Дата документу Справа № 335/8726/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/8726/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/456/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гродно, Республіки Білорусь, громадянина України, неодруженого, який має середньо-технічну освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

1)
15.03.1996 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 17, 140 ч.3, ст. 81 ч.3, ч. 2 ст. 143, ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі;
2) 16.02.1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України до 7 років позбавлення волі. 16.03.2001 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання. Невідбутний строк покарання 1 рік 7 місяців 24 дні;
3) 04.02.2002 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. 21.06.2003 року був звільнений по відбуттю строку покарання;
4) 24.09.2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 21.06.2003 року був звільнений по відбуттю строку покарання;
5) 17.06.2009 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. 18.03.2014 року був звільнений по відбуттю строку покарання;

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Утримується під вартою з 03 листопада 2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду 600 гривень.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 14.06.2014 року, приблизно о 15:00 годині, знаходячись в районі магазину «Продуктовий» по вул. Нижньодніпровська у м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав з сумки ОСОБА_9 , з якою йшов поруч, гаманець, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 600 гривень, а також картка «Приват Банк» та «Ощад Банк», які матеріальної цінності для потерпілої не мають, чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.

04 жовтня 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Набережна» у місті Запоріжжя, зайшов у тролейбус та побачив раніше незнайому йому дівчину, яка розмовляла по мобільному телефону, після чого поклала телефон до своєї сумки. Впевнившись, що його дії ніхто не бачить, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись вільним доступом, викрав із сумки вищевказаний мобільний телефон фірми «Nokia» модель «5530» в корпусі білого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 1798 від 16.10.2014 року складає 183 гривені, що належить ОСОБА_10 , завдавши останній матеріальний збиток на загальну суму 182 гривень 78 копійок.

10 жовтня 2014 року у період часу з 10 по 11 годину ОСОБА_7 знаходячись на території «Критого ринку» у місті Запоріжжя, побачив раніше невідому йому дівчину, яка розмовляла по мобільному телефону після чого, поклала його до своєї сумки, при цьому не застібнувши її після чого він впевнившись що його дій ніхто не бачить, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна скориставшись вільним доступом викрав з сумки ОСОБА_11 мобільний телефон «Nokia «C3» і корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 1956 від 06.11.2014 року складає 380гривень, що належить останній, завдавши їй матеріальний збиток на вказану суму.

13.10.2014 року, приблизно о 23 год. ОСОБА_7 , знаходячись в під`їзді АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи намір н таємне заволодіння чужим майном, таємно викрав велосипед фірми «Азімут», який належить ОСОБА_12 , після чого, наступного дня, продав його, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 700 гривень.

02 листопада 2014 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_7 , знаходячись приміщенні квартири АДРЕСА_3 , впевнившись, що його дій ніхто не бачить, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись вільним доступом викрав телевізор фірми «Samsung» модель «LE26C350D» в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 1958 від 06.11.2014 року складає 3122 гривні, що належить ОСОБА_13 , завдавши останній матеріальний збиток на вказану суму.

02 листопада 2014 року у вечірній час ОСОБА_7 , знаходячись біля входу на ринок «Слов`янський» у місті Запоріжжя, впевнившись що його дії ніхто не бачить, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись вільним доступом викрав з карману куртки ОСОБА_14 , який сидів біля паркану та спав, мобільний телефон фірми «Nokia «C2» в корпусі чорного кольору, вартість якого згідне висновку експерта № 1957 від 06.11.2014 року складає 136 гривень 87 копійок, що належить ОСОБА_14 завдавши останньому матеріальний збиток на вказану суму.

03 листопада 2014 року приблизно о 14 год.30 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , шляхом ривку з руки у малолітнього ОСОБА_15 , 2001 року народження, відкрито заволодів планшетом в корпусі білого кольору фірми «Lenovo A 3300 7, 2G», об`ємом пам`яті 8 гб, вартістю 1499 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайф» і шкіряний чохол чорного кольору, які не представляють матеріальної цінності, тим самим відкрито заволодів майном ОСОБА_16 , спричинивши останньому матеріальні збитки на суму 1499 гривень.

В апеляційній скарзі та в доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_7 вказує на незаконність вироку, вказує на те, що в вироку незаконно його дії кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України повторно, так як він перший раз засуджений за цією статтею. З урахуванням пом`якшуючих обставин просить застосувати до нього положення ст. 69 КПК України та призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, і наполягав на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

Доводи, викладені в апеляції обвинуваченого, що до неправильності кваліфікації його дій по епізоду від 03.11.2014року за ч.2 ст. 186 КК України за ознаками повторності, коллегія суддів вважає необгрунтованими. Відповідно до розяснень КК України, у статтях 185,186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції відносно фактичних обставин провадження, які не оскаржувалися і відносно яких, у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися, не перевіряються.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 щодо незаконності вироку в частини кваліфікації його дій, не підлягають перевірці.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, згідно встановлених санкцій вказаних статей. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_7 злочинів, а також особу обвинуваченого, який свою вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому, однак неодноразово був засуджений, висновків не зробив та знов вчинив низку корисливих злочинів.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів, а тому, доводи, викладені в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2