Справа № 159/1805/15-к
Провадження № 1-кп/159/117/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 29 квітня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000232 від 28 лютого 2015 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ковеля, Волинської області, українця, громадянина України,

з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого

за адресою: АДРЕСА_1 ,

мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.03.2007 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.07.2008 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 07.12.2010 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст.190 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт;

- 24.06.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 389 ч. 2 КК України до 2 місяців арешту;

- 14.02.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 296 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі;

- 09.10.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст.190 ч. 1, ст.70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі. 10.06.2014 року звільнений від відбуття покарання на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 30.05.2014 року на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи судимий 09.10.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст. 190, ст. 70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_4 повторно, 28.02.2015 року, близько 00 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку № 30 по вул. Брестській в м. Ковелі, переслідуючи злочинний намір на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, наніс неповнолітньому ОСОБА_8 два удари кулаком руки у грудну клітку, чим спричинив останньому фізичний біль, після чого, застосовуючи психологічний тиск, погрожував потерпілому завданням тілесних ушкоджень у випадку відмови неповнолітнього ОСОБА_8 передати йому грошові кошти, що знаходились на банківській картці останнього. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 прийшов до банкомату ПАТ КБ Приватбанк, що по вул. Брестській, 1 в м. Ковелі, де ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_4 ввів пін-код банківської картки № НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_4 о 00 год. 37 хв. 28.02.2015 року зняв з вказаного рахунку грошові кошти в сумі 900 грн., належні ОСОБА_8 , заподіявши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду показав, що 28.02.2015 року, близько 00 год. 00 хв. він йшов по вул. Брестській в м. Ковелі. Біля повороту на вул. Гладкова зустрів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які йшли йому назустріч. Привітавшись з хлопцями, він підійшов до ОСОБА_8 , якого давно знав та легенько його вдарив. ОСОБА_8 пообіцяв дати 100 гривень на пиво, після чого повідомив, що з собою у нього грошей немає, проте гроші він може зняти з банківської картки, яка у нього була при собі. Після цього він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли до банкомату ПАТ КБ Приват Банк, який розміщений по вул. Брестській в м. Ковелі, навпроти центрального ринку. ОСОБА_8 вставив в банкомат свою картку, ввів пін-код, після чого ОСОБА_4 зняв 900 гривень. Він запитав ОСОБА_8 чи не потрібні йому гроші, на що той відповів, що гроші йому не треба, тому гроші в сумі 900 гривень він забрав собі. Після цього він на таксі відвіз додому спочатку ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_9 . На наступний день до нього прийшли працівники міліції і він повернув опікуну ОСОБА_7 , який є опікуном ОСОБА_8 гроші в сумі 900 гривень. Розкаюється у вчиненому.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, винуватість останнього у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненим повторно, доведено сукупністю досліджених доказів.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 27.02.2015 року, близько 23 год. 30 хв. він разом з друзями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 повертались додому та йшли пішки по вул. Брестській в м. Ковелі. По дорозі вони зустріли ОСОБА_4 , який йшов назустріч. ОСОБА_4 він знав візуально, вітався з ним при зустрічі, однак ніяких відносин з останнім не підтримував. Він привітався з ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 поклав йому руку на плече та декілька разів вдарив кулаком в грудну клітку. Він злякався, що ОСОБА_4 буде продовжувати насильство та запропонував йому купити пиво. ОСОБА_4 запитав де його банківська картка та чи отримав він стипендію. Оскільки він злякався, тому повідомив, що банківська картка знаходиться у нього. Після цього він, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 пішли до банкомату, що по вул. Брестській в м. Ковелі. Підійшовши до банкомату ПАТ КБ Приват банк він ввів пін-код своєї картки, а ОСОБА_4 зняв 900 гривень. ОСОБА_4 забрав всі гроші та повернув йому картку. Після цього ОСОБА_4 взяв таксі та вони сіли в автомобіль і поїхали додому. Про дану подію він повідомив свого опікуна і на наступний день ОСОБА_4 повернув йому гроші. Претензій до обвинуваченого не має.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 27.02.2015 року, після 23 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повертались додому та йшли пішки по вул. Брестській в м. Ковелі. По дорозі зустріли ОСОБА_4 , який підійшов до ОСОБА_6 та декілька разів його вдарив рукою в груди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пішли додому, а він підійшов до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , після чого вони втрьох пішли в напрямку центрального ринку м. Ковеля. По дорозі ОСОБА_8 сказав, що зніме з банкомату гроші та віддасть їх ОСОБА_4 . Підійшовши до банкомату, який розташований напроти центрального ринку м. Ковеля, ОСОБА_8 зняв гроші з картки та віддав їх ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_12 взяв таксі і вони разом поїхали додому.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 27.02.2015 року, близько 23 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повертались додому та йшли пішки по вул. Брестській в м. Ковелі. По дорозі побачили ОСОБА_4 , який йшов їм назустріч. Він та ОСОБА_10 пройшли кілька метрів та побачили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_13 зупинились та стали про щось розмовляти з ОСОБА_4 , після чого він та ОСОБА_10 пішли по домівках. На наступний день дізнався, що ОСОБА_4 вимагав у ОСОБА_6 гроші.

Показання обвинуваченого щодо обставин скоєння ним кримінального правопорушення підтверджуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Випискою про рух коштів з ПАТ КБ Приватбанк, згідно якої 28.02.2015 року о 00 год. 38 хв. з банківської картки № НОМЕР_1 в банкоматі по вул. Брестській, 1 в м. Ковелі були зняті кошти в сумі 900 гривень.

Слідчим експериментом з участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , де потерпілий ОСОБА_8 вказує при яких обставинах обвинувачений ОСОБА_4 наніс йому два удари, після чого, ОСОБА_4 погрожуючи застосувати насильство до потерпілого, спитав чи в нього є кошти на картці, пішов з ним до банкомату ПАТ КБ Приват Банк, що по вул. Брестській, 1 в м. Ковелі, де обвинувачений з банківського рахунку потерпілого зняв кошти в сумі 900 гривень.

Аналізуючи досліджені в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_14 у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), вчиненому повторно доведена повністю, кваліфікація дій останнього за ст. 189 ч.2 КК України знайшла своє підтвердження.

Доводи захисту про те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань спростовується показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідка та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, згідно яких обвинувачений спочатку вчинив насильство щодо потерпілого, а саме: наніс йому два удари, після чого потерпілий ОСОБА_8 боячись повтору насильства віддав обвинуваченому власні кошти, які знаходились на його банківській картці. В потерпілого не було боргу перед обвинуваченим ОСОБА_4 чи якихось інших цивільно-правових зобов`язань.

ОСОБА_4 раніше судимий за ч.1 ст. 190 КК України, дана судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що підтверджує кваліфікацію його дій за ознакою повторності.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочинів.

За обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків, щире каяття у скоєному.

Судом враховується те, що обвинувачений є людиною молодого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким скарг на його поведінку не надходило, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

При цьому, судом також враховується, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення навмисних корисливих злочинів, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив корисливий злочин проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких. Така поведінка обвинуваченого свідчить про схильність до вчинення корисливих насильницьких злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.

При наведених обставинах суд вважає неможливим виправлення та перевиховання обвинуваченого в інших умовах аніж ізоляція від суспільства, при цьому вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності на мінімальний строк, підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого до вступу вироку в закону силу залишити попередній домашній арешт.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст .ст. 368 , 370, 371, 373, 374, 577 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню домашній арешт.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в цей же строк з дня отримання копії даного вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1