Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2008 року м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Попович С. С.

секретаря: Черкес У. О.

прокурора Баландіної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська кримінальну справу про
обвинувачення : ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, освіта середня спеціальна, розлученого, на утриманні має двох
неповнолітніх дітей, українця, громадянина України, на даний час не працює,
згідно ст. 88 КК України раніше не судимого ,
-

за ст. 164 ч. 1 КК України, -

встановив:

Підсудний
злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
неповнолітньої дитини (аліментів).

Злочин вчинено за наступних обставин.

Відповідно до постанови судді Васильківського
міського суду Київської області від 06 липня
1996 року підсудний зобов”язаний сплачувати у користь ОСОБА_2. аліменти
на утримування неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження в
розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків. На виконання постанови судді було видано
виконавчий лист за № 2-354.

Проте з вересня 2002 року по травень 2006
року підсудний злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітніх
дітей. Заборгованість по аліментах станом на 01 травня 2006 року становила 6053
гривень.

В
судовому засіданні підсудний вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 164 ч.1
КК України визнав фактично частково та пояснив суду, що дійсно він не сплачував
аліментні платежі, оскільки був безробітнім. До вересня 2002 року аліменти
сплачувались. Після приблизно пів року перебував на обліку в центрі зайнятості,
де йому пропонували роботу в різних організаціях, але він відмовлявся так як
його така робота не влаштовувала по тих чи інших причинах, сам підходячої
роботи знайти не зміг.

Будучи ж допитаним
як обвинувачений в ході досудового слідства ОСОБА_1пояснив, що обвинувачення
йому зрозуміле та слідчим роз'яснено. Свою вину в пред'явленому йому
звинуваченні, викладеному в постанові слідчого від 13 червня 2006 року, визнає
частково, у вчиненому щиро розкаюється та по суті пред'явленого обвинувачення
вказував, що він злісно не ухилявся від сплати аліментів так як не мав на це можливості,
добровільно гроші своїй колишній дружині ОСОБА_2 висилав по пошті, але чеки не
зберіг. А також пояснив, що у 1992 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, 1972 р.н.
Від шлюбу у них народився син -ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. . 19 листопада 1996 року шлюб з ОСОБА_2 було розірвано, так
як у них склалися неприязні відносини. В 1996 році після розірвання шлюбу їхня
спільна дитина залишилась на вихованні у його колишньої дружини ОСОБА_2. 01
липня 1996 року рішенням Васильківського міського суду Київської області було
призначено виплату аліментних платежів ним на користь ОСОБА_2на утримання
їхньої спільної дитини ОСОБА_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітків, але не менше як мінімального неоподаткованого мінімуму доходів
громадян в місяць на дитину. По місцю роботи з нього стягували аліменти на
утримання сина ОСОБА_3. Він сплачував аліментні платежі до вересня 2002 року.
Після цього він аліментні платежі не сплачував так як ніде не працював та
можливості знайти роботу він не мав. На протязі 2002-2004 років він більше
ніяких грошей колишній дружині на утримання їхнього сина ОСОБА_3 не сплачував,
так у нього не було стабільної роботи. На виклики та попередження судового
виконавця не реагував. Знає що заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 01
травня 2006 року становить 6053 гривень 65 копійок. Допомогу на утримання сина
ОСОБА_3 в будь-якій іншій формі не надавав. Пояснив, що часто приїжджав до
своєї дружини в м. Васильків, але дружина не надавала йому можливості
зустрічатися з сином ОСОБА_3, так як створювала різні перешкоди. Державний
виконавець неодноразово попереджав його про кримінальну відповідальність за
несплату аліментних платежів.

Проте,
незважаючи на часткове визнання визнання своєї вини самим підсудним вона
повністю доведена як його ж по суті показами так і показами визнаної потерпілою
по справі, показами свідків, матеріалами справи.

