АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/12/14 Справа № 182/3856/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2013 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Люботин Харківської області, громадянство України, проживає АДРЕСА_1 , судимий:

- 21.02.2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 10.12.2009 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2, ст. 395 КК України на 4 роки позбавлення волі, 16.08.2012 року звільнений умовно-достроково на 11 місяців ,-

засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вирком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2009 року, остаточно призначено до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 09.03.2013 року в денний час, знаходячись біля СШ № 25 по пр. Трубників № 46 в м. Нікополі Дніпропетровської області, діючи умисно і повторно, незаконно придбав у невстановленої особи сліп-пакет з психотропною речовиною «метамфетамін» масою 0,2841 г, який він зберігав при собі для особистої потреби без мети збуту і який, у цей же день, близько 13.00 години на пр. Трубників в м. Нікополі, за обставин викладених у вироку, був вилучений працівниками міліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого злочину і кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даних про його особу, внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів посилається на обставини, які на його думку суттєво пом`якшують покарання, з урахуванням яких просить призначити йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України (т. 1 а.п. 15).

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу чи інші докази на підтвердження доводів апеляції сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, який просив апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без змін, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог вказаного закону.

Так, судом враховано, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується негативно, має хронічний гепатит, раніше судимий. Крім того, судом призначено остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за правилами ст. 71 КК України, що відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинувачений вчинив злочин у період іспитового строку за попереднім вироком за аналогічний злочин.

Доводи в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності на утриманні неповнолітніх дітей не знайшли свого підтвердження відповідними матеріалами провадження, а тому слід вважати надуманими.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а призначене покарання в межах санкцій ч. 2 ст. ст. 309 КК України, за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює, як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2013 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду: