Справа № 551/1023/14-к
ВИРОК
іменем України
22.01.2015 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

її захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000280 від 06 липня 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Селецька Оржицького району Полтавської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, неодруженої, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2014 року близько 19-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік пастівника розташованого у с. Самарі Шишацького району Полтавської області, на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи з прямим умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та суспільну небезпечність їх наслідків, передбачаючи та бажаючи їх настання, після взаємної словесної сварки з ОСОБА_4 шляхом завдання останній не менше 29 ударів руками зжатими в кулак по обличчю та інших частинах тіла спричинила потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден, що розташовані на правій половині обличчя (скулова ділянка, ділянка носо-губної складки, щока, нижня губа) та на лівій половині обличчя (скулова ділянка, ділянка носо-губної складки, щока, верхня губа); синців, що розташовані в ділянці правого лобного бугра; в скроневій ділянці зліва; на задній поверхні середньо-нижньої третини лівого плеча; на задній поверхні нижньої третини правого стегна; на зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна; на передній поверхні середньої третини лівого стегна, з яких закрита черепно-мозкова травми, струс головного мозку, садна обличчя, синці в ділянці правого лобного бугра, в скроневій ділянці зліва відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої, всі інші, як у своїй сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю та пояснила, що починаючи з червня 2014 року перебувала у неприязних стосунках з потерпілою ОСОБА_4 , яка є її двоюрідною сестрою. Вказані стосунки були обумовлені негідною повідною потерпілої, яка оскорбляла обвинувачену та її брата, розповсюджувала про членів їхньої родини чутки негативного змісту.

05 липня 2014 року після 19-00 год., прямуючи за коровою до пасовища у с. Самарі Шишацького району обвинувачена стала об`єктом нетактовних висловлювань з боку потерпілої коли проходила повз домогосподарство родичів останньої. Про вказану обставину вона розповіла братові ОСОБА_8 , який займався випасом корів у цей день. Того ж дня близько 19-30 год., під час того як вона та потерпіла гнали корів додому між ними сталась словесна сварка, яка висловлювалась у взаємних образах. В подальшому вказана сварка переросла в обоюдну бійку під час якої вона нанесла потерпілій декілька ударів кулаками по обличчю та іншим частинам тіла, крім того дряпала потерпілу нігтями та тягала за волосся.

Вказану бійку намагався припинити її брат ОСОБА_9 , а також брат та мати потерпілої. Жодних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 не завдавав, а навпаки намагався розборонити її та потерпілу, відтягуючи сестру за ногу.

Стверджує, що їй також були завдані тілесні ушкодження, у вигляді подряпин та вирваного волосся. До зникнення сережок потерпілої ні вона, ні її брат жодного відношення не мають. Чи були на час бійки на потерпілій сережки не пам`ятає. З впевненістю стверджує, що потерпіла свідомість не втрачала.

Цивільний позов до себе визнала частково в межах заявлених матеріальних збитків. Моральну шкоду не визнала з огляду на відсутність у нею заробітку, а також того, що виниклий конфлікт спричинено негідною поведінкою самої потерпілої.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила наявність неприязних стосунків між нею та обвинуваченою ОСОБА_10 і її молодшим братом ОСОБА_9 , які, на її думку, погіршились з вини родини обвинуваченої.

05 липня 2014 року близько 19-30 год. повертаючись разом з коровами з пасовища, що у с. Самарі Шишацького району Полтавської області між нею з одного боку, обвинуваченою ОСОБА_6 та братом останньої неповнолітнім ОСОБА_8 з іншого боку сталась словесна сварка, яка виражалась у взаємних образах та висловлюваннях нецензурною лайкою. В ході даної сварки обвинувачена ОСОБА_6 , яка йшла попереду обернулась та нанесла їй удар по голові дерев`яною палицею, що вона використовувала для погону корови. Після цього удар палицею був нанесений їй по нозі братом обвинуваченої ОСОБА_8 . В подальшому удари по голові та іншим частинам тіла їй наносили, як обвинувачена так і її брат. Від завданих ударів вона на деякий час втратила свідомість, а коли прийшла до тями то побачила та відчула, як ОСОБА_8 знімає у неї з вуха золоту сережку, що була подаровані їй на 16- річчя хрещеною та які вона ніколи не знімала. Бійка була припинена коли на місце події прибула її мати та брат ОСОБА_11 . В цей час, посилаючись на необхідність догляду за коровами, ОСОБА_8 залишив місце бійки.

Працівникам міліції, які прибули на місце події, вона розповіла про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень та зникнення сережок, але останній факт ними не документувався, а лише вживались заходи щодо пошуків сережок на місці події та висловлення пропозиції обвинуваченій та її брату повернути сережки власниці.

Окрім зізнавальних пояснень ОСОБА_6 її вина у спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої повністю підтверджується, а показання потерпілої ОСОБА_4 щодо причетності обвинуваченої та її брата ОСОБА_12 до викрадення золотих сережок потерпілої, а також причетності останнього до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій спростовуються наступними доказами дослідженими судом:

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_12 , який будучі допитаним в присутності законного представника матері ОСОБА_13 та педагога ОСОБА_14 пояснив, що дійсно став свідком бійки, що виникла в літку 2014 року між його рідною сестрою ОСОБА_15 та двоюрідною сестрою ОСОБА_16 . Хто став ініціатором бійки достеменно стверджувати він не може. Сам він участі у бійці не приймав, а лише намагався розборонити сестер, відтягуючи ОСОБА_16 за ногу від сестри. Місце події він залишив, ще до закінчення бійки по прибуттю на місце матері ОСОБА_16 , в зв`язку з необхідністю догляду за коровами, яких він пас.

Жодного відношення до зникнення сережок потерпілої він не та його сестра не мають, чи були сережки на потерпілій під час бійки він не пам`ятає;

- показаннями свідків ОСОБА_17 , який є рідним братом потерпілої та ОСОБА_18 , яка є матір`ю потерпілої. Вказані особи зазначили, що в липні 2014 року у вечірній час, почувши крики старшої доньки потерпілої про побиття матері, прибули на пасовище у с. Самарі Шишацького району Полтавської області, першою - ОСОБА_19 , а другим - ОСОБА_17 . Там вони побачили бійку між ОСОБА_10 та ОСОБА_20 при цьому перша знаходилась зверзу на останній, в той час як вона лежала на спині, та утримуючи її за волосся, наносила удари. Вони не бачили, щоб ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження потерпілій. Про те, що частина ушкоджень нібито була спричинена дерев`яною палицею дізнались від потерпілої.

Після бійки вказані свідки по одинці та разом з потерпілою, декілька разів повертались на місце бійки з метою відшукання золотих сережок, що були загублені потерпілою з цією метою навіть прощупувати та викошували траву, що там росла, та лише не знайшовши вказані сережки на місці події вирішити, що вони були вкрадені обвинуваченою та її братом;

- показаннями свідків ОСОБА_21 , заступника начальника слідчого відділення Шишацького РВ УМВС, ОСОБА_22 , оперуповноваженого сектору карного розшуку Шишацького РВ України в Полтавській області, які вказали, що в літку 2014 року, у вечірній час доби в складі слідчо-оперативної групи здійснювали виїзд до с. Самарі Шишацького району Полтавської області за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Явних тілесних ушкоджень на потерпілій вони не бачили, остання вказувала, що тілесні ушкодження їх спричинила обвинувачена та її менший брат. Про зникнення сережок потерпіла повідомляла, але не могла з впевненістю стверджувати, що вони були викрадені іншими учасниками бійки. Так, у власноручно написаній нею заяві та поясненні вказаний факт відображений не був. В зв`язку з цим працівниками міліції разом з родичами потерпілої навіть приймались заходи щодо пошуку зниклих сережок на місці події, які не принесли бажаного результату. При цьому огляд місця події, як слідча дія, ними не проводився, відповідні процесуальні документи за його наслідками не складались;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , дільничного інспектора міліції Шишацького РВ УМВС та ОСОБА_24 , помічника оперативного чергового Шишацького РВ УМВС, які повідомили, що в літку 2014 року у складі СОГ приймали участь у виїзді до с. Самарі Шишацького району Полтавської області за фактом бійки. ОСОБА_23 повідомив, що на потерпілій ОСОБА_4 бачив кров, на обвинуваченій тілесних ушкоджень не бачив. При цьому ОСОБА_4 заявляла, що її побила саме ОСОБА_6 . Обидва свідки вказали, що потерпілою були втрачені сережки в зв`язку з чим проводився їх пошук на місці пригоди, в тому числі працівником ОВС ОСОБА_24 , які не принесли позитивного результату;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка зазначила, що свідком бійки між обвинуваченою та потерпілою не була, але здалеку чула, що вони розмовляли на підвищених тонах. Також на підвищених тонах з потерпілою там же розмовляв брат обвинуваченої ОСОБА_8 .

