Хотинський районний суд Чернівецької області
Справа № 724/41/15-к
Провадження № 1-кп/724/20/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2015 року м.Хотин

Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині кримінальне провадження, що зареєстроване у ЄРДР за № 0000296 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Романківці, Сокирянського району, Чернівецької області, жительки АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, одруженої, пенсіонерки, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.10.2014 року біля 13.30 год., ОСОБА_4 прийшла до приміщення ДНЗ №1, що в смт. Кельменці по вул Гагаріна, 1, з метою зустрічі із завідуючою ДНЗ №1 ОСОБА_6 . Зайшовши до приміщення кабінету завідуючої ДНЗ ОСОБА_6 ОСОБА_4 одразу розпочала із нею суперечку на грунті особистої неприязні та з власних надуманих мотивів. Під час суперечки ОСОБА_4 перебуваючи навпроти ОСОБА_6 діючи умисно, з метою завдання побоїв, долонями правої та лівої руки почала наносити ОСОБА_6 почергових ударів у область правого та лівого вуха, завдавши при цьому 5 ударів. Після цього ОСОБА_4 впродовж свого злочинного умислу направленого на вчинення насильницьких дій, впіймала обома руками ОСОБА_6 за волосся на голові та почала шарпати його в різні сторони, спричинивши таким чином ОСОБА_6 фізичний біль та не завдавши тілесних ушкоджень. В цей час до приміщення кабінету ОСОБА_6 зайшли працівники ДНЗ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_4 припинила свої протиправні дії, та відпустивши ОСОБА_6 вийшла із приміщення кабінету, покинувши місце події.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала та пояснила суду, що під час розмови у кабінеті у завідуючої ДНЗ № 1 ОСОБА_6 ніяких ударів останній не наносила та не шарпала її за волосся, хоча сварилася з нею. Визнала той факт, що в приміщенні завідуючої ДНЗ №1 були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є її чоловік та зять відповідно.

Крім того ОСОБА_4 визнала, що ОСОБА_8 намагався зайти в кабінет завідуючої ДНЗ №1, але його не пустили.

Судом, допитані потерпіла, свідки, досліджено матеріали кримінальної справи в тому числі дані про особу обвинуваченої.

Не дивлячись на не визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України підтверджується повністю доказами, зібраними у кримінальній справі.

З показів потерпілої ОСОБА_6 , вбачається що 01.10.2014 року біля 13.30 год. в її службовому кабінеті ДНЗ № 1 ОСОБА_4 на ґрунті особистої неприязні, із надуманих мотивів (що ніби то вона спричинила потрапляння дочки ОСОБА_4 в реанімаційне відділення лікарні), побила її. Під час побиття ОСОБА_4 обома руками хапала її за волосся на голові, завдала п`ять ударів долонями рук по правому та лівому вуху, завдавши її сильного фізичного болю та спричинила моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 гривень.

Показами свідка ОСОБА_8 підтверджується, що коли він намагався потрапити в кабінет завідуючої, відкривши двері, побачив як ОСОБА_4 тягнула за волосся ОСОБА_6 . Після чого його виштовхнули з кабінету, а потрапивши в кабінет знову, бачив ОСОБА_4 , яка була перехилена над робочим столом ОСОБА_6 та забирала руки від її голови назад.

З показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 біля 13.30 год. 01.10.2014 року прийшли до кабінету ОСОБА_6 , вхід в кабінет блокувався з середини, в якому чулись крики ОСОБА_4 та погрози в сторону потерпілої і коли кабінет відкрився, вона побачила ОСОБА_4 біля ОСОБА_6 , яка сиділа за своїм робочим столом з розкуйовдженим волоссям, червоними щоками та червоними вухами. Після чого ОСОБА_4 продовжуючи сваритись залишила кабінет.

З показів ОСОБА_7 вбачається, що 01.10.2014 року біля 13.30 год. в службовому кабінеті ОСОБА_6 , де крім завідуючої перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , відбувалася сварка, під час якої ОСОБА_4 голосно погрожувала потерпілій та нецензурно виражалася в її адресу, вхід в кабінет завідуючої був заблокований з середини, а ОСОБА_8 , який намагався зайти в кабінет, виштовхнули з нього. Потрапивши в кабінет він побачив ОСОБА_4 біля ОСОБА_6 , яка сиділа за своїм робочим столом з розкуйовдженим волоссям, червоними щоками та червоними вухами. Після чого ОСОБА_4 продовжуючи сваритись залишила кабінет.

