ЄУ № 254/8180/13-к
Справа № 1-кп/254/253/2103
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька в складі:

Головуючого - судді:
Данилів С.В.,

за секретаря:
Доброреза А.А.,

за участі прокурора:
Хоменко А.І.,

обвинуваченого:
ОСОБА_1

потерпілого:
ОСОБА_2,

потерпілої:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
обвинувальний акт, внесеному до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 001974 від 24 липня
2013 року, у кримінальному провадженні
про обвинувачення:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Макіївка Донецької області,
громадянина України, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1, не працює, раніше
судимого:

1) 01 червня 2007 року Калінінським
районним судом м. Донецька за ст. 213 ч.1
КК України до покарання у виді штрафу
у сумі 3000 грн.

2) 09 квітня 2007 року
Червоногвардійським районним суд м.
Макіївки Донецької області за ч. 1 ст.
289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК
України до 5 років 6 місяців
позбавлення волі; Згідно постанови
Волновахського районного суду
Донецької області від 26 серпня 2011 року
звільнений від відбування покарання
умовно достроково на 1 рік 9 місяців 8
днів;

3) 14 листопада 2013 року Ленінським
районним судом м. Донецька за ч. 3 ст. 286
КК України до 7 років 6 місяців
позбавлення волі, з позбавленням права
керувати транспортним засобом строком
на 3 роки,

у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289
КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2013 року приблизно о 02 годині 30
хвилин ОСОБА_1, повторно, за
попередньою змовою з ОСОБА_4, відносно
якого кримінальне провадження закрито
у зв'язку зі смертю, діючи умисно, з
корисливих мотивів, маючи умисел на
незаконне заволодіння транспортним
засобом, знаходячись біля будинку № 19
по вул. Н.Курганська у Будьоннівському
районі м. Донецька, шляхом пошкодження
замку дверей автомобіля «Газель»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
використовуючи викрутку, відкрив
водійські двері і таким чином проник
до салону вищевказаного автомобіля.
Після чого, шляхом з'єднання дротів
замку запалювання здійснив пуск
двигуна, увімкнув передню передачу та
незаконно заволодів автомобілем
«Газель», державний номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5, та на
даному транспортному засобу з місця
злочину втік, розпорядившись
викраденим транспортним засобом на
власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_1,
ОСОБА_5 було заподіяно майнову шкоду у
сумі 40 000 гривень.

Крім того, 09 серпня 2013 року приблизно о
01 годині 00 хвилин ОСОБА_1, повторно, за
попередньою змовою з ОСОБА_4, відносно
якого кримінальне провадження закрито
у зв'язку зі смертю, діючи умисно, з
корисливих мотивів, маючи умисел на
незаконне заволодіння транспортним
засобом, знаходячись біля будинку № 4
по вул. 230 Стрілецької дивізії у
Будьоннівському районі м. Донецька,
шляхом розбиття скла на дверях
автомобіля «Газель», державний
номерний знак НОМЕР_2, відкрив двері з
боку місця водія і таким чином проник
до салону вищевказаного автомобіля,
після чого шляхом з'єднання дротів
замку запалювання здійснив пуск
двигуна, увімкнув передню передачу та
незаконно заволодів вищевказаним
автомобілем, який належить ОСОБА_2, на
даному транспортному засобу з місця
злочину втік, розпорядившись
викраденим транспортним засобом на
власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_1,
ОСОБА_2 було заподіяно майнову шкоду у
сумі 25 000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 289
КК України визнав повністю та надав
пояснення аналогічні, змісту обставин
викладених у обвинувальному акті.

Цивільний позов ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди визнав частково, а саме в
частині стягнення майнової шкоди у
сумі 59 032 грн. моральної шкоди у сумі 60
000 грн. не визнав повністю

Цивільний позов ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди у сумі 59
032 грн. визнав повністю.

У вчиненому кримінальному
правопорушенні ОСОБА_1 щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_1
у повному обсязі визнав свою вину у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення при
обставинах, викладених у
обвинувальному акті та вироку суду, та
приймаючи до уваги, що прокурор,
потерпілі та представник потерпілих
також не оспорювали фактичні обставини
провадження, і судом встановлено, що
учасники судового провадження, в тому
числі обвинувачений, правильно
розуміють зміст цих обставин та
відсутні сумніви щодо добровільності
їх позиції, роз'яснивши положення ч. 3
ст. 349 КПК України, заслухавши думку
учасників судового провадження, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження, в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд
визнає недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

Ураховуючи вищенаведене, суд,
допитавши у судовому засіданні
обвинуваченого, потерпілих та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, що характеризують особу
обвинуваченого, прийшов до висновку, що
винуватість ОСОБА_6 у вчиненні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення при обставинах,
викладених в обвинувальному акті та
вироку суду, доведена повністю і його
дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК
України.

