У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф., і
Вус С.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 2 грудня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Львівської області на судові рішення
щодо ОСОБА_1,

встановила:

вироком Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Ровеньки Луганської області, без постійного місця проживання,

раніше
неодноразово судимого, останній раз 13.02.2001 року за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст.
17 і ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року за 4 роки і 6 місяців позбавлення
волі,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки і 6 місяців
позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки і 6 місяців
позбавлення волі;

- за ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинівОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4
роки.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за
попереднім вироком і визначеноОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 4 роки і 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13
травня 2008 року вирок щодоОСОБА_1 змінено. У частині його засудження за ч. 2
ст. 185 КК України за обвинуваченням у
викраденні: 8 червня 2004 року
майна ОСОБА_2.; 11 червня 2004 року майна ОСОБА_3; 12 червня 2004 року
майнаОСОБА_4; 18 червня 2004 року майна ОСОБА_5.; 26 червня 2004 року майна ОСОБА_6та 26 червня 2004 року щодо
викрадення майна ОСОБА_7 скасовано, а матеріали справи за цим
обвинуваченням виділено в окреме
провадження й направлено на додаткове
розслідування. Також виключено з
мотивувальної частини вироку епізод за обвинуваченням ОСОБА_1 у
вчиненні 19 серпня 2004 року викрадення майна у ОСОБА_8 у зв'язку з тим,
що за розміром викраденого ці діяння не є кримінально караними. Пом'якшено засудженому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі, за ст. 15 і ч. 3
ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, а на підставі ст.ст. 70, 71 КК
України за сукупністю цих злочинів та вироків визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки і
8 місяців.

З урахуванням внесених апеляційною інстанцією змін у вирок районного суду,
ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 18 липня 2004 року
у денний час, з метою заволодіння чужим майном проник
у квартиру АДРЕСА_1, звідки таємно викрав належні ОСОБА_9 гроші та майно,
завдавши потерпілому матеріальну шкоду
у розмірі 7690 грн.

Крім того, 19 серпня 2004 року близько 17 години з тією ж метою ОСОБА_1. проник у квартируАДРЕСА_2, звідки
таємно викрав гроші, вироби
із золота та інше належне потерпілій ОСОБА_10майно, загальною вартістю 1060 грн.
95 коп., але цей злочин не довів до кінця, оскільки під час залишення квартири
його було затримано, а викрадене - вилучено.

У касаційному поданні прокурор просить
судові рішення щодоОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у зв'язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону,
неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного
судом покарання тяжкості злочину та даним про особу засудженого внаслідок його
м'якості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у
під час судового розгляду справи було порушено право засудженого на захист. Крім того, зазначає, що суд
не дав правової оцінки діям ОСОБА_1. щодо порушення недоторканості житла за
епізодом вчинення ним крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8, а також вважає, що
апеляційний суд без достатніх підстав пом'якшивОСОБА_1 покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів не вбачає підстав для
його задоволення.

Доводи, наведенні у касаційному поданні, про перевірку у
касаційному порядку вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду Львівської області від 13 травня 2008 року щодоОСОБА_1 в тій
частині, де за окремими епізодами вирок скасовано, а матеріали кримінальної
справи направлено на нове розслідування, не підлягають перевірці, оскільки
відповідно до вимог ч. 2 ст. 383 КПК
України такі рішення не є предметом
касаційного розгляду.

Не заслуговують на увагу й доводи подання, що за
пред'явленим ОСОБА_1 обвинуваченням у вчиненні
19 серпня 2004 року викрадення
майна у ОСОБА_8, яке за розміром
викраденого не є кримінально караними.
суд мав перекваліфікувати дії засудженого з ч.3 ст. 185 на ч.1 ст. 162 КК України, оскільки
обвинувачення ОСОБА_1, як органами досудового слідства, так і судом першої
інстанції не було конкретизоване
відповідно до диспозиції ст. 162 КК України.

Посилання прокурора про порушення
права засудженого на захист у суді є безпідставними, оскільки, як убачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 був забезпечений захисником, а крім того, в
касаційному порядку він не ставить питання про порушення його прав.

Твердження прокурора про необґрунтоване пом'якшення апеляційним
судомОСОБА_1 покарання є безпідставними.

Як убачається із матеріалів справи, пом'якшуючиОСОБА_1 покарання, суд
відповідно до вимог ст. 65 КК України, урахував характер та ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, суттєве зменшення обсягу обвинувачення та дані про особу
винного. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи встановлено, що суди першої та
апеляційної інстанції істотних порушень кримінально-процесуального чи
кримінального законів, які б тягнули скасування чи зміну постановлених щодо
засудженого судових рішень, не
допустили.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційного подання заступника прокурора Львівської
області.

Судді:

Міщенко С.М. Вус С.М. Глос Л.Ф.