З показів ОСОБА_12 вбачається, що 01.10.2014 року біля 13.30 год. ОСОБА_6 , яка перебувала у своєму кабінеті погрожували, виражалися нецензурною лайкою в її адресу і коли вона потрапила в кабінет потерпілої там знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка сиділа за своїм робочим столом, через який була перехилена ОСОБА_4 , яка відпустила розкуйовджене волосся завідуючої, у якої були червоні вуха та червоні щоки.

Показами ОСОБА_10 , який є зятем обвинуваченої підтверджується, що 01.10.2014 року біля 13.30 год. він з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 приїхали з реанімації лікарні розібратися з ОСОБА_6 в ДНЗ №1, де в кабінеті завідуючої ОСОБА_4 голосно кричала на ОСОБА_6 , вдарила кулаком по столу, а ОСОБА_8 , який намагався під час цього зайти в кабінет не впустили.

Показами ОСОБА_9 , який є чоловіком обвинуваченої підтверджується, що 01.10.2014 року біля 13.30 год. він з ОСОБА_10 та ОСОБА_4 приїхали з реанімації лікарні розібратися з ОСОБА_6 в ДНЗ №1, де в кабінеті завідуючої ОСОБА_4 голосно кричала на ОСОБА_6 , вдарила кулаком по столу, а ОСОБА_8 , який намагався під час цього зайти в кабінет не впустили.

Довідкою Кельменецької ЦРЛ від 01.10.2014 року (а.с.38) підтверджується, що 01.10.2014 року в ОСОБА_6 був забій м`яких тканин голови. Фіксована на своїх болісних відчуттях гіперемія щок, вух та скроневих ділянок та була болісна пальпація м`яких тканин голови.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в частині не завдання ударів ОСОБА_4 потерпілій та відсутності з її сторони жодного прояву фізичного насильства по відношенню до ОСОБА_6 , оскільки вони спростовуються показами потерпілої, довідкою Кельменецької ЦРЛ та показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 .

Крім того невизнання ОСОБА_4 своєї вини суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинені дії, враховуючи, що обвинувачена в судовому засіданні визнала, що їхала в ДНЗ №1 розібратися із завідуючою.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, потерпілу, свідків та дослідивши матеріали кримінальної справи, характеризуючи дані про особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Так, судом встановлено, що дії ОСОБА_4 були спрямовані на умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії ОСОБА_4 за ст. 126 ч. 1 КК України, як умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, кваліфіковані вірно.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 не встановлено.

По місцю ОСОБА_14 характеризується з позитивної сторони (а.с. 67), є інвалідом ІІ-ї групи.

При призначенні покарання, суд призначає покарання у межах установлених у санкції ч.1 ст.126 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Враховуючи вищевказане, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, з урахуванням особи винної, її фізичного стану, обставин справи, суд вважає за можливе, за цей злочин призначити покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що вказане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення особи ОСОБА_4 та недопущення нею в подальшому вчиненні кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на свою користь моральну шкоду в сумі 10000 грн., а також 450 грн. понесених судових витрат, даний позов вона підтримала в суді.

Прокурор в судовому засіданні вирішення розміру задоволення цивільного позову залишив на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник в судовому засіданні цивільний позов не визнали.

Суд при визначенні розміру моральної шкоди, який обвинувачена повинна відшкодувати, враховує характер та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових витрат (їх тривалість) з врахуванням стану здоров`я потерпілої, змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та з того, що розмір моральної шкоди, визначений потерпілою, включає і моральну шкоду від нанесення, як вважає потерпіла, тілесних ушкоджень.

На підставі вище викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.

Крім того враховуючи граничний розмір витрат на правову допомогу, з обвинуваченої на користь потерпілої слід стягнути витрати на правову допомогу в повному розмірі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, ст. 1167 ЦК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати, пов`язані із наданням правової допомоги у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 в іншій частині - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1