Справа № 11 - 125/08.
Головуючий по першій інстанції
Категорія: 368 ч. 2 КК України. Доповідач
м. Луцьк 14
Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду
Волинської області в складі:
головуючого-судді: Оксентюка В.Н.,
суддів Матата
прокурора Старчука В.М.,
захисника ОСОБА_2.,
засудженої ОСОБА_1,
у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженоїОСОБА_1 та її адвоката ОСОБА_2. на вирок Луцького міськрайонного від
5 грудня 2007 року, яким,-
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженка м. Дубно Рівненської області, українка, громадянка України, освіта
вища, одружена, працююча лікарем неврологічного відділення Волинського
обласного територіального медичного об'єднання, жителька АДРЕСА_1, раніше не
судима,-
засуджена за ст. 368 ч. 2 КК України на 5 (п'ять ) років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати адміністративні посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій строком на один рік.
На підставі ст. 75,76 КК УкраїниОСОБА_1
звільнена від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона
протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;
органи про зміну місця проживання, роботи;
з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний західОСОБА_1 залишений попередній - підписку
Речові докази: 10 ( десять ) відеокасет залишені на
зберіганні при матеріалах справи; 200 гривень звернуто в дохід держави; коробку
цукерок та пляшку коньяку постановлено знищити; медичні документи повернуті за
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів
судової палати,-
Даним вироком ОСОБА_1 визнана винною і засуджена за те,
що вона, займаючи посаду завідуючої неврологічним відділенням Волинського
обласного територіального медичного об'єднання та будучи службовою особою, в
межах повноважень та відповідно до наказу № 5/од від 15 січня 2007 року
начальника управління охорони здоров'я Волинської обласної державної
адміністрації, згідно якого вона затверджена в склад обласної лікарсько-консультативної
комісії по видачу висновку на дитину-інваліда, попередньо створивши затримку в
оформленні медичних документів для продовження групи інвалідності, мотивуючи це
необхідністю довести ще інші документи, 16 березня 2007 року в кабінеті „ординаторська”
неврологічного відділення Волинського обласного територіального медичного
об'єднання, що в м. Луцьку по проспекту Відродження,30, за оформлення медичних документів для
продовження групи інвалідності ОСОБА_3 отримала в якості хабара гроші в сумі 50
гривень відОСОБА_4, після чого у виписці із амбулаторної картки Ф -112/о
зробила запис про те, що медичні документиОСОБА_3скеровуються на
лікарсько-консультативну комісію (ЛКК ) для призначення групи інвалідності. На
підставі поданихОСОБА_1 медичних документів 28.03.2007 року ЛКК був виданий
подальшому призначено виплату державної соціальної допомоги на дитину-інваліда
того,ОСОБА_1, повторно. 25 квітня 2007 року, біля 14 години, в приміщенні
службового кабінету, в якості хабара отримала від ОСОБА_5кошти в сумі 200
гривень за оформлення сина на госпіталізацію, після чого за розпорядженням
підсудної малолітньогоОСОБА_6 було оформлено на стаціонарне лікування.
ЗасудженаОСОБА_1
та її захисник ОСОБА_2 у поданій на вирок апеляції посилаються на однобічність та неповноту досудового та
судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи
та неправильного застосування судом кримінального закону. Посилаються на те, що
завідуюча дитячим неврологічним відділенням Волинського обласного
територіального медичного об'єднання не являлась службовою особою відносно
хворих, яких вона лікувала як лікар. А тому суд безпідставно визнав її винною у отриманні хабара від ОСОБА_5за
сприяння у поміщенні на стаціонарне лікування її дитини та отриманні хабара від
ОСОБА_4 за оформлення медичних документів для продовження групи інвалідності її
Суд передчасно
прийшов до висновку, щоОСОБА_1 є службовою особою, яка обіймала посаду,
пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій і безпідставно засудив
її за ст. 368 ч. 2 КК України.
вирок скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_1за ст. 368
ч. 2 КК України за відсутністю в її діях складу злочину, а провадження по
кримінальній справі закрити.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи
апеляції, пояснення засудженоїОСОБА_1 та
її адвоката ОСОБА_2., які свою апеляцію підтримали, прохали вирок щодоОСОБА_1
скасувати та постановити виправдувальний вирок, міркування прокурора про
залишення апеляції без задоволення, а вироку суду без змін, дослідивши
матеріали кримінальної справи, колегія суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 КПК України вирок, постанова
чи ухвала апеляційного суду перевіряються апеляційним судом в межах апеляції.

При розгляді справи по суті суд першої інстанції
правильно встановив фактичні обставини справи і цим обставинам дав вірну юридичну
оцінку. ДіїОСОБА_1 вірно кваліфікував за ст. 368 ч. 2 КК України, як повторне
одержання хабара, поєднаного з вимаганням хабара.

