У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
у судовому засіданні 1 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Волинської області на постанову
Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2006 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

не судиму,

звільнено
від покарання за ч. 1 ст. 172 КК України
(1960 року) на підставі п. «г» ст. 1 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005
року.

В апеляційному порядку справа не
розглядалася.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувалася у тому, що вона, будучи директором ВСГП “Липини” і
являючись посадовою особою, у березні 2000 року умисно підробила
протокол загальних зборів колективу пайовиків ВСГП “Липини” від 14 березня 2000
року, у який внесла завідомо неправдиві відомості щодо складу та рішення цих
зборів, завірила цей документ своїм підписом та печаткою ВСГП “Липини” і надала
його у державні установи.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування зазначеної постанови з направленням
справи на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням судом
кримінального закону. Посилається на те, що кримінальна справа щодо ОСОБА_1
підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв'язку із
закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 248 КПК України за наявності
обставин, передбачених ст. 71 КПК України, суддя мотивованою
постановою закриває справу на стадії досудового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 71 КПК України, п. 2
ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у
разі вчинення злочину невеликої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до
дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

ОСОБА_1 учинила злочин невеликої тяжкості, на час
винесення судом постанови про її звільнення від покарання минуло більше трьох
років із дня вчинення злочину до винесення вищевказаного судового рішення.

За таких обставин ОСОБА_1 полягала звільненню від
кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Таким чином, суд усупереч вимогам закону не застосував закон,
який підлягав застосуванню, що відповідно до вимог ст.ст. 367, 371 КПК України
є безумовною підставою для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора підлягає задоволенню, зазначена
постанова - скасуванню, а кримінальна справа - закриттю на підставі п. 2 ч. 1
ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 394-396
КПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

касаційне подання прокурора задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня
2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу закрити на підставі п.
2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

С у д д і :

Кравченко К.Т. Мороз М.А. Пошва Б.М.