- показаннями свідка ОСОБА_26 , якій зазначив, що є цивільним чоловіком потерпілої та вони мають двох спільних дітей. 05 липня 2014 року, знаходячись на роботі, по телефону дізнався про побиття його дружини в зв`язку з чим порадив їх звернутись до міліції по телефону 102. В подальшому побачив у дружини тілесні ушкодження та дізнався від неї, що її було побито ОСОБА_10 та її братом ОСОБА_8 . Також дізнався про зникнення сережок, але так і не зміг з впевненістю вказати чи були сережки втрачені в ході бійки чи зняті іншими учасниками.

Після отриманих ушкоджень, дружина деякий час стаціонарно лікувалась в Шишацькій ЦРЛ, поклавши на нього обов`язок догляду за малолітніми дітьми. Старша донька, яка стала свідком побиття матері отримала переляк та деякий час погано спала у ночі;

- висновком судово-медичної експертизи № 216 від 24.07.2014 року згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: закрито черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна, що розташовані на правій половині обличчя (скулова ділянка, ділянка носо-губної складки, щока, нижня губа); на лівій половині обличчя (скулова ділянка, ділянка носо-губної складки, щока, верхня губа); синці, що розташовані в ділянці правого лобного бугра; в скроневій ділянці зліва; на задній поверхні середньо-нижньої третини лівого плеча; на задній поверхні нижньої третини правого стегна; на зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна; на передній поверхні середньої третини лівого стегна, на передній поверхні правого стегна у середній третині; на зовнішній поверхні середньої третини правого стегна, які могли утворитися не менш від 32 (тридцяти двох) точок прикладання сили твердих тупих предметів, якими також могли бути удари руками зажатими в кулак, ноги у взутті, в дані анатомічні ділянки тіла (голова -25, верхні та нижні кінцівки 7), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови, окрім синців на передній поверхні правого стегна (2) та на зовнішній поверхні правого стегна (1), що відповідають більш ніж 10-ти добовий давнині та по ступеню тяжкості відносяться: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна обличчя, синці в ділянці правого лобного бугра, в скроневій ділянці зліва, у своїй сукупності до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, всі інші синці, як у своїй сукупності, так і кожне окремо до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень вони не могли утворитися при падінні на тверду площину (а.с. 108-109);

- висновками судно-медичної експертизи № 306 від 11.09.2014 та № 327 від 18.09.2014 згідно яких тілесних ушкоджень, характерних для насильницького зривання сережок у гр. ОСОБА_4 , при судово-медичній експертизі, не виявлено.

Враховуючи характер, виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (зокрема закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку) після їх отримання вона могла втрачати свідомість.

Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження, не є небезпечними для життя в момент спричинення (а.с.110-112).

Враховуючи відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень, характерних для насильницького зривання сережок та того, що як самою потерпілою, так її родичами приймались заходи по пошуку втрачених сережок на місці події та лише після того, як вони не принесли бажаного результату була висунута версія про можливу причетність до викрадення сережок обвинуваченої та її брата ОСОБА_8 , суд вважає, що причетність ОСОБА_6 та ОСОБА_27 до даного факту є лише припущеннями потерпілої та її представника, які не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні також доводи потерпілої та її представника про спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій у співучасті з братом ОСОБА_27 та використання обвинуваченою будь-яких предметів чи частин тіла, окрім рук, для завдання таких ушкоджень потерпілій.

Згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Під час судового розгляду обвинувачення прокурором в порядку ст.ст. 338-339 КПК України не змінювалось, додаткове обвинувачення не висувалось.

З огляду на досліджені судом докази, а також вимоги ст. 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої або притягнення в межах даного судового розгляду до відповідальності інших осіб.

В той же час суд констатує порушення працівниками Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області, які здійснювали виїзд на місце вчинення злочину принципу публічності кримінального процесу, що виразилось у прихованні ними при проведенні першочергових слідчий (розшукових) дій факту втрати потерпілою ОСОБА_4 під час бійки сережок, а також у не проведенні ними такої основоположної слідчої дії, як огляд місця події, наслідком чого стала відсутність фіксування слідів злочину, можливих знарядь використаних при його вчиненні тощо. Крім того питання про наявність у потерпілої слідів, характерних для насильницького зривання сережок було поставлено експерту слідчим лише у постанові від 08.09.2014 року, тобто більше ніж через 2 місяці після виниклої події.

Враховуючи те, що КПК України не передбачено право на постановлення судом окремих ухвал, суд вважає необхідним прореагувати на вказані порушення службовими листами, направленим для вжиття заходів реагування на ім`я прокурора Шишацького району Полтавської області та начальника Шишацького РВ УМВС.

Суперечності у свідченнях обвинуваченої та свідка ОСОБА_27 в частині того, яким чином він намагався припинити бійку між сестрами суд вважає не критичними та такими, що могли виникнути з плином часу, що пройшов з моменту події через несталу психіку та несформований світогляд свідка, з огляду на його малолітній вік.

За таких обставин, суд кваліфікує діє ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення нею легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченій суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До кримінальної відповідальності обвинувачена притягуються вперше, працездатна, але не працює, показань для лікування від наркоманії чи алкоголізму не має (а.с.115,119).

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Незважаючи на те, що в судових дебатах та в останньому слові обвинувачена ОСОБА_6 заявила, що щиро розкаюється у скоєному, суд не вбачає в її поведінці ознак щирого каяття, оскільки зовнішня поведінка обвинуваченої, яка весь час провину за виниклу бійку намагається покласти виключно на потерпілу, та надані нею в суді пояснення не дають суду достатніх підстав вважати, що остання переживає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засуджую свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває почуття сорому та докори сумління, що є основними складовими такого морально-психологічного явища, як щире каяття.

Виходячи з викладеного, врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, зокрема її молодий вік, те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та колишнім місцем навчання характеризується позитивно, не працює, а отже не має джерела доходу (а.с.113,115-118), за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченій кримінального покарання у виді громадських робіт, що цілком відповідатиме меті кримінального покарання, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню подібних кримінальних правопорушень в майбутньому.

Питання, заявленого потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_6 цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди (а. с. 82), суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема особистих пояснень потерпілої та свідків, фіскальних чеків, що підтверджують вартість придбаних потерпілою в період лікування ліків та інших витрат, суд дійшов висновку, що потерпіла внаслідок спричинених їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень вимушена була проходити стаціонарне лікування в Шишацькій ЦРЛ та їх було призначено відповідне медикаментозне лікування, витрати на проведення якого з боку потерплої склали 724,70 грн. (а.с.83). В зв`язку з цим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає повному задоволенню у розмірі вищевказаної суми.

Разом з цим, з урахуванням конкретних обставин кримінального порушення, характеру та обсягу душевних і психічних страждань, яких зазнала потерпіла, як під час вчинення відносно неї протиправних дій з боку обвинуваченої ОСОБА_6 так і внаслідок вчинення вказаних дій, що виразились у перенесенні нею приниження, відчутті болю, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності та неможливості в повній мірі здійснювати догляд за кількамісячною дитиною під час стаціонарного лікування, а також з урахуванням матеріального становища обвинуваченої, яка не працює та не має джерела доходу, знаходиться на утриманні брата та матері, суд вважає за можливе позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в межах 1500 грн., що буде справедливим, розумним та співрозмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин справи.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача чи цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, а від так у задоволенні позовних вимог потерпілої в частині стягнення з обвинуваченої витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. згідно квитанції № 3298 від 09 липня 2014 року, виданої адвокатом ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Відомості щодо речових доказів по справі, інших процесуальних витрат в матеріалах обвинувального акту відсутні та прокурором в судовому засіданні не оголошувались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 - визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 724,70 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним порушенням, а всього стягнути 2224 (дві тисячі двісті двадцять чотири) 70 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - суддя ОСОБА_1