Справа № 136/121/15-к
В И Р О К
іменем України

"05" березня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000366 від 22 грудня 2014 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької обл., жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого Липовецьким районним судом Вінницької області 28.02.2012 року за ст.185 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 04.06.2014 року з невідбутим строком покарання 6 місяців 29 днів, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2014 року біля 16 години 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), знаходячись в будинку громадянки ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 на декілька хвилин, вийшла з будинку, шляхом вільного доступу з жіночої сумки чорного кольору, яка належить ОСОБА_5 таємно викрав два мобільні телефони марки «LG» та «SAMSUNG» та зарядний пристрій до мобільного телефону «SAMSUNG», вартість яких становить згідно висновку експерта № 1098 від 28.12.2014 року відповідно 532 грн. та 294 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 826 гривень.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками - крадіжка, вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення за обставин наведених в обвинувальному акті.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду також розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками крадіжка вчинена повторно.
При призначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше судимий 28.02.2012 року Липовецьким районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 04.06.2014 року звільнений умовно - достроково з невідбутим строком покарання 6 місяців 29 днів, маючи не зняту та не погашену судимість 20 грудня 2014 року вчинив повторно нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання; за місцем проживання характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності, на що вказує довідка видана Липовецькою міською радою; на диспансерному обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння. При цьому суд враховує, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив в період невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 28.02.2012 року, будучи умовно достроково звільненим від покарання на 6 місяців 29 днів, а тому суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про процесуальні витрати та речові докази у справі суд вирішує відповідно до положень ст.100, 124 КПК України.
Судом також встановлено, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Проте для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та виключення спроб вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне, до вступу вироку в законну силу змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Вінницькій установі виконання покарань №1 УДПтС Вінницької області, оскільки обвинувачений не з`являвся до суду без поважної причини, у зв`язку із чим був підданий примусовому приводу, і тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі може переховуватися від кримінально-виконавчої інспекції, чим перешкодити виконанню вироку.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 28.02.2012 року у виді 2(двох) років позбавлення волі.
Речові докази - два мобільнгі телефони марки «LG» та «SAMSUNG» та зарядний пристрій до мобільного телефону «SAMSUNG» повернуті потерпілій залишити в її розпорядженні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 307 гривень 45 копійок.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання змінити на тримання його під вартою, взявши його під варту із зали суду.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1