У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3471/15
№ 1-кс/183/403/15
28 липня 2015 року м. Новомосковськ
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 ,
начальника слідчого відділення СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,
прокурора Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання слідчого визнати потерпілим, -
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою скаргу повністю, він вважає, що кримінальним правопорушенням, заяву про яке він подав, йому завдана моральна шкода у вигляді порушення його права на чисте довкілля, наявність якої повинна була бути встановленою органами досудового розслідування за результатами його допиту, проведення відповідних експертиз та інших слідчих дій.
Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та пояснив наступне. Оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам КПК України, оскільки взагалі не мотивована, винесена без проведення необхідних слідчих дій щодо допиту ОСОБА_3 , проведення відповідних експертних досліджень, які повинні були провести саме органи досудового розслідування для підтвердження чи спростування наявності моральної шкоди у заявника. Також, права потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тому постанова слідчого і з цих причин є незаконною.
Прокурор Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, оскільки вважає її необґрунтованою, а постанову слідчого такою, що відповідає вимогам КПК України.
Суд, вислухавши заявника та його представника, слідчого, прокурора, дослідивши скаргу та наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
05.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Постановою слідчого СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 10.06.2015 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1,2,4 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
Частина 5 ст. 55 КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення, або заява про залучення до провадження як потерпілого, подано особою, якій не завдана шкода, зазначена в ч. 1 цієї статті. Очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям і визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження. Рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні особи потерпілим оформляється вмотивованою постановою, яка складається відповідно до ст. 110 КПК України.
Оскаржувана постанова слідчого мотивована тим, що потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства, а також не встановлено наявність спричинених кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди заявнику.
З матеріалів скарги суд вбачає, що ОСОБА_3 звертався із заявою про вчинене кримінальне правопорушення та заявою про визнання його потерпілим обґрунтовуючи їх тим, що він є мешканцем с. Піщанка Новомосковського району та, як і багато мешканців цього села, також страждає від смороду, який спричинений розгортанням продуктів тваринного виробництва на земельних ділянках, прилеглих до вказаного села. Аналізуючи наявні докази та пояснення учасників процесу суд вважає, що обґрунтуванням наявності завданої заявнику моральної шкоди фактично є те, що він є представником певної частини суспільства одним із мешканців с. Піщанка.
Судом приймається також до уваги та обставина, що заявником як слідчому, так і в ході судового розгляду його скарги, не було надано будь-яких доказів чи відомостей (медичні документи, дослідження тощо) щодо наявності у нього моральної шкоди, завданої правопорушенням, з приводу якого ним було подано заяву. Також ОСОБА_3 не звертався до слідчого з приводу призначення відповідних експертиз, не надавав слідчому жодних документів чи відомостей про наявність моральної шкоди. Доводи заявника та його представника про те, що отримання вказаних відомостей є обов`язком саме слідчого суд не приймає до уваги, оскільки згідно зі ст. 242 КПК України експертиза щодо наявності моральної шкоди не відноситься до обов`язкових, ОСОБА_3 не звертався до слідчого з клопотанням про проведення досліджень чи експертиз. Також, згідно зі ст. 60 КПК України заявник має право подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, чим ОСОБА_3 , у разі наявності у нього відповідних документів, не скористався.
Крім того, доводи заявника та його представника про те, що оскаржувана постанова була винесена без допиту ОСОБА_3 також не заслуговують на увагу, оскільки, суд вважає, що проведення тих чи інших слідчих дій, час, місце та способи їх проведення, віднесено до компетенції слідчого, і саме останній визначає доцільність чи недоцільність допиту заявника в якості свідка в той чи інший час.
Доводи представника заявника про те, що в постанові слідчим невірно вказані посилання на ч. 1,4 ст. 4 КПК України в якості обґрунтування відмови у визнанні потерпілим, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. Оскаржувана постанова фактично мотивована з наведенням положень ч. 1,4 ст. 55 КПК України, але слідчим допущено помилку саме в номері статті КПК України. Вказане, на думку суду, саме по собі не може бути підставою для скасування цієї постанови, оскільки відповідні норми ст. 55 КПК України викладені слідчим вірно, а підстав для такого формального підходу до оцінки правомірності оскаржуваної постанови суд не вбачає.
Посилання заявника на те, що права і обов`язки потерпілого у нього виникли з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення або заяви про залучення його до провадження як потерпілого, суд вважає необґрунтованим, оскільки положення ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому право відмовити особі у визнанні її потерпілим у певних випадках. Системний аналіз положень ст. 55 КПК України дає підстави для висновку, що у разі прийняття такої постанови слідчим чи прокурором особа взагалі не набуває статусу потерпілого, не дивлячись на подання нею відповідних заяв.
Суд враховує також і те, що заявником не надано доказів того, що він є власником або користувачем земельних ділянок, які піддаються забрудненню продуктами тваринного виробництва, чи суміжних з ними земельних ділянок. З огляду на положення ч. 1 ст. 239 КК України, за ознаками якої кримінальне провадження внесено до ЄРДР, родовим об`єктом цього злочину є довкілля, а безпосереднім об`єктом земля. Обов`язковою ознакою вказаного злочину є створення небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля. Тож на даний час відсутні будь-які відомості чи докази створення такої небезпеки саме ОСОБА_3 .
Тому, з огляду на вказані вище обставини, суд вважає, що слідчий, виходячи із обставин конкретного кримінального провадження, відсутність на даний час будь-яких відомостей, які підтверджують спричинення майнової, фізичної чи моральної шкоди заявнику ОСОБА_3 , прийняв вмотивовану постанову.
Суд також зазначає, що прийняття слідчим постанови про відмову у визнанні особи потерпілим не перешкоджає заявнику у подальшому бути визнаним потерпілим за наявності для цього підстав.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 31.07.2015 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1