Дата документу Справа № 225/3787/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №225/3787/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/892/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 260, ч.1 ст. 263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_9 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 12 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не засудженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено: за ч.2 ст. 260 КК України на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у вигляді 4 -х років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до органу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обрано у вигляді домашнього арешту, до набуття вироком законної сили.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 умисно приймав участь у непередбаченому законами України збройному формуванні, а також умисно незаконно придбав, зберігав і носив вогнепальну зброю - обріз рушниці № НОМЕР_1 , який є нестандартною, одноствольною, гладко ствольною вогнепальною зброєю, яка виготовлена саморобним способом шляхом укорочення ствола та боєприпаси без передбаченого законом дозволу, та двадцять два патрони є боєприпасами - мисливськими патронами 16 калібру, п`ять патронів промислового виготовлення, сімнадцять патронів виготовлені саморобним способом з використанням гільз 16 калібру.

Дії ОСОБА_7 носили тривалий характер, а саме в період з 12 квітня 2014 року до 14 травня 2014 року, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались здійсненням пропускного режиму, вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.

В апеляції заступник прокурора Донецької області ОСОБА_10 , не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій, просить скасувати вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 12.02.2015 стосовно ОСОБА_7 за ст.ст. 260 ч. 2, 263 ч. 1 КК України скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 260 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Посилаючись на те, що судом достатньо не враховано, що ОСОБА_7 скоєно злочини проти громадської безпеки, поєднані з тривалою участю у незаконному збройному формуванні та незаконним придбанням та зберіганням вогнепальної зброї та боєприпасів до неї. Що згідно ст. 12 КК України дані злочини відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 8 років. Крім того, не дано належної оцінки й тому, що суспільна небезпека участі у незаконному збройному формуванні дуже висока. Вона визначається тим, що це діяння посягає на громадську безпеку, громадський порядок і, в кінцевому підсумку, на основи конституційного ладу держави.

Заслухав доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та вважає, що вирок суду незаконний в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія судів не вбачає підстав до задоволення апеляції, у зв`язку з наступним.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 260, ч.1 ст. 263 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, при цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, та дані про особу винного, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс його щиросерде каяття у скоєному.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляцію заступника прокурора Донецької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 12 лютого 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4