Провадження № 1-кп/537/88/2015
Справа № 537/957/15-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2015 року Колегія суддів Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Колегією суддів Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

У судовому засіданні, під час дослідження доказів у справі, захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про визнання неналежним та недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні надану прокурором аудіо запис, здійснений на диктофон заявником та свідком у провадженні ОСОБА_8 , який не є уповноваженою особою на проведення оперативно-розшукової діяльності, а тому у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року у справі №1-31/2011 та рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2012 року, 27.09.2012 року, 18.10.2012 року за результатами розгляду касаційних скарг у кримінальних справах, докази зібрані у такий спосіб визнані недопустимими. .

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та додав, що вважає, що диктофонний запис отриманий з порушенням вимог КПК України, ще й з тих підстав, що не оформлений належним чином процесуальним документом, таким як протокол добровільної видачі.

Прокурор заперечував проти клопотання вважає, що диктофонний запис, наданий заявником та свідком ОСОБА_8 процесуально оформлений належним чином і отриманий останнім без порушення прав ОСОБА_7 та з метою захисту особистих прав від посягань обвинуваченого. При цьому додав, що в даний час законодавчо практично відрегульовано питання щодо надання статусу офіційних доказів у кримінальному провадженні записів, отриманих особисто громадянами, у ході неправомірних посягань на їх особисті права, чи права інших осіб.

Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора, обвинуваченого, колегія вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до п.3.4 рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року у справі №1-31/2011 «Оперативно-розшукова діяльність здійснюється виключно оперативними підрозділами органів, визначених у частині першій статті 5 Закону (Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" від 18 лютого 1992 року N 2135-XII). Відповідно до частини другої вказаної статті проведення оперативно-розшукової діяльності громадськими, приватними організаціями та особами, іншими органами чи їх підрозділами, крім визначених у частині першій цієї статті, заборонено. Така заборона пов`язана з тим, що здійснення не уповноваженими фізичними або юридичними особами на власний розсуд будь-яких заходів, які віднесені до оперативно-розшукової діяльності (мають ознаки оперативно-розшукової діяльності), порушує не лише законодавчі положення, а й конституційні права і свободи людини і громадянина.
Конституційний Суд України виходить з того, що фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і ззовні.
При оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього та подані в порядку, передбаченому частиною другою статті 66 Кодексу ( в редакції КПК України 1960 року) необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних».
З огляду на вказані положення даного рішення Конституційного Суду України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , оскільки на час вирішення судом даного клопотання відсутні відомості щодо обставин за яких було здійснено зазначений диктофонний запис заявником та свідком у справ ОСОБА_8 , а також про характер, мету та цілеспрямованість проведення цього запису, на який прокурор посилається як на доказ причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінує мого йому кримінального правопорушення.

Керуючись ст.350 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про визнання диктофонного запису неналежним доказом відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3