Справа № 376/1540/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/120/15 Доповідач у 2 інстанції Колокольникова
Категорія 18 11.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
11 лютого 2015 колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при секретарі - ОСОБА_5 з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Сквирського районного суду Київської області від 01 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого в приватних осіб по разових угодах, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.03.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.186 КК України - 2 роки позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з випробуванням та іспитовим строком - 2 роки; 04.06.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1, 2 ст.186 КК України -4 роки позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з випробуванням та іспитовим строком - 3 роки,

- засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 - 1000 грн. матеріальної та моральної шкоди.

Згідно вироку, 31.05.2014 року о 00 год. 20 хв. ОСОБА_7 , повторно, діючи умисно, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий молив, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу через незамкнені двері, проник до погреба, що знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_8 , звідки викрав п`ять мішків картоплі, загальною масою 170 кг. Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з місця скоєного зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті дій ОСОБА_7 потерпілій - ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди на суму 510 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати, оскільки судом істотно порушені вимоги кримінально процесуального закону та неправильно застосований законуУкраїни про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року і остаточно призначити -3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2014 року виконувати самостійно. Також, виключити з резолютивної та мотивувальної частини вироку посилання про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 1000 грн. матеріальної та моральної шкоди

Вказує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, не застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, не врахував при призначенні покарання вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 04.06.2014 року.

Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 129, п. 7 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 3 ст. 374 та п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд вирішив питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 1000 грн. матеріальної та моральної шкоди за відсутності пред`явлення останньою цивільного позову про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який щиро розкаявся, вину визнав та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Рішення суду про доведеність вини ОСОБА_7 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище відповідає фактичним обставинам справи й обґрунтовані наведеними у вироку доказами в їх сукупності, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України є вірною, що не оскаржується апелянтом.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд в достатній мірі врахував характер і ступінь тяжкості скоєного, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, розкаявся, характеризується за місцем проживання посередньо. Обставиною, що обтяжує покарання, суд вірно визнав рецидив злочинів. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вірно визнав щире каяття.

Тому, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за даним вироком є необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів. Таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і є домірним скоєному, що не оскаржується апелянтом.

Крім того, при призначенні остаточного покарання судом вірно застосована ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_7 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року був засуджений за ч.1 ст.186 КК України - 2 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням і іспитовим строком 2 роки.

Що стосується вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2014 року , за яким ОСОБА_7 засуджений за ч.ч.1, 2 ст.186 КК України -4 роки позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з випробуванням та іспитовим строком - 3 роки, то суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішити питання відбування покарання за даним вироком в порядку ст. 537 КПК України.

Разом з тим, доводи прокурора про те, що суд вирішив питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 1000 грн. матеріальної та моральної шкоди за відсутності пред`явлення останньою цивільного позову про відшкодування шкоди є обґрунтованими, у зв`язку з чим вирок суду в цій частині підлягає зміні. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А : вирок Сквирського районного суду Київської області від 01 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключити із резолютивної частини вироку посилання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 1000 грн. матеріальної та моральної шкоди В решті вирок суду залишити без змін.

Головуючий

Судді