Справа № 1-54/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року Скадовський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого, судді Василенка В.В.,

при секретарі Мосіній Т.В.,

за участю прокурора Орендовської Д.Д.,

захисника підсудного ОСОБА_1,

законного

представника підсудного ОСОБА_2,

законного

представника потерпілого ОСОБА_3,

неповнолітного потерпілого ОСОБА_4,

представника служби у справах

дітей Скадовської РДА Гаврись Н.В.,

представника КНДМ Домерта В.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Скадовська кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Петропавлівськ-Камчатський, Росія, росіянина,
громадянина України, не одруженого, працюючого по найму, не судимого, проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.
121 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_5, діючи умисно,
спричинив потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння при слідуючих обставинах:

ОСОБА_5, 31 жовтня 2003 року, приблизно
о 16.00 годині, на пустирі біля вул. Садова в с. Таврія Скадовського району
Херсонської області, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході
сварки, наніс потерпілому ОСОБА_4, який знаходився в лежачому положенні, один
удар рукою та один удар ногою в область живота справа, чим спричинив ОСОБА_4
тілесні ушкодження у виді: синця в правому підребір'ї, ушкодження печінки у
вигляді крововиливів і надривів капсули печінки в області серповидної зв'язки,
що ускладнилися розлитим серозним перитонітом та тяжким загальним станом з
порушенням гемодинаміки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечні для життя, згідно висновку експерта №43/228 від 4 грудня 2003 року,
що підтвердила комісійна судово-медична
експертиза № 100 від 6 листопада 2007 року.

В процесі досудового слідства
матеріальна шкода на суму 760,00 грн. підсудним ОСОБА_5 відшкодована, у зв'язку
з чим потерпілим цивільний позов не заявлявся.

Прокурором Скадовського району в
інтересах держави в особі Скадовського районного фінансового управління
Скадовської районної державної адміністрації до підсудного заявлено цивільний
позов про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в розмірі
284,83 грн., які підсудним не відшкодовані.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5
свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України не визнав та
суду пояснив, що 31 жовтня 2003 року, приблизно о 16.00 годині він, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 грали в футбол на пустирі біля вул. Садовій в с.
Таврія Скадовського району. За ОСОБА_7 прийшла його сестра ОСОБА_9 та хотіла,
щоб він йшов додому, тому забрала м'яч і не хотіла його віддівати. ОСОБА_4
підійшов до ОСОБА_9 та штовхнув її. З метою захисту дівчини, він - ОСОБА_5
відштовхнув лівою рукою ОСОБА_6, а правою в область плеча - ОСОБА_4, на що
потепілий почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою, а потім став
тікати, але коли престрибував канаву, впав і почав плакати. Ніяких тілесних
ушкоджень він потерпілому не наносив, руками та ногами не бив. Вважає, що
тілесні ушкодження ОСОБА_4 отримав сам, при падінні на землю. Зміну своїх
первинних зізнавальних пояснень мотивує застосуванням до нього недозволених
методів ведення слідства - погрозами з боку інспектора КМСН ОСОБА_16

Законний представник ОСОБА_2- матір
підсудного, в судовому засіданні пояснила, що 2 листопада 2003 року від
„дільничого міліціонера” дізналася, що ОСОБА_5 побив потерпілого. Потім
ОСОБА_16 дав прочитати зізнавальні пояснення сина, ОСОБА_5 їй сказав, що
ОСОБА_4 він не бив. Пояснення у сина, який на той час був неповнолітнім,
відбиралися без її присутності. Наступного дня вони прийшли в лікарню, де
знаходився потерпілий, лікарь сказав, що потепілий назвав прізвище „ОСОБА_5” та
втратив свідомість. Зміну показів своїх та сина пояснила тим, що до нього
застосовувались недозволені методи ведення слідства працівниками міліції, а
також „рекомендацію” іншого адвоката про необережне спричинення потерпілому
тілесних ушкоджень, крім того, вважає, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 могла
спричинити ОСОБА_10. На лікування ОСОБА_4 надала його матері 760,00 грн., чому
дала гроші, пояснити не може;

Незважаючи на невизнання підсудним
ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому злочині, його вина повністю підтверджена
доказами, зібраними по справі у їх сукупності, дослідженими та перевіреними в
судовому засіданні:

- показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4, який
підтвердив свої покази, дані на досудовому слідстві та в судовому засіданні пояснив,
що 31 жовтня 2003 року, приблизно о 16.00 годині він, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_8 грали в футбол на пустирі біля вул. Садовій в с. Таврія
Скадовського району. За ОСОБА_7 прийшла його сестра ОСОБА_9 та хотіла його
забрати. Він - ОСОБА_4 забив гол та потрапив м'ячем у ноги ОСОБА_9, ОСОБА_5
двічі штовхнув його у плече, від другоро поштовху він впав на землю, підвівся
та став тікати. Підсудний погнався за ним, „перечепив” ногу, від чого він -
ОСОБА_4 впав на бік і перевернувся на спину, а підсудний , стоячи справа, наніс
йому два удари: один удар рукою в живіт та один удар взутою ногою в живіт,
спричинивши сильний біль. Хотів вдарити втретє рукою, але він сказав, що
поскаржиться батькові, і ОСОБА_5 його не вдарив. Після цього він пішов додому, почував
себе погано. Наступного дня стан погіршився і його відвезли в лікарню. Покази
підсудного ОСОБА_5 спростував: по-перше, ніякої сварки між ним та ОСОБА_9 не
було, по-друге, він перестрибнув через яму, а впав на рівну поверхню від того,
що підсудний штовшнув його ногу ззаду, при падінні тілесних ушкоджень він не
отримав, ОСОБА_10 дійсно неумисно штовхнула його в область „кісточки” -
сонячного сплетення, але це було раніше - не менш, як за два-три дні до 31
жовтня 2003 року в школі, і біль від поштовху пройшов через декілька хвилин.
Притензій матеріального та морального характеру до підсудного не має;

- показами законного представника
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 - матері потерпілого, яка в судовому
зсіданні пояснила, що 31 жовтня 2003 року, приблизно о 16.30 годині, її син
ОСОБА_4 повернувся додому після гри в футбол зігнутий та почав розказувати щось
батьку. Вона його спитала, чи бив хтось, але син сказав, що ніхто не бив.
Наступного дня стан здоров'я сина погіршився, піднялася температура, його нудило,
почав марити, вона викликала „швидку” та сина доставали до лікарні. Син казав
батькові: „розберися з ОСОБА_5”. В лікарні спитали, чи знає вона прізвище
„ОСОБА_5”, оскільки син згадував його. У зв'язку з виниклим перитонітом, сина
прооперували 2 листопада 2003 року. Згодом син розповів їй, що 31 жовтня 2003
року, під час гри в футбол, відбулася сварка і підсудний вдарив його рукою та
ногою в живіт. Через перенесену травму син не може нормально харчуватися,
змушений постійно застосовувати ліки. Зі слів сина відомо, що ОСОБА_10 неумисно
штовхнула його у сонячне сплетення, але ніяких тілесних ушкоджень у нього не
було, це відбулося не менше як за декілька днів до побиття його ОСОБА_5
Мати ОСОБА_5 матеріальну шкоду - витрати
на лікування та інше, відшкодувала в повному обсязі;

показами свідків:

- неповнолітнього ОСОБА_6, 05.06.1990
року народження, який підтвердив свої покази, дані на досудовому слідстві та
суду пояснив, що 31 жовтня 2003 року, приблизно о 16.00 годині він, ОСОБА_4
ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 грали в футбол на пустирі біля вул. Садової в с.
Таврія Скадовського району. За ОСОБА_7 прийшла його сестра ОСОБА_9та хотіла
його забрати. ОСОБА_4 неумисно потрапив м'ячем в ОСОБА_9, вона забрала м'яч і
не віддавала. він - ОСОБА_6 та потерпілий підбігли до ОСОБА_9 та почали просити
віддати м'яч, ОСОБА_9 відкинула м'яч в бік. В цей час підбіг підсудний та почав
спорити з ОСОБА_4 „з-за гола”, потім штовхнув потерпілого два рази, ОСОБА_4
впав, піднявся і почав тікати, ОСОБА_5 погнався за ним, „перечепив” його,
ОСОБА_4 перестрибнув через канаву і впав, тоді ОСОБА_5 вдарив два удари: один
раз рукою в живіт, один раз ногою в живіт, замахнувся ще раз, але не вдарив,
оскільки потерпілий сказав, що поскаржиться батькові. На той час він знаходився
в 3 м від них та все добре чув і бачив. Він на досудовому слідстві нічого не
говорив про те, що ОСОБА_10 наносила потерпілому удари, це в протоколі його
допиту записано невірно;

- ОСОБА_11 - технічки Тарасівської ЗОШ,
яка в судовому засіданні пояснила, що їй здається, що приблизно 30 жовтня 2003
року вона побачила, як потерпілий ОСОБА_4 сидів у фоє школи зігнувшись,
пояснив, що у нього болить живіт, але посидів трохи і кудись пішов. Вона не
бачила, щоб хтось бив потерпілого, але через деякий час їй стало відомо, що ОСОБА_4
побив ОСОБА_5, від чого він потрапив у лікарню. Від дітей у школі чула, що
потерпілого побив підсудний: наніс удари чи рукою, чи ногою в живіт;

- ОСОБА_12- директора Таврійської ЗОШ,
яка в судовому засіданні пояснила, що вона була присутня при відібранні
пояснень у неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4
робітниками КМСН ОСОБА_16 та ОСОБА_17, при відібранні пояснень у підсудного
була присутня постійно, виходила до дітей в коридор 2-3 рази на дуже короткий
час - загалом на декілька хвилин, в її присутності ОСОБА_5 говорив ОСОБА_16, що
він штовхав потерпілого в плече, після цих слів вона вийшла в коридор до дітей,
а коли повернулася, ОСОБА_16 повідомив, що підсудний зізнався в тому, що він
вдарив рукою та ногою в живіт ОСОБА_4 Вважає, що при відібранні пояснень з боку
ОСОБА_16 не застосовувався тиск на ОСОБА_5, оскільки після її повернення
ОСОБА_5 перебував в тій же позі на тому з самому місці, в тому ж самому стані,
розгубленим та пригніченим не виглядав. В її присутності протокол був йому
оголошений і підсудний не заперечував проти викладеного. Неповнолітній ОСОБА_6
давав пояснення в її присутності і повідомив, що бачив, як ОСОБА_5 на пустирі
штовхав біля воріт, погнався за ОСОБА_4, а коли той впав, наніс йому два удари
рукою та ногою в живіт. ОСОБА_9 в її присутності пояснювала, що ОСОБА_4
ненавмисно потрапив в неї м'ячем, потім підбіг ОСОБА_5 та двічі штовхнув
потерпілого, від чого той падав на землю, після чого вона разом з братом
ОСОБА_7 поїхали додому. Вважає, що ні на кого з дітей, включаючи ОСОБА_5,
психологічний тиск не здійснювався;

- ОСОБА_13 - вчителя Таврійської ЗОШ,
яка суду пояснила, що приблизно через тиждень після пригоди дізналася від
дітей, що ОСОБА_5 побив ОСОБА_4, при яких обставинах, їй не відомо. За час
навчання підсудний зарекомендував себе з позитивної сторони, добре вчився, був
завжди тихий, спокійний, ОСОБА_5 фізично був значно сильнішим від ОСОБА_4;