Дії ОСОБА_6 за . 2 ст. 289 КК України, тобто
незаконне заволодіння транспортним
засобом, скоєне повторно, за
попередньою групою осіб кваліфіковано
правильно.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд
враховує тяжкість вчиненого
кримінального правопорушення, яке
відповідно до вимог ст. 12 КК України
відноситься до тяжких злочинів,
обставини вчинення злочину, дані про
особу обвинуваченого, який раніше
судимий, не працює, не одружений, дітей
немає, за місцем проживання
характеризується посередньо, на обліку
у лікаря нарколога та у лікаря
психіатра не перебуває.

Згідно ст.66 КК України обставинами, що
пом'якшують покарання, суд визнає щире
каяття обвинуваченого,сприяння
розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання,
відповідно до ст.67 КК України, суд
визнає повторність та рецидив злочину.

При обранні виду та міри покарання
обвинуваченому, суд враховує його
ставлення до вчиненого, визнання своєї
вини, дані про його особу, і вважає за
неможливе його виправлення та
перевиховання без ізоляції від
суспільства, що є підставою для
призначення покарання у виді
позбавлення волі.

Враховуючи, що вироком Ленінського
районного суду м. Донецька від 14
листопада 2013 року ОСОБА_6 засуджено за
ч. 3 ст. 286 до покарання у виді
позбавлення волі строком 7 років 6
місяців, з позбавленням права керувати
транспортним засобом строком на 3 роки,
остаточно покарання обвинуваченому
необхідно визначити на підставі ч. 4 ст.
70 КК України, шляхом часткового
приєднання, що призначається за даним
вироком до покарання призначеного
вищезазначеним вироком.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого
ОСОБА_2 про стягнення з обвинуваченого
ОСОБА_1 майнової шкоди у сумі 59 032
гривень та моральної шкоди в сумі 60 000
грн., суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
суду по кримінальній справі
обов'язковий для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
вирок, з питань, чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2
уточнив позові вимоги, в частині
відшкодування майнової шкоди, надавши
суду довідку про вартість
транспортного засобу, а саме зменшив
розмір майнової шкоди до 36 501 гривні 14
копійок, водночас позовні вимоги в
частині стягнення моральної шкоди у
сумі 60 000 гривень залишив без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 позов ОСОБА_2 в
частині відшкодування майнової шкоди
визнав повність, в частині стягнення з
нього моральної шкоди заперечив у
повному обсязі.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено вину обвинуваченого
ОСОБА_1 в умисному незаконному
заволодінні транспортним засобом
потерпілого ОСОБА_2, у зв'язку із чим
йому завдано майнову шкоду у сумі 36 501
гривня 14 копійок, що підтверджується
довідкою судового експерта ОСОБА_8 №
1673/13-11 від 21 листопада 2013 року, суд
вважає, що позов в частині
відшкодування майнової шкоди
потерпілому слід задовольнити в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року, під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
чи бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
її життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Згідно абз. 2 п. 5 даної Постанови
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової шкоди) підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою та
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Виходячи з положень ст.61 ЦПК України,
яка передбачає, що вирок по
кримінальній справі є підставою
звільнення від доказування, суд вважає
встановленим, що в результаті
незаконного заволодіння транспортного
засобу потерпілого ОСОБА_2 , яке
сталося 09 серпня 2013 року, позивачу
ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, яка
полягає у наступному.

Після того, як позивач потерпів від
вчиненого відповідачем злочину, він
переніс сильні душевні страждання з
приводу викрадення транспортного
засобу, оскільки автомобіль був
знаряддям праці, засобом до існування,
так як позивач використовував його як
приватний підприємець для здійснення
перевезень пасажирів на внутрішньому
міському маршруті № 83. Також,
внаслідок злочинних дій відповідача,
позивач втратив роботу, засобів для
свого існування та утримання членів
родини, зокрема дружини. Крім того, він
втратив право на соціальний захист, а
саме пенсійне забезпечення.

Тобто, моральна шкода в даному випадку
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких позивач зазнав у
зв'язку із скоєнням відносно нього
тяжкого злочину.

При цьому, суд враховує, що моральна
шкода для фізичної особи є категорією
психологічного плану, невід'ємно
пов'язаною із самою особою, її
відчуттям, емоційно-розумовою
діяльністю, відображає внутрішній світ
людини й характеризується, зокрема,
наявністю психотравмуючих факторів,
позбавленням відчуття життєвої
захищеності, зміною життєвого укладу
тощо.

Таким чином, факт завдання моральної
шкоди позивачу з вини відповідача не
викликає сумнівів в його наявності.

Визначаючи розмір відшкодування
завданої позивачу моральної шкоди,
враховуючи обставини, викладені вище,
розмір заподіяної позивачу ОСОБА_2
моральної шкоди, глибину його
моральних страждань, ступінь вини
відповідача, його матеріальний стан, а
також вимоги розумності і
справедливості, відтак, моральну шкоду
завдану позивачу з вини відповідача
суд оцінює у 10 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої
ОСОБА_3 про стягнення з обвинуваченого
ОСОБА_1 майнової шкоди у сумі 59 032
гривень суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок
суду по кримінальній справі
обов'язковий для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
вирок, з питань, чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В судовому засіданні потерпілий
ОСОБА_3 уточнила позові вимоги, в
частині відшкодування майнової шкоди,
надавши суду відповідь з ГУМВС України
в Донецькій області № 6/14 від 25
листопада 2013 року про вартість
транспортного засобу, а саме зменшив
розмір майнової шкоди до 39 800 гривень, а
також надавши квитанцію про вартість
магнітоли у сумі 800 гривень, в іншій
частині позовні вимоги залишила без
змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 уточнений позов
ОСОБА_3 про відшкодування майнової
шкоди визнав у повному обсязі.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено вину обвинуваченого
ОСОБА_1 в умисному незаконному
заволодінні транспортним засобом
потерпілої ОСОБА_3, у зв'язку із чим
останній завдано майнової шкоди на у
сумі 58 632 гривень, тому суд вважає, що
позов слід задовольнити в повному
обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» № 3674-VI від
08.07.2011 року позивачів звільнено від
сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача у
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Обраний обвинуваченому запобіжний
захід у виді тримання під вартою в
Донецькому слідчому ізоляторі УДПС
України в Донецькій області слід
залишити до набрання вироком законної
сили без змін.

Долю речових доказів суд вирішує
відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 100, 349, 369, 370, 373, 374 КПК
України, ст.. 23, 1166, 1167 ЦК України, 10,11,
60,61, 88, 174 ЦПК України, суд-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
призначити йому покарання у 6 (шести)
років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.71 КК України
призначити ОСОБА_1 остаточне покарання
за сукупністю вироків, шляхом
приєднання не відбутого покарання,
призначеного вироком Ленінського
районного суду м. Донецька від 14
листопада 2013 року за ч. 3 ст. 286 КК
України, у виді 8 (восьми) років
позбавлення волі, з позбавленням права
керувати транспортним засобом
строком на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили залишити раніше
обраний - тримання під вартою в
Донецькому слідчому ізоляторі УДПС
України в Донецькій області.

Строк відбування покарання ОСОБА_1
обчислювати з 29 серпня 2013 року.

Речові докази, а саме: магнітофон з
колонками, сидіння водія, люк, ящик для
інструментів з гаечними ключами, кермо,
кермову колонку, торпеду кабіни,
електричну проводку, гальма, дверцята
бокові, гальмовий вакуум, головний
циліндр, зчеплення, килимки, двигун, які
згідно розписки знаходяться на
зберіганні у ОСОБА_2 залишити в його
користуванні.

Речові докази, а саме: троє дверей,
візок, дві ваги, пічку, люк, шкло, два
ключі від автомобіля, спортивний
костюм з курткою, дві пари кросівок,
набір ключів для ремонту, кермову
колонку, відра, 4 чашки для зважування,
стартер, бак для бензину, магнітолу
без панелі, повітряний фільтр, які
згідно розписки знаходяться на
зберіганні у ОСОБА_3 залишити в її
користуванні.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої злочином задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 36
501 гривню 14 копійок відшкодування
майнової шкоди та 10 000 гривень
відшкодування моральної шкоди

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової шкоди, завданої
злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 58
632гривень відшкодування майнової
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у сумі 229 гривень 40
копійок за позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди та 951
гривню 33 копійки за позовні вимоги
майнового характеру.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених статтею 394 КПК України, до
Апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно, після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору. Учасники судового
провадження мають право отримати в
суді копію вироку суду.

Суддя Будьоннівського районного

суду м. Донецька
С.В. Данилів