В И Р О К
іменем України

"19" вересня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали у кримінальному № 0009854 від 31 липня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села В. Геташен, Мартунівський район, країна Вірменія, вірменин, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, працюючий в ресторані «Малина» на посаді шашличного повара, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 17.05.2006 року Деснянським районним судом міста Чернігів за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 510 гривень, 01.06.2009 року Деснянським районним судом міста Чернігів за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 20.12.2011 року умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 2 дні, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31 липня 2014 року, приблизно о 00 годині 15 хвилин, знаходячись на тротуарі біля будинку №9 по вулиці Курнатовського в місті Києві, помітив на плечі у раніше незнайомої жінки, а саме потерпілої ОСОБА_5 , жіночу сумку, та у нього виник злочинний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання зазначену жіночу сумку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих спонукань, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_5 та повторно, відкрито викрав (без застосування насильства до потерпілої), шляхом ривка з плеча ОСОБА_5 належну їй жіночу сумку, вартістю 3000 гривень, в якій знаходились наступні речі:

- Паспорт громадянина України на ім`я потерпілої, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє.

- Гаманець, червоного кольору, шкіряний, вартість якого становить 2400 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 8 гривень, металева картка, з гравіюванням у вигляді сувеніра, матеріальної цінності, яка не становить, дисконтні картки «Ватсонс», «Аптека низьких цін», «аптека доброго дня», «Наталка (сеть универсамов)», «люксоптика», «таврия», «бруклін», «перехрестя», «Сільпо», які матеріальної цінності для потерпілої не становлять та дві банківські картки «ПриватБанк», які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, один долар США, що згідно курсу НБУ станом на 31.07.2014 становить 12 гривень 09 копійок.

- Мобільний телефон марки «КСЯОМІ РЕД НОТ», чорно білого кольору, вартістю 3000 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, з залишком грошових коштів на рахунку 3 гривні та сім картка оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, з залишком грошових коштів на рахунку 20 гривень, який знаходився в чохлі з силікону, вартістю 150 гривень.

- Дзеркало косметичне, вартістю 146 гривень 70 копійок.

- Помада гігієнічна, вартістю 100 гривень

- Папери з особистими записами, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють

- Сантиметрова лента, вартістю 3 гривні.

- Вологі та сухі серветки, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, а всього на загальну суму 8892 гривні 79 копійок.

Після чого ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_5 , матеріального збитку на загальну суму 8892 гривні 79 копійок.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся в скоєному.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому злочині, ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_3 роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми злочинними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, відшкодування шкоди заподіяної злочином.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства і до обвинуваченого можливо застосувати ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Питання щодо речових доказів - суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази, що передані ОСОБА_5 залишити в користуванні останньої.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я :