Справа № 11-534 / 07 Головуючий
у 1-й інстанції: Калараш А.А.
296 ч.1, 342 ч.2 Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області

у складі:
головуючого - Карпія В.М. суддів -
Куценко О.В., Войтовського С. А. за
участю прокурора - Данчука В.М.
засудженого -ОСОБА_1
захисників - ОСОБА_2, ОСОБА_1

10 липня
2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1 і
захисника ОСОБА_1 на вирок
Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2007
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м.
Одеси, українець, громадянин України, раніше судимий: 02.06.2006 року Вознесенським
міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.
185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2
роки;

-
засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до 3 років обмеження
волі, за ч.2 ст. 342
КК України до 2 років позбавлення волі,
за ч.2 ст. 345 КК України до З років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено 3 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
приєднана не відбута частина покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду

Миколаївської
області від 02.06.2007 року і остаточно призначено ОСОБА_1 до
відбування 5 років позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним і засуджений за скоєння злочинів при слідуючих обставинах.

18.09.2006
року близько 00 годин 10 хв. ОСОБА_1, керуючи по довіреності автомобілем " Москвич -
412" д. н. НОМЕР_1 і рухаючись по вул.
Леніна в смт. Веселиново
Миколаївської області, побачив
автомобіль ВАЗ 21061 під керуванням ОСОБА_3,
який рухався по зустрічній смузі вказаної дороги. ОСОБА_1, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з хуліганських намірів, умисно виїхав на зустрічну смугу руху і
вчинив зіткнення свого автомобіля з автомобілем ОСОБА_3 В результаті було
спричинено технічне пошкодження передньої частини автомобіля ОСОБА_3, пошкоджена декоративна решітка, протитуманна фара, бампер,
номерний знак. Переслідуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1,
проявляючи явну неповагу до суспільства,
з особливою зухвалістю підбіг до автомобіля ОСОБА_3 і умисно наніс йому
декілька ударів в область голови, після
цього став виражатися грубою нецензурною лайкою, витяг із салону автомобіля ОСОБА_3, схопив його за шию і став бити головою об
капот. Потім ОСОБА_1 підбіг до потерпілої ОСОБА_4 , яка сиділа на передньому пасажирському
сидінні автомобіля ВАЗ -21061, схопив її
за волосся і витяг із салону автомобіля,
після чого, утримуючи, наніс декілька ударів кулаком в область
голови. Свої дії ОСОБА_1
припинив після втручання ОСОБА_5
В результаті нанесених ОСОБА_1 ударів ОСОБА_3 були спричинені
ушкодження у вигляді рваної рани в області нижньої губи, садна в області обличчя, які відносяться до легких тілесних
пошкоджень. Потерпілій ОСОБА_4 були спричинені гематома і садно в області обличчя, які також відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_1,
умисно з особливою зухвалістю,
явно виражаючи неповагу до суспільства,
сів в свій автомобіль і вдруге скоїв зіткнення з автомобілем
ОСОБА_3, при цьому спричинив пошкодження
задньої частини автомобіля ВАЗ 21061,
після чого зник з місця злочину.

В цей же
день, 18.09.2006 року близько 10.00
години ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, знаходичись в службовому автомобілі
Веселинівського РВ УМВС в районі магазину "24 години", знаючи,
що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є працівниками міліції, з метою втекти від них наніс сильний удар
ліктем в праве передпліччя сидячому поряд ОСОБА_7 , після чого намагався вистрибнути з
автомобіля. ОСОБА_7 та ОСОБА_6, виконуючи покладені на них службові обов'язки
по охороні громадського порядку,
прийняли міри по запобіганню протиправних дій ОСОБА_1, який умисно ігноруючи законні вимоги
працівників міліції, виражаючись грубою
нецензурною лайкою, вчиняв опір працівникам
міліції, що виразився в умисному
нанесені ударів руками та ногами в область голови і тіла, відштовхуванні працівників
міліції, пошкодженні мобільного телефону