ВинністьОСОБА_1 у даних злочинах стверджуються зібраними
та дослідженими у суді доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_4, які вона
давала в ході досудового слідства та в суді про те, що 16 березня 2007 року
вона передалаОСОБА_1 в якості хабара 50 гривень за оформлення медичних
документів для продовження групи інвалідності ОСОБА_3.; показаннями свідка
ОСОБА_5 про те, що 25 квітня 2007 року за поміщення на стаціонарне лікування у
неврологічне відділення її малолітнього сина вона передала завідуючій даного
відділенняОСОБА_1 в якості хабара гроші в сумі 200 гривень.

Матеріалами кримінальної справи та вироком суду
стверджується, що вказані гроші, в якості хабара, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
передалиОСОБА_1 не як лікарю, за виконання нею своїх професійних обов'язків, а
як завідуючій неврологічним відділенням Волинського обласного територіального
медичного об'єднання за виконання її службових обов'язків, пов'язаних з
виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а саме: за поміщення на стаціонарне лікування у ввірене
їй відділення малолітньогоОСОБА_6 та за належне оформлення медичної
документації для продовження групи інвалідностіОСОБА_3Після отримання
хабараОСОБА_1 помістила на стаціонарне лікування малолітньогоОСОБА_6, а також
оформила відповідну медичну документацію наОСОБА_3на підставі якої ЛКК
продовжилаОСОБА_3інвалідність та призначила державну соціальну допомогу, тобто
діїОСОБА_1, які були пов'язані з отриманням нею хабара призвели до настання
юридичних фактів.

Той факт, щоОСОБА_1, при вчиненні інкримінованих їй дій,
виконувала обов'язки завідуючої неврологічним відділення і була службовою
особою об'єктивно стверджується її повноваженнями, визначеними у посадовій
інструкції, відповідно до якої, завідуюча неврологічним відділенням, належить
до професійної групи „керівників”, в обов'язки якої входить управління та
керівництво відділенням, відбір та поміщення хворих на госпіталізацію, видача
медичних висновків дітям-інвалідам, а також виконання інших обов'язків, які
носять організаційно-розпорядчий характер і є обов'язкові для виконання всіма
працівниками відділення ( а.с. 318-323 ).

Згідно абзацу шостого п. 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 5 від 26 квітня 2002 року „Про судову практику у справах про
хабарництво” працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні, виробничі або технічні функції,
можуть визнаватись службовими особами, якщо поряд з цими функціями вони
виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов'язки.

Саме організаційно-розпорядчі обов'язки завідуючої
відділенням і виконувалаОСОБА_1 при отриманні хабара від ОСОБА_4 та ОСОБА_5., а
тому її дії суд вірно кваліфікував за ст. 368 ч. 2 КК України.

Тому доводиОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2. про те,
щоОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_4, ОСОБА_5та їх малолітніх дітей діяла як
лікар, не як службова особа, не грунтуються на матеріалах справи та зібраних
доказах.

ПоказанняОСОБА_1, данні нею в ході досудового слідства та
в судовому засіданні в тій частині, що будь-яких коштів від ОСОБА_4 та
ОСОБА_5вона не отримувала, повністю спростовані як показаннями свідків ОСОБА_4
та ОСОБА_5., а також і іншими доказами ( 240-241; 260-261 ).

Крім цього, своїй апеляції засудженаОСОБА_1 та її
захисник ОСОБА_2, обгрунтовуючи свою апеляцію також неповнотою досудового та
судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи
та неправильним застосуванням судом першої інстанції кримінального закону не
вказали в чому саме проявилась однобічність та неповнота досудового та судового
слідства, в чому виразилась невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, який закон судом першої інстанції застосований неправильно та який підлягає
застосуванню, а тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити
законність вироку суду першої інстанції в цій частині.

При обранні міри покарання суд врахував суспільну
небезпеку, тяжкість вчиненого злочину та особу винної. Суд врахував, що до
кримінальної відповідальностіОСОБА_1 притягується вперше, позитивно
характеризується. З наведених підстав суд правомірно застосував ст. 75 КК
України і звільнив засуджену від відбування основного покарання з випробуванням
з іспитовим строком на один рік.

Обране покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК
України є необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових
злочинв.

Підстав для скасування вироку щодоОСОБА_1 і постановлення
щодо неї виправдувального вироку колегія суддів судової палати не знаходить.

Керуючись ст. 365,366 КПК України, колегія суддів судової
палати,-

у х в а л
и л а:

Вирок Луцького міськрайонного суду від 5 грудня 2007 року
щодо ОСОБА_1залишити без зміни, а апеляціюОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2. -
без задоволення.

Головуючий
В.Н. Оксентюк.

(
підписи ) О.В.
Матат.

Судді
О.С.
Пазюк.

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н. Оксентюк.