсудного суперечать перевіреним у судовому засіданні доказам:
показанням потерпілої ОСОБА_1, свідка ОСОБА_4, висновку судово-медичної
експертизи, які навпаки повністю узгоджуються між собою, що беззаперечно вказує
на те, що ОСОБА_3 у судовому засіданні дає неправдиві показання з метою
уникнути., відповідальності. Також, суд враховує показання ОСОБА_3 в якості
підозрюваного, обвинуваченого, і на очній ставці з потерпілою, які узгоджуються
з вище перерахованими доказамм, і вказують, що ОСОБА_3 штовхнув потерпілу, від
чого вона впала та отримала тілесні ушкодження. Крім того, суд враховує, і
початкові пояснення ОСОБА_3 у ході дізнання, а також те, що застосування
відносно підсудного незаконних заходів у ході проведення дізнання та досудового
слідства не знайшло свого підтвердження у ході перевірки прокурором показань
підсудного, за результатами якої винесено постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи від 08.12.2006 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що змінене
прокурором обвинувачення ОСОБА_3 по ст.128 КК України знайшло своє
підтвердження у судовому засіданні, а його дії необхідно кваліфікувати, як
необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує
характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що вчинений злочин є злочином
невеликої тяжкості, відсутність цивільного позову потерпілої, особу винного -
його вік , сімейний стан, освіту, стан його здоров'я, характеристику за місцем
проживання підсудного, у якій вказано, що на підсудного народили усні скарги,
але не вказано з якого приводу, а також пояснення підсудного з приводу змісту
цієї характеристики, що підсудний не працює, що раніше підсудний не притягувався
до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Обставин, які пом'якшують та
обтяжують покарання, у судовому засіданні не встановлено.

Зарахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт у межах
санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинений підсудним злочин.

Цивільний позов по справі не
заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст.128 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на
строк сто вісімдесят годин.

Мірою запобіжного заходу ОСОБА_3 до
набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:. І.А.Муращко .