- ОСОБА_14, - хірурга Скадовського ТМО,
який суду пояснив, що потерпілий був доставлений до Скадовського ТМО 2
листопада 2003 року у тяжкому стані - у нього встановлено запалення живота
внаслідок розриву капсули печінки та проведена невідкладна операція. Причиною
виникнення перитоніту була гематома від ударів, крововиливи під капсулу печінки
на передній стінці почали нагноюватися, в результаті чого виник перитоніт. При
такому захворюванні потрібна тільки операція, інше лікування не допоможе.
Післяопераційне лікування звичайно триває приблизно 9-10 днів, потерпілий
перебував у лікарні в період з 2 листопада 2003 року по 14 листопада 2003 року
та виписався. Категорично заявив, що такий стан потерпілого наступив саме в
результаті травми від удара напротязі 2-3 днів, а не через яке-небуть хронічне
захворювання. Сліди гематоми могли виникнути тільки він „точечного” удару, який
спроектувався на печінку. Виходячи з аналізу, у ОСОБА_4 патології не виявлено,
хронічне захворювання виключається;

- ОСОБА_15, який в судовому засіданні
пояснив, що він проводив досудове слідство по даній справі, слідство
проводилось у відповідності до вимог законодавства, під час допиту ніякого
психолодічного тиску чи недозволених методів ведення слідства до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, брата та сестри ОСОБА_9
не застосовувалось, покази давали добровільно;

- ОСОБА_16- працівника КМСН Скадовського
РВ УМВС, який в судовому засіданні пояснив, що він відбирав пояснення у
підсудного, потерпілого, свідків по справі, під час допиту до ОСОБА_5 та інших
неповнолітніх свідків психологічного тиску чи недозволених методів ведення
слідства не застосовувалось, покази давали добровільно. При допиті був
присутній педагог - директор школи, батьки не викликались, тому що при батьках
був би тиск, діти б не давали показів;

- ОСОБА_18, яка в судовому засіданні
пояснила, що вона являється матір'ю неповнолітньої ОСОБА_10, 1991 року
народженя, яка розповідала, що приблизно за 2-3 дні до побиття ОСОБА_4 ОСОБА_5
вона на перерві у школі бігала, ненароком спідкнулася та вдарила ОСОБА_4 в
груди руками, але ніяких тілесних ушкоджень вона йому не заподіяла, крім того,
якби сталося щось серйозне, подзвонили б зі школи. ОСОБА_10 була на той час
маленькою, тендітною дівчинкою, вона не могла спричинити ОСОБА_4 тілесні
ушкодження;

- ОСОБА_19 - судово-медичного експерта,
який в судовому засіданні підтвердив висновки проведеної ним експертизи, та
пояснив, що ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у виді: синця на правому
підребір'ї, ушкодження печінки у вигляді крововиливів і надривів капсули
печінки в області серповидної зв'язки, що ускладнилися розлитим серозним
перитонітом та тяжким загальним станом з порушенням гемодинаміки. Вказані
тілесні ушкодження спричинені тупим предметом з обмеженою поверхнею, могли
утворитися внаслідок удару (ударів) руками та ногами в область правого
підребір'я, в тому числі при лежачому положенні потерпілого. Тілесні ушкодження
не характерні для утворення їх при падінні потерпілого з висоти власного зросту
з приземленням на широку поверхню. Спричинені тілесні ушкодження відносяться до
тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Від поштовху ОСОБА_10,
таке тілесне ушкодження, як у потерпілого, утворитися не могло. Підсвідомо
людина виставляє руки прямо, щоб знизити швидкість падіння, якщо впертися
долонями в черевну порожнину, крововилив не може утворитися, навіть від різкого
поштовху. Утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень при поштовху,
навіть ударі в область сонячного сплетіння, виключається;

показами інших свідків, дослідженими та
перевіреними в судовому засіданні, виклик яких учасники процесу не вважали
необхідним та з показами яких був згодний сам підсудний:

- неповнолітньої ОСОБА_9, яка на
досудовому слідстві показала, що 31 жовтня 2003 року вона прийшла на пустир,
щоб забрати свого брата ОСОБА_7. Випадково ОСОБА_4 вдарив її м'ячем по нозі і
вибачився за це. Після цого підбіг ОСОБА_5 і штовхнув двічі потерпілого в
плече, і в цей момент вона пішла разом з братом додому. Свої покази підтвердила
на очній ставці з ОСОБА_5, в процесі якої показала, що ніякої сварки між нею та
ОСОБА_4 не виникло, потреби заступатися за неї у ОСОБА_5 не було, оскільки її
ОСОБА_4 не ображав (а.с.23,46);

- неповнолітнього ОСОБА_7, який на
досудовому слідстві показав, що 31 жовтня 2003 року він грав в футбол на
пустирі разом з хлопцями, серед яких були потерпілий та підсудний. Його сестра
ОСОБА_9 прийшла на пустир, щоб забрати його, випадково ОСОБА_4 влучив у неї
м'ячем і вибачився за це, ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_4 та двічі його штовхнув,
потім вони з сестрою пішли додому (а.с.24)

іншими доказами,
зібраними по спарві в їх сукупності, дослідженими та перевіреними в судовому
засіданні:

- заявою та
поясненням ОСОБА_3 про спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому
ОСОБА_4 (а.с.4-5);

- поясненням
малолітнього ОСОБА_4 про спричинення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (а.с.6);

- поясненням
ОСОБА_5 про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4
(а.с.8);

- протоколом
огляду місця події від 7 липня 2004 року, згідно якого ніяких предметів, які б
сприяли утворенню у потерпілого встановлених тілесних ушкоджень не
виявлено(а.с.12);

- довідкою
Скадовського ТМО про перебування ОСОБА_4 у хірургічному віддленні з 02.11.2003
року по 14.11.2003 року (а.с.18);

- висновком
експерта №43/228 за матеріалами справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень
від 4 грудня 2003 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено синець у правому
підребір'ї та ушкодження печінки у вигляді крововиливів і надривів капсули
печінки в області серповидної зв'язки, що ускладнилися розлитим серозним
перитонітом та тяжким загальним станом з порушенням гемодинаміки. Зазначені
тілесні ушкодження спричинені тупим предметом з обмеженою поверхнею, могли
утворитися внаслідок удару (ударів) руками та ногами в область правого
підребір'я, в тому числі при лежачому положенні потерпілого. Тілесні ушкодження
у ОСОБА_4 не характерні для їх утворення при падінні потерпілого з висоти
власного зросту з приземленням на широку поверхню, за давністю можуть
відповідати 31 жовтня 2003 року і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя (а.с.31);

- висновком
комісійної судово-медичної експертизи № 100 від 6 листопада 2007 року, яка
підтвердила висновки експерта №43/228 від 4 грудня 2003 року, відповідно до
якого травма печіни з подальшим розвитком перитоніту у ОСОБА_4 була небезпечна
для життя і могла потягти смерть, тобто відноситься до тяжких тілесних
ушкоджень. Характер ушкоджень лівої долі печінки, локалізація крововиливу в
правому підребір'ї - області розміщення травмованого органу - дають можливість
зробити висновок про місце прикладення сили - ударній травматичній дії тупим
предметом з обмеженою поверхнею і не виключає можливість нанесення удару взутою
ногою, неозброєною рукою в живіт ОСОБА_4 Приймаючи до уваги особливість
пошкодження печінки, даних протоколів судового засідання, пояснень та
протоколів допиту потерпілого, свідків, підсудного, походження травми печінки у
ОСОБА_4 при падінні його на земляний насип виключається;

- протоколом
очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 17 грудня 2003 року, в ході якої
ОСОБА_6 підтвердив обставини спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 -
нанесення двох ударів рукою та ногою в живіт (а.с.48), про що також показав в
судовому засіданні - які були досліджені та перевірені в судовому засіданні.

Оцінюючі докази, зібрані по справі у процесі досудового
слідства, дослідженні і перевірені в судовому засіданні, здобуті в процесі
судового слідства у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина
підсудного у інкримінованому злочині знайшла своє повне підтвердження, а його
дії правильно кваліфіковані за ст. 121 ч. 1 КК України, оскільки він, діючи
умисно, спричинив потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд вважає, що необхідно виключити з оювинувачення факт
нанесення двох ударів рукою по спині і двох ударів взутою ногою в живіт.
оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 наніс неповнолітньому
потерпілому ОСОБА_4 вда удари: один удар рукою в живіт та один удар взутою
ногою в живіт.

Невизнання підсудним своєї вини в скоєнні інкримінованого
злочину суд розцінює як спробу уникнути кримінальної відповідальності за тяжкий
злочин, та покарання, а тому не приймає його доводи до уваги, оскільки вони
спростовуються всіма доказами, зібраними по справі, перерахованими вище:
показами непонолітнього потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника,
фактом відшкодування законним представником ОСОБА_2 потерпілому матеріальної
шкоди, показами непвнолітніх свідків : ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, свідків:
ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
протоколом огляду місця події від 7 липня 2004 року, висновком експерта №43/228
від 4 грудня 2003 року, висновком комісійної судово-медичної експертизи № 100
від 6 листопада 2007 року, які стабільні та взаємно підтверджують один одного,
тому суд кладе їх в основу вироку.

Доводи неповнолітнього підсудного ОСОБА_5 та його
законного представника про застосування до нього недозволених методів ведення
слідства суд не приймає до уваги, оскільки по заяві законного представника
підсудного та за дорученням суду проведено службове розслідування відносно
застосування недозволених методів ведення слідства при опитуванні неповнолітніх
(а.с.125), двічі - прокуратурою Скадовського району 27 лютого 2004 року та 7
травня 2004 року (а.с.127,141) по результатам яких винесено постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 6 п.1 КПК України - відсутністю події злочину.

Заявлений прокурором Скадовського району цивільний позов
в інтересах держави в особі Скадовського районного фінансового управління
Скадовської районної державної адміністрації до ОСОБА_5 про стягнення витрат за
стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в розмірі 284,83 грн. підлягає
задоволенню в повному обсязі.

При призначенні підсудному покарання, суд відповідно зі
ст. 65 КК України враховує те, що злочин, скоєний ним згідно ч. 4 ст. 12 КК
України є тяжким, особу підсудного, яка характеризується виключно позитивно, що
підтверджується характеристикою за місцем проживання, колишнього навчання,
обставини, що пом'якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України - те, що він
несудимий, відшкодувння матеріальної шкоди потерпілому, не знаходить обтяжуючих
обставин, передбачених ст. 67 КК України.

З урахуванням особи підсудного, усіх обставин
по справі, тяжкості скоєного ним злочину, а також того, що згідно ухвали
Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2006 року на вирок
Скадовського районного суду від 4 травня 2006 року „на думку колегії призначене
ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України” вважає, що його
виправлення можливе без ізоляції від суспільства з застосуванням ст. 75 КК
України - призначенням іспитового строку, з покладанням обов'язків згідно ст.
76 КК України.

Креуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у
виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання й призначити іспитовий строк 1
рік, забов'язавши, згідно ст. 76 ч. 1 п. 2,3,4 КК України, не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи КВС про зміну місця проживання та роботи,
періодично з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчуї системи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь
Скадовського районного фінансового управління Скадовської районної державної
адміністрації витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_4 в розмірі 284,83 грн.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5,
підписку про невиїзд - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений протягом 15-ти діб з дня
проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський
районний суд, а засудженим в тому ж порядку, в той же строк з дня вручення
копії вироку.

Суддя Василенко
В.В.