справа № 619/6632/13-к
провадження 1-кп/619/96/14
УХВАЛА
23 червня 2014 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора захисників:ОСОБА_3 Давидова ОСОБА_4 Гунченка ОСОБА_5 Секового ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 Струкова ОСОБА_8 Куценка ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця сел. Сахновщина Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, -
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч.1 ст. 187 КК України, -
У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу щодо його підзахисного ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_7 до скоєння злочину. Крім того, він має на утриманні матір ОСОБА_13 , яка являється інвалідом першої групи, яка потребує сторонньої допомоги, одружений, має на утриманні прийомного сина ОСОБА_14 , 2011 року народження.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Інші учасники судового провадження не заперечували проти клопотання.
Суд дійшов до висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК). Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає.
Як вбачається з обвинувального акту та наданих суду матеріалів, ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України 24 жовтня 2013 року був затриманий уповноваженою службовою особою та до нього відповідно до ухвали слідчого судді від 25 жовтня 2013 року був застосований запобіжний у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2013 року. Ухвалами Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2013 року, 12 лютого 2014 року, 03 квітня 2014 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 був продовжений відповідно до 18 лютого 2014 року 2013 року, 12 квітня 2014 року, 03 червня 2014 року.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко встановити наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Прокурором не надано суду чітких визначень як законодавчих підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочинів, врахування особи ОСОБА_7 та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). При цьому, потерпілий ОСОБА_15 неодноразово на судові виклики до судового засідання не з`являється, причини неявки суду не повідомляє.
Суд вважає, що обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 112 рішення від 01 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилалися сторони кримінального провадження, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; його вік; наявність у нього родини й утриманців; стан здоров`я членів його сім`ї; відсутність майнової шкоди, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання захисника.
Суд вважає, що сторона захисту довела наявність обставин для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Відповідно до ч.2 ст.196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
На виконання ч.6 ст.194 КПК України слідчий суддя зазначає, що обов`язки, які покладені на обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть перевищувати двох місяців.
Строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 178, 179, 194, 196, 201, 202, 331, 350, 372, 392 КПК України, суд
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 задовольнити повністю.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, змінити запобіжний захід з тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України на домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:
- прибувати до Дергачівського районного суду Харківської області за першою вимогою;
- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , з 20 години вечора до 07 години наступного дня.
Строк дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків - до 23 серпня 2014 року.
Зобов`язати ОСОБА_7 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання начальнику Сахновщинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.
Сахновщинський РВ УМВС України в Харківській області повинен негайно поставити на облік ОСОБА_7 і повідомити про це Дергачівський районний суд Харківської області.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на ОСОБА_7 зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому ОСОБА_7 негайно після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 23 серпня 2014 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1