ОСОБА_7 В результаті дій
ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження - ОСОБА_6 у вигляді садна в області обличчя та забиття
лівого колінного суглобу з гемартрозом,
який відносяться до середньої тяжкості,
а ОСОБА_7 у вигляді забиття
правої половини грудної клітки з набряком м'яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1
посилається на те, що справа
розслідувана органами слідства та розглянута судом упереджено, з обвинувальним уклоном. Вказує,
що не вчиняв хуліганських дій,
зіткнення автомобілів не було,
потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 він
не бив. Вказує, що в цей час знаходився
вдома, а потерпілі його обмовили у
вчиненні даного злочину. Засуджений вказує на те, що при затриманні працівниками міліції не
вчиняв їм опору і тілесні ушкодження не спричиняв, а лише не виконав їх вимоги сісти в машину, тобто,
на його думку, вчинив непокору
працівникам міліції. Також посилається на порушення норм
кримінально-процесуального закону,
допущених при розслідуванні та розгляду справи. Разом з тим, вказує,
що при призначенні покарання судом не враховані обставини, що пом'якшують покарання- позитивна
характеристика з місця роботи,
знаходження на утримані неповнолітньої дитини, батька інваліда 1 - ї групи, який потребує догляду. Засуджений ОСОБА_1 просить вирок
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

В
апеляції захисник ОСОБА_1
фактично посилається на ті ж обставини. Вказує, що зіткнення автомобілів не було, потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ОСОБА_1 не бив.
Вказує, що автомобілі не
оглядались, експертизи по їх
пошкодженням не проводились, що дає
підстави вважати, що потерпілі могли
отримати тілесні ушкодження за інших обставин. Захисник просить вирок суду в
цій частині скасувати і провадження за ч.1
ст. 296 КК України закрити за
відсутністю в діях складу злочину. Захисник також посилається на те, що при затриманні працівники міліції
спровокували ОСОБА_1 до вчинення опору,
оскільки між їх сім'єю і працівниками Веселинівського РВ УМВС склалися
неприязні стосунки їз-за того, що
останні раніше побили ОСОБА_1 і його співмешканку. Захисник вважає, що ОСОБА_1 діяв в межах необхідної оборони і
через сильне душевне хвилювання не міг правильно оцінити ситуацію, яка склалася,
а тому ці його дії підпадають під дію ч.4 ст. 36 КК України і він не підлягає
кримінальній відповідальності.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1 і його захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
які підтримали подані апеляції,
думку прокурора Данчука В.М. ,
який вважав вирок законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що апеляції не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки
суду про винність ОСОБА_1
в скоєні злочинів, за які він
засуджений за обставин, встановлених
судом, відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджуються доказами,
дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, яким дано аналіз.

Доводи засудженого про
непричетність до скоєння
злочинів спростовуються поясненнями потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_3, ОСОБА_7 , ОСОБА_6
, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 , а також протоколом огляду транспортного
засобу- автомобіля ВАЗ-21061, висновками
судово - медичних експертиз у відношенні ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,
ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_3 слідує, що він разом з ОСОБА_4 біля 24 години на своїй машині проїздив по
вул. Леніна в смт. Веселиново, де в його автомобіль умисно вдарився
автомобіль " Москвич" , під
керуванням ОСОБА_1. Останній
вибіг з машини, грубо висловлювався
нецензурною лайкою, став наносити йому
удари руками через відкрите вікно. Потім ОСОБА_1
витягнув його з машини, схопив руками за
шию і став бити головою об капот автомобіля " Жигулі ". Після цього
він також витягнув за волосся ОСОБА_4 із салону автомобіля та рукою наніс їй удар в
область голови. Потім об'їхав його автомобіль " Жигулі" і знову
умисно вчинив зіткнення в задню частину,
після чого з місця події зник.

Вказані
пояснення узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила,
що в 2004 році вона співмешкала з ОСОБА_1, а потім від нього пішла жити до батьків. ОСОБА_1 постійно
погрожував розправою їй та її батькам.
17.09.2006 року у вечірній час за нею заїхав на роботу знайомий ОСОБА_3 і коли вони
повертались додому по вул. Леніна, з провулка виїхав автомобіль
"Москвич", за кермом якого
знаходився ОСОБА_1. Побачивши
її в автомобілі, ОСОБА_1 повернув
автомобіль на зустрічну смугу і умисно зіткнувся з автомобілем ОСОБА_3. Після
цього ОСОБА_1, висловлюючись нецензурною лайкою, вибіг з машини і наніс кілька ударів рукою в
обличчя ОСОБА_3., витягнув його з машини
і декілька разів ударив головою ОСОБА_3 об машину. Потім
він витягнув її з машини і, утримуючи за
волосся, наніс декілька ударів рукою в
голову. В цей же день про скоєне вона повідомила в міліцію.

З
пояснень свідка ОСОБА_15 слідує, що 17.09.2006 року в вечірній час вона знаходилась
за місцем свого проживання, де
святкували день народження з знайомими. Приблизно о 24 годині вони почули з
вулиці крики жінки та побачила як ОСОБА_1 бив
незнайомого хлопця- водія автомобіля "Жигулі", а потім став наносити удари ОСОБА_4 Після цього ОСОБА_1 своїм
автомобілем "Москвич" вдарив автомобіль "Жигулі", і зачепившись, поволік його по дорозі.

З
пояснень свідка ОСОБА_14 вбачається, що
вона бачила як автомобіль "Москвич" тягнув за собою автомобіль
"Жигулі" і зрозуміла, що
автомобілі зіткнулись. Підійшовши ближче,
побачила тілесні пошкодження на обличчі ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Свідок
ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив,
що бачив як ОСОБА_1
допустив зіткнення з автомобілем "Жигулі", бачив кров на капоті цієї машини та
пошкодження на автомобілі.

Вказані
свідчення підтверджуються і дослідженими судом показаннями свідків ОСОБА_17 та
ОСОБА_18, які також вказували,
що бачили як ОСОБА_1 бив
головою об капот водія автомобіля "Жигулі".

З заяв
ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 до Веселинівського РВ УМВС від 18.09.2006
року слідує, що вони звернулись до
правоохоронних органів з проханням притягнути до кримінальної відповідальності
ОСОБА_1, який вночі спричинив їм тілесні
ушкодження та пошкодив машину ОСОБА_3.

Згідно
висновків судово-медичних експертиз у ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження
у вигляді рваної рани в області нижньої губи та садна на обличчі, а у ОСОБА_4 - гематома і садно на
обличчі, які могли бути спричинені від ударів
та при падінні і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а у ОСОБА_3,
що викликали короткочасний розлад здоров'я.

При
цьому, як в заявах до міліції, так і при зверненні в лікарню потерпілі
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відразу вказували,
що їх побив саме ОСОБА_1, якого ОСОБА_4 знала раніше.

Як
вбачається з протоколу огляду автомобіля ВАЗ-21061 держ. номер НОМЕР_2 на ньому
були виявлені пошкодження декоративної решітки,
протитуманної фари, бампера та
державного номерного знаку, а на капоті
і лівому крилі також виявлені мазки і краплі бурого кольору. Даний автомобіль оглядався
18.09.2006 року з 01 год.20 хв. до 02 год.

Що
стосується автомобіля "Москвич",
на якому ОСОБА_1
допустив зіткнення, то він не
оглядався, оскільки з місця події зник.

Таким
чином, перевіривши зібрані докази, суд правильно дійшов висновку стосовно
того, що посилання засудженого і його
захисників про обмову з боку потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 являються неспроможними. Про вказані злочинні
дії з боку ОСОБА_1 дали пояснення не тільки зазначені потерпілі, а й сторонні особи, які випадково стали свідками цих подій і чий
спокій та відпочинок був порушений. При цьому їх покази повністю узгоджуються з
показаннями потерпілих, висновками
судово-медичних експертиз, протоколом
огляду автомобіля ВАЗ та відповідають фактичними обставинами справи.

Суд правильно
кваліфікував вказані дії ОСОБА_1 за
ч.1 ст. 298 КК України, як хуліганство, тобто,
грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось
особливою зухвалістю.

Визнання ОСОБА_1 винним і
засудження за ч.2 ст. 342 та ч.2 ст. 345 КК України, колегія суддів також вважає обґрунтованим.

Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_8
вбачається, що 18.09.2006 року він
заступив на службу і йому стало відомо,
що у відділення міліції надійшли заяви від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на неправомірні
дії ОСОБА_1, вчинені в цю ніч. Приблизно
о 10 годині 18.09.2006 року на автозаправній станції, де вони заправляли машину, він побачив ОСОБА_1, який
добровільно підійшов до їхнього співробітника міліції- ОСОБА_6 та погодився проїхати у райвідділ. При цьому
попросив взяти з собою співмешканку ОСОБА_12 Він з ОСОБА_1 сіли на заднє
сидіння, а ОСОБА_12- на переднє
пасажирське сидіння. Керував автомобілем ОСОБА_6 Коли вони під'їжджали до
райвідділу, ОСОБА_1 наніс йому удар
ліктем в груди та став вистрибувати із салону автомобіля. Він став утримувати ОСОБА_1 Коли машина
зупинилась, то ОСОБА_6 також підбіг до
ОСОБА_1 Останній став чинити опір,
відштовхував їх, висловлювався
нецензурною лайкою. В процесі подолання опору ОСОБА_1, той наніс
сильний удар в коліно лівої ноги ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_1 посадили в машину,
то він, знаходячись в лежачому
положенні, вдарив ногою в обличчя
ОСОБА_6 За допомогою начальника
райвідділу ОСОБА_19, який під'їхав на
своєму автомобілі, їм вдалось подолати
опір ОСОБА_1 і
доставити в райвідділ.

Вказані
пояснення повністю узгоджуються з аналогічними поясненнями потерпілого
ОСОБА_6, які він дав в судовому
засіданні.

З
пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що вранці 18.09.2006 року вони разом з
ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13
і ОСОБА_10 вирішили на автомобілі,
під керуванням ОСОБА_20, поїхати
в с Широколанівка
Веселинівського району. Для цього під'їхали на автозаправочну станцію. Коли
автомобіль заправлявся, то вона
побачила, як ОСОБА_1 разом з ОСОБА_12
та працівниками міліції сіли в міліцейську машину. Вона на таксі разом з
ОСОБА_13 і ОСОБА_10 поїхала за ними. Побачила як напроти магазину
"Експрес" через відкриті задні двері працівники міліції , застосовуючи фізичну силу, садили ОСОБА_1 в машину, а він чинив їм опір. Потім ОСОБА_1 доставили
в районний відділ міліції.

Дані
пояснення узгоджуються з аналогічними поясненнями свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_13 .

Судом
також були досліджені і перепровірені показання свідка ОСОБА_12, з яких вбачається, що коли вони слідували в райвідділ в
службовому автомобілі, то ОСОБА_1 на
ходу відкрив задні двері і намагався вистрибнути. В цей час ОСОБА_7 став тримати ОСОБА_1 Коли автомобіль зупинився, то працівники міліції вимагали, щоб ОСОБА_1
знову сів в

машину. Потім ОСОБА_6 і ОСОБА_7 стали
заштовхувати ОСОБА_1
в салон, але він чинив їм опір. В цей
час під'їхав ще один автомобіль Веселинівського райвідділу, із якого вийшов працівник міліції в форменому
одязі, і допоміг посадити ОСОБА_1 в машину. Хто саме
і кому наносив удари вона чітко не бачила.

Згідно
акту медичного огляду, ОСОБА_1 18.09.2006 року
при затриманні знаходився в алкогольному сп'янінні.

Як
вбачається з висновків судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді
забиття правої половини грудної клітки з набряком м'яких тканин, віднесених до категорії легких тілесних
ушкоджень, а у потерпілого ОСОБА_6 -
ушкодження у вигляді садна в області обличчя та забиття лівого колінного
суглобу з гемартрозом, який відносяться
до категорії середньої тяжкості. Дані ушкодження могли бути спричинені в строк
і при обставинах, вказаних потерпілими.

Згідно
протоколу огляду службового автомобіля ВАЗ-2107 держ. номер НОМЕР_3, який належить Веселинівському РВ УМВС, зверху на салоні виявлені вм'ятини, що виникли від дій ОСОБА_1 коли останнього
намагались посадити в салон автомобіль і доставити в райвідділ.

Таким
чином, суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив обставини справи
і дав належну оцінку зібраним доказам.
Твердження апелянтів про те, що у
працівників міліції до ОСОБА_1
склалися неприязні стосунки у зв'язку з його попередньою поведінкою, являються надуманими. Дії засудженого судом
вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір представникові влади під час виконання
ним службових обов'язків, а також за
ч.2 ст.
345 КК України, тобто, умисне заподіяння працівникові
правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у
зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків.

Покарання
ОСОБА_1
призначено у відповідності з вимогами
ст. 65 КК України з урахуванням
ступіню тяжкості вчинених злочинів, два
із яких відносяться до категорії невеликої тяжкості, а злочин,
передбачений ч.2 ст. 345 КК до категорії середньої тяжкості; даних
про його особу, що характеризується
посередньо та з урахуванням наявності на утриманні неповнолітньої дитини. Також
суд обґрунтовано врахував, рецидив
злочинів та те, що ОСОБА_1 вчинив злочини
в стані алкогольного сп'яніння.

Правила ст. 71 КК України суд застосовані
правильно, оскільки ОСОБА_1 скоїв новий
злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням за раніше
вчинений злочин.

Порушень
вимог кримінально - процесуального законодавства, які могли б потягти скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1і
захисника ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а вирок Веселинівського
районного суду Миколаївської області від 18 травня 2007 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.