Так,
будучи допитана в ході досудового слідства потерпіла ОСОБА_2. ствердила, що
у 1992 році вона зареєструвала шлюб з
ОСОБА_1., 1970 р.н.. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син -ОСОБА_3.
01 липня 1996 року рішенням Васильківського міського суду Київської області її
шлюб з ОСОБА_1. було розірвано. Одночасно вона подала в суд і заяву про
стягнення з підсудного на утриманя її неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліментів.
Починаючи з липня 1996 року її колишній чоловік ОСОБА_1повинен був сплачувати
на утримання сина аліменти через органи державної виконавчої служби. Починаючи
з серпня 2002 року її колишній чоловік ОСОБА_1від сплати аліментів на утримання
їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 ухилявся, до сина з 2002 року
ОСОБА_1приїжджав дуже рідко, його вихованням не цікавився. Грошей на утримання
сина їй особисто не передавав і по пошті не висилав. Оскільки її колишній
чоловік ОСОБА_1ухилявся від сплати аліментних платежів вона була змушена
звернутися в органи внутрішніх справ про притягнення його до кримінальної
відповідальності. На протязі 2002-2006 років ОСОБА_1продуктів харчування та
одягу сину не передавав та особисто не приносив. Також на протязі 2002-2006
років ОСОБА_1сам особисто або через своїх батьків не передавав ні грошей ні
одягу для сина ОСОБА_3. На протязі 2002-2006 років вона з колишнім чоловіком
ОСОБА_1. ніяких відносин не підтримує і чи за цей період він був
працевлаштований вона не знає. Вона наполягає, що на протязі 2002-2006 років
аліментів на утримання сина ОСОБА_3. їй по пошті чи нарочно не сплачував і
будь-яких грошей взагалі їй не передавав.

Показами свідка ОСОБА_4 яка як в
суді так і в ході досудового слідств підтвердила, що вона працювала державним
виконавцем з лютого 2006 року. В неї на виконанні знаходилось виконавче
провадження № 964 по сплаті аліментних платежів ОСОБА_1, 1970 року народження,
прживає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3р.н. на утримання їхнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. Під час вивчення виконавчого провадження було
з'ясовано, що ОСОБА_1ухилявся від сплати аліментів, добровільної допомоги не
надавав. Після цього було направлено подання в органи внутрішніх справ про
притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 164 ч. 1 КК
України. З 2002 року ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого
заборгованість по сплаті аліментних платежів на 01 травня 2006 року складала
6053 гривень 64 копійки. Враховуючи те, що ОСОБА_1на попередження державного
виконавця не реагував та продовжував ухилятись від сплати аліментних платежів
нею було направлено подання про притягнення його до кримінальної
відповідальності.

Вина підсудного підтверджується
також :

Свідоцтвом про народженняОСОБА_3, виданим 26 грудня
1995 року ( а.с. 51 ), яке підтверджує, що підсудний дійсно є його
батьком.

Постановою судді Васильківського
міського суду Київської області від 06 липня 1996 року і виконавчим листом по
справі № 2-354/ 1996 року за заявою ОСОБА_2 до підсудного про стягнення
аліментів які підтверджують, що підсудний повинен був сплачувати вказані
аліменти, але свого обов”язку належно не виконував, ухилявся від сплати
аліментів, добровільної матеріальної допомоги не надавав ( а.с. 16-17 ).

Суд вважає, що часткове визнання вини підсудним
є необґрунтованим і приходить до висновку про те, що його вина повністю
доведена як його ж особисто фактичними поясненнями так і вказаними вище
доказами. Позиція підсудного про те, що йому не надавали належної, тобто такої
як він хотів роботи через центр зайнятості протягом пів року коли він пребував
на обліку у вказаному центрі не заслуговує на увагу оскільки він повинен був
будучи фізично здоровим йти на будь-яку роботу котру фактично міг виконувати,
сам шукати хоч будь-яку роботу, заробляти гроші та з них сплачувати і аліменти
на утримання дитини.

Призначаючи підсудному покарання суд враховує
як ступінь тяжкості вчиненого так і особу винного.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність підсудного суд враховує те, що
підсудний позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, в тому числі від другого шлюбу.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного суд не вбачає.

За таких обставин,
суд вважає, що покарання підсудному слід обрати
за ст. 164 ч.1 КК України у межах санкції вкзаної статті у вигляді
100 годи громадських робіт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК
України, суд -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 164 ч. 1 КК
України та призначити йому покарання - 100 (сто ) годин громадських робіт.

Запобіжний захід
засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний -
підписку про невиїзд.

На вирок протягом 15 діб з
часу його проголошення може бути подана апеляція до судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Івано-Франківської області через
Івано-Франківський міський суд.

Суддя:
Попович С. С.

Копія вірна