Справа №1-270/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 р. м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Подалюки О.Ф.

при секретарі Грищенко Н.С.

з участю прокурора Калита А.Д.

та захисника - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, росіянина, громадянина ОСОБА_3 Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2010 року о 03-00 год., ОСОБА_2, знаходячись біля будинку № 67 по про-ту Перемоги м. Чернігова, з метою відкритого викрадення чужого майна, штовхнув рукою в область тулубу ОСОБА_4, внаслідок чого останній впав, після чого ОСОБА_2 наніс йому один удар рукою в лівий бік по тулубу та один удар в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном «Нокіа 1200», вартістю 350 грн., з сім-картою мобільного оператора «Лайф», вартістю 25 грн., з грошима на рахунку 7 грн., а всього майна на загальну суму 382 грн., що належить ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ст..186 ч.2 КК України визнав повністю і погодився на скорочений порядок судового розгляду, тобто без дослідження будь - яких доказів, крім його особистого допиту, допиту потерпілого та вивчення матеріалів, які характеризують особу підсудного, пояснив, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ст. 299 КПК України, йому зрозумілі.

З приводу скоєного злочину ОСОБА_2 показав, що 13.05.2010 року, у нічний час, коли він повертався додому зі своїм знайомим ОСОБА_5, то побачив незнайомого хлопця, в якого попросив цигарку, та стали розмовляти. Потім завязався спір, в ході якого він штовхнув його рукою в область тулубу, він впав. Тоді він наказав йому віддати телефон, але потерпілий не хотів його віддавати, тому він ще раз його вдарив та сам забрав у потерпілого мобільний телефон. В скоєному щиро кається, просить суд його суворо не карати. Додав, що збитки потерпілому повністю відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що дійсно підсудний у нього відкрито викрав мобільний телефон, при цьому застосовували до нього силу. Матеріальних та моральних претензій до підсудного не має, просить суворо не карати.

Вина ОСОБА_2 в скоєнні злочину підтверджується також матеріалами зібраними в кримінальній справі, які не були обєктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного злочину, доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_2, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Цивільний позов, судові витрати, речові докази по справі відсутні.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_2 суд визнає щире каяття, повне відшкодування завданої шкоди, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання ОСОБА_2, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини при яких злочин скоєно, його наслідки, особу підсудного, який раніше не судимий, злочин скоїв вперше, до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, щиро кається у вчиненому, добровільно відшкодував завдану шкоду, являється особою молодого віку, обставини, що помякшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, також суд враховує незначну суму викраденого майна, сімейний стан, також те, що потерпілий претензій до нього не має, просить суворо не карати. Вказані вище обставини суд визнає виключними та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та є підставою для призначення ОСОБА_2 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства, з призначенням іспитового строку, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. 323; 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину та призначити йому покарання по ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання і встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обовязки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироку законної сили залишити без зміни - підписку про невиїзд з постійного місця мешкання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з часу його проголошення.

Суддя: О.Ф.Подалюка