Справа №: 272/459/14-к
Провадження № 1-кп/272/18/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Андрушівка Житомирської області, громадянина України, українця, з

середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не

працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 судимого 13.06.2013 року

Андрушівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 75,76

КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,-

за ст. 185 ч. 2 КК України

ВСТАНОВИВ :

14 березня 2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника, шляхом вільного доступу з однієї із кімнат будинку таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон Nоkіа - 301 з флеш-картою ємкістю 2 Gb, та SІМ- картою оператора мобільного зв`язку DJUICE, без грошових коштів на рахунку, вартістю 10 грн. 00 коп. чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 817 грн. 50 коп.В подальшому викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, привласнивши його собі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та показав, що він 14.03.2014 року перебував стані алкогольного сп`яніння та знаходився у будинку ОСОБА_7 , де разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 грали в карти. Перед цим до нього дзвонила його дівчина ОСОБА_10 і сказала, що в цей день була в гостях у будинку ОСОБА_7 та могла забути там свій мобільний телефон. В ОСОБА_7 не запитував та не просив подивитись чи не забула ОСОБА_11 в її будинку телефон. Коли заходив до кімнати переключати телевізор, побачив телефон, який знаходився між тумбочкою та телевізором. В цей час нікого в будинку не було, так як всі інші вийшли на перекур. Вважав, що це телефон ОСОБА_10 , тому взяв його і нікому нічого не сказавши, покинув будинок ОСОБА_7 . Потім потрапив до лікарні, телефон постійно був при ньому. Через декілька днів він показав телефон ОСОБА_12 , на що остання повідомила, що це не її телефон. При цьому телефон залишив у себе. Коли викликали до міліції та запитали про телефон, то відразу дістав та надав працівникам міліції. Просив суворо не карати, не позбавляти волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 14.03.2014 року він, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дійсно знаходились в будинку ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 . Він в той період проживав разом з ОСОБА_7 . У нього був мобільний телефон, який знаходився в кармані штанів. Коли він переодягався, то зняв штани та кинув на крісло. Можливо телефон випав, він не памятає, так як був в нетверезому стані. Зникнення телефону помітив на наступний день. Він не підозрював в крадіжці телефону ОСОБА_13 , а заяву про крадіжку написав за пропозицією міліції вже після того, як телефон був виявлений у ОСОБА_13 . Будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_13 він не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_4 , щодо необхідності застосування ст.. 412 КПК України та п.в ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» стосовно ОСОБА_6 шляхом звільнення ОСОБА_6 від кримінального покарання, в зв`язку з тим, що відповідно до рішення Андрушівського районного суду від 23.12.2014 року- ОСОБА_6 визнано батьком ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд відхиляє, оскільки згідно п. в ст..1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.. 12 КК України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років. Вказаний закон набрав чинності 14 травня 2014 року. ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом про визнання батьківства лише 29 жовтня 2014 року, в той час кримінальне провадження за ст. 185 ч.2 КК України, щодо нього перебувало на розгляді в Андрушівському суді. З показів обвинуваченого ОСОБА_6 він знав про існування неповнолітньої дитини з часу його народження. Тому суд вважає, це способом уникнення від кримінального покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 передбачених ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 передбачених ст. 66 КК України не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості, характер та суспільну небезпеку вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, вчинив злочин в період іспитового строку. відношення обвинуваченого до вчиненого, його молодий вік та вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства а покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям на визначений судом строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів..

Речові докази необхідно повернути власнику.

Просесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі наведеного і керуючись ст..ст. 368, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 за ст. 185 ч.2 КК України визнати винним та призначити йому покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 13.06.2013 року та остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років семи місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 05. 11. 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 196.56 грн.

Речові докази: мобільний телефон Nоkіа - 301 з флеш-картою ємкістю 2 Gb, який знаходиться на зберіганні в потерпілого, повернути йому як власнику.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1