У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М. і Заголдного В.В.

прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 1 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_2 на
постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення.

в с т а н о в и л а:

вироком Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2004 р.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
судимості не має,

засуджено за ч. 1 ст.121 КК України
на 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 травня 2005 р. апеляції захисників ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вирок без зміни.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому,
що він у стані алкогольного сп'яніння 26.08.2004 р. у с. Вербки Павлоградського
району Дніпропетровської області на грунті неприязних стосунків умисно вдарив
ножем ОСОБА_4 у живіт, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для
життя в момент заподіяння.

За змістом касаційних скарг,
засуджений ОСОБА_1 й захисник ОСОБА_2, посилаючись на неправильну кваліфікацію
дій першого й невідповідність призначеного покарання ступені тяжкості злочину
та особі засудженого, просять судові рішення: перший - змінити й
перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 на ст.123 КК України, а у доповненнях
до касаційної скарги - скасувати судові рішення й направити справу на новий
судовий розгляд; другий - скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд. Крім того, захисник указує на те, що судом порушено таємницю наради
суддів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про законність і
обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_1, перевіривши доводи касаційних скарг і доповнень до них, та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що скарги засудженого і захисника слід залишити без задоволення.

Твердження засудженого
ОСОБА_1 й захисника ОСОБА_2 у касаційних скаргах про неправильність кваліфікації дій першого за ч.1 ст.121 КК України, є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи, такі
ж, як і у касаційних скаргах твердження засуджений ОСОБА_1 і захисник ОСОБА_2
висловлювали, перший - у суді першої інстанції, а другий - у апеляційному суді.
Ці суди визнали такі доводи засудженого і захисника безпідставними.
Свої висновки, із якими погоджується колегія суддів, із цих питань
зазначені суди належним чином умотивували у постановлених ними судових
рішеннях. Вони підтверджені доказами, які ці суди ретельно перевірили й
належним чином оцінили. У касаційних скаргах засудженого ОСОБА_1 і захисника
ОСОБА_2 не наведено інші, не досліджені судами докази, якими б спростовувались
висновки цих судів за обговорюваними твердженнями.

Оцінивши в сукупності докази по
справі, суди першої й апеляційної інстанцій постановили законні та обґрунтовані
судові рішення щодо ОСОБА_1 й правильно кваліфікували його дії за ч.1 ст.121 КК
України, а тому підстав для їх перекваліфікації на ст.123 КК України, про , що
йдеться у скарзі засудженого, як і для скасування, з направленням справи на
новий судовий розгляд, про, що також указують засуджений і захисник, немає.

Спростовано матеріалами службової
перевірки проведеної Апеляційним судом Дніпропетровської області й посилання
захисника ОСОБА_2 у касаційній скарзі на порушення Павлоградським міськрайонним
судом Дніпропетровської області під час розгляду кримінальної справи щодо
ОСОБА_1 таємниці наради суддів.

Не заслуговують на увагу й
покликання засудженого ОСОБА_1 й захисника ОСОБА_2 у касаційних скаргах про те,
що ОСОБА_1 призначено надто суворе покарання.

З матеріалів справи вбачається, що
призначене ОСОБА_1 мінімальне, за санкцією ч.1
ст.121 КК України, покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні
суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного й обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, а тому його не можна визнати надто суворим, як про це зазначають у скаргах
засуджений і захисник. Підстав для його пом'якшення немає.

З огляду на викладене постановлені
щодо ОСОБА_1 судові рішення є законними й обґрунтованими, а тому підстав для їх
зміни й скасування немає.

На підставі викладеного, та
керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційних
скарг засудженого ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_2, а вирок Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2004 р. та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2005 р. щодо ОСОБА_1
залишити

без зміни.

С У Д Д І :

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Заголдний В.В.