АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/80/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №629/3587/14-к
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК
УХВАЛА
Іменем України
13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року, у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 30.08.2011 року Близнюковським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 384, ст. 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 27.05.2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 29 днів,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 04.06.2014 року приблизно о 20 год.00 хв., з метою скоєння крадіжки, повторно, проник до приміщення сінника ОСОБА_8 розташованого по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав сітку рабіцу ПВХ 50х50, діаметром 2.5 мм, висотою 1.8 м довжиною 20 м, вартістю 654 грн. 00 коп., після чого за місця полії зник.
Крім того, 15.07.2014 року, приблизно о 21 год.00 хв., він же, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення дизельного палива, повторно, проник у сховище ОСОБА_9 , що розташовано по АДРЕСА_2 , де таємно викрав 5 б/у пластикових каністр об`ємом 20 л кожна, вартістю 20 грн. за 1 шт., на загальну суму 100 грн. та 100 л дизельного пального на суму 1 474 грн.00 коп., а всього заволодів майном потерпілого на загальну суму 1 574 грн.00 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1574 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить, по суті, про зміну вироку в частині призначеного йому покарання, застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від нижчої межи, посилаючи на його щире каяття, позитивну характеристики за місцем проживання, наявність вагітної жінки, а також наявність у нього захворювання на туберкульоз.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення немає.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини цього Кодексу.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого не працюючий, раніше неодноразово судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння і призначив покарання у межах санкції частини статті, за якою його засуджено.
Також суд дійшов висновку про неможливість призначення ОСОБА_7 покарання нижче від нижчої межи, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вище зазначені обставини, що пом`якшують покарання не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину до рівня, що виходить за межі покарання, передбаченого законом.
Перевіряючи можливість застосування вимог ст. 69 КК України з огляду на інші обставин - наявність у ОСОБА_7 захворювання на туберкульоз, вагітної цивільної дружини та позитивної характеристики за місцем проживання, то вони не визнані судом такими що пом`якшують покарання, положення ст. 66 КК України також такими їх не визнають, про необхідність визнання їх як такі, що пом`якшують покарання, обвинувачений не зазначає і колегія суддів не вбачає.
Тому, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого - раніше неодноразово судимий за скоєння різних, у тому числі, корисливих злочинів, формальної характеристики за місцем проживання-заяв та скарг не надходило, не працює, а також ступеню тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, враховує, що звільняючись від відбуття покарання умовно-достроково та з іспитовим строком, ОСОБА_7 в період дії наведених умовних строків знов скоював тяжкі злочини у тому числі корисливі, підстав для призначення йому більш м`якого покарання, нижче від нижчої межі, не вбачається.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряв вирок суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий:

Судді: