Єдиний унікальний номер 722/1732/13-к
Номер провадження 1-кп/722/111/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року Сокирянський районний
суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді
Римлянської Г.О.

при секретарі
Сімак О.І.

з участю: прокурора
Лукіянчука В.М.

представника
потерпілого ОСОБА_1

та обвинуваченого
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокиряни кримінальне
провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та

жителя АДРЕСА_1, громадянина

України, з повною загальною
середньою освітою, одруженого,
непрацюючого,

раніше не судимого

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.ст. 15
ч.2, 185 ч. 3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 11.07.2013 року,
приблизно о 01 год., перебуваючи на
робочому місці охоронника, на
території ТОВ «АТЗТ Мирне», що в
с.Вашківці Сокирянського району, діючи
умисно, протиправно, переслідуючи мету
таємного викрадення чужого майна, із
корисливих мотивів, шляхом підбору
ключа, проник до ангарного приміщення
на території ТОВ «АТЗТ Мирне», звідки
таємно викрав шість мішків, наповнених
жмихом соняшниковим, загальною масою 226
кг, вартістю 666,7 грн. та 4 мішки
наповнені вівсом, загальною масою 137 кг,
вартістю 191,8 грн., а всього загальною
вартістю 858,50 грн., яке на праві
власності належить ТОВ «АТЗТ Мирне»,
однак свій злочинний намір,
направлений на таємне викрадення
чужого майна, до кінця не довів з
причини, яка не залежала від його волі,
так як був затриманий
інспекторами-контролерами вказаного
товариства.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.ст. 15
ч.2, 185 ч.3 КК України визнав повністю та
дав суду показання, в яких підтвердив
обставини, зазначені в обвинувальному
акті. Пояснив, що дійсно з 21.04.2011 року по
11.07.2013 року він працював на посаді
охоронника ТОВ «АТЗТ «Мирне», у зв'язку
з чим знав, що в одному із складських
приміщень даного товариства
зберігається жмих соняшниковий та
зерно вівса. Оскільки у нього є троє
дітей-інвалідів, на лікування яких
потрібні кошти, а його заробітна плата
була невеликою, він в своєму
господарстві вигодовує свиней, для їх
продажу та отримання коштів на
лікування дітей. 09.07.2013 року, коли в його
господарстві закінчились корми для
свиней і не було грошей для їх
придбання, у нього виник умисел
проникнути в складське приміщення
товариства і викрасти звідти якісь
корми. Підібравши ключі до замка, на
який було закрито складське
приміщення, він приблизно о 23 годині
проник в нього та в мішки, які
заздалегідь взяв з собою з дому, набрав:
в 6 мішків- овес та в 4 мішки - жмих
соняшниковий. Всі 10 наповнених мішків
погрузив в автомашину ВАЗ-2106, д.н.
НОМЕР_1, яка належить його тещі, ОСОБА_3,
якій не було відомо про мету його
поїздки, та рушив додому, однак
приблизно за 100 метрів від складу був
затриманий працівниками
контрольно-ревізійного відділу
коорпорації «Сварог», в яку входить
АТЗТ «Мирне». Все викрадене було
зважене та вигружене в склад
товариства. У вчиненому розкаюється.

На підставі ст.349 ч.3 КПК України, за
згодою учасників процесу, судом
визнано недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин провадження, які ніким з
учасників процесу не оспорюються. При
цьому судом з'ясовано, що обвинувачений
та інші учасники правильно розуміють
зміст цих обставин, сумніву у
добровільності та істинності їх
позицій немає. Також, судом роз'яснено,
що у такому випадку вони будуть
позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що викладене в
обвинуваченні діяння мало місце і
містить склад кримінального
правопорушення. Встановлено, що
обвинувачений вчинив закінчений замах
на умисне викрадення чужого майна
(крадіжку), поєднану з проникненням в
інше приміщення, отже його дії слід
правильно кваліфікувати за ст.ст. 15 ч.2,
185 ч.3 КК України. ОСОБА_2 є винуватим у
вчиненні цього кримінального
правопорушення, і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому,
у відповідності зі ст.65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного та обставину, що пом'якшує
покарання.

Згідно ст.12 ч.3 КК України вчинений
обвинуваченим злочин є тяжким, однак
обвинувачений вчинив замах на злочин, а
не закінчений злочин. Все викрадене
майно повернуто потерпілому
товариству та воно не заявляє до
обвинуваченого жодних матеріальних
претензій.

Обставиною, що пом'якшує покарання
ОСОБА_2, згідно ст.66 КК України, суд
враховує щире каяття, що ґрунтується на
повному визнанні ним своєї вини. Як
обставину, що пом'якшує покарання
обвинуваченого, суд також враховує
вчинення злочину внаслідок збігу
тяжких матеріальних та сімейних
обставин, пов'язаних з хворобою дітей
та необхідністю їх лікування.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченого, згідно ст.67 КК України,
не виявлено.

На підставі викладеного, з урахуванням
відношення ОСОБА_2 до вчиненого,
позиції представника потерпілого, який
просить обвинуваченого суворо не
карати, особи обвинуваченого, який є
раніше не судимим та раніше не
притягувався до кримінальної
відповідальності, на момент вчинення
злочину працював, за місцем проживання
характеризується позитивно, на
диспансерному обліку у лікарів
нарколога і психіатра не перебуває, має
на утриманні трьох дітей-інвалідів, із
яких двоє є неповнолітніми, суд дійшов
висновку, що за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК
України ОСОБА_2 слід призначити
покарання у межах санкції ст.185 ч.3 КК
України, оскільки таке покарання є
необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження вчинення
ним нових злочинів. Суд вважає за
доцільне на підставі ст.75 КК України
звільнити обвинуваченого від
відбування призначеного судом
покарання з випробуванням, поклавши на
нього обов'язки, передбачені ст.76 КК
України.

Речовий доказ : легковий автомобіль
марки ВАЗ-2106, д.н. НОМЕР_1, який є
знаряддям злочину та не належить
обвинуваченому ОСОБА_2, у відповідності
до вимог ст.100 ч.9 п.1 КПК України не
підлягає конфіскації, тому його слід
залишити в користуванні його власника -
ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України,
суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК
України та призначити йому покарання - 3
(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнити від відбування призначеного
судом покарання з випробуванням, якщо
він протягом однорічного іспитового
строку не вчинить нового злочину та
виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.3 КК України
зобов'язати ОСОБА_2 повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця свого проживання.

Речовий доказ: легковий автомобіль
марки ВАЗ-2106, д.н. НОМЕР_1, який є
знаряддям злочину - залишити в
користуванні його власника ОСОБА_3,
жительки АДРЕСА_1.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернівецької
області через Сокирянський районний
суд протягом тридцяти діб з дня його
проголошення.

Суддя Сокирянського

районного суду
Г.О.Римлянська.