Справа № 215/1958/15-к
1-кп/215/383/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАїНИ
11 серпня 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, не працюючого, та мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст.ст.164 ч.1, 185 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Тернівського районного суду №2-1672 від 21.01.2009 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, до повноліття дитини на користь матері ОСОБА_5 , починаючи стягнення з 19.02.2008 року.

З 02.10.2011 року, діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про працевлаштування, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти не виплачував і ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. В Тернівський районний центр зайнятості за допомогою у працевлаштуванні не звертався.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 в період часу з травня 2012 року по травень 2013 року був офіційно працевлаштований до ПП «Індіго Грін», однак, жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав і Тернівський ВДВС не повідомляв, незважаючи на обов`язок.

Державним виконавцем ОСОБА_4 неодноразово попереджався про необхідність працевлаштування, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_4 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

Згідно до п.10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами від 09.03.2011 року розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості. Період злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів складає 42 місяці (3 роки 6 місяців) з 02.10.2011 року по 01.04.2015 року.

Ухилення ОСОБА_4 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини ОСОБА_5 , яка станом на 01.04.2015 року в загальній сумі склала 38403,65 гривень, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зі змінами від 09.03.2011 року перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 01.04.2015 року складає 6165,54 гривень.

В невстановлений слідством час, але не раніше вересня 2014 року, ОСОБА_4 , прийшовши до квартири АДРЕСА_2 , за місцем мешкання своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , де він також був зареєстрований.
Діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій раптово виниклий злочиний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що господарки квартири ОСОБА_5 вдома не було, а також відсутністю інших свідків та очевидців, шляхом вільного доступу, таємно зі спальної кімнати вказаної квартири, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: витяжку «Reinford RCH-301S50», вартістю 596 гривень, варочну поверхню «Reinford RBH-303GS», вартістю 439 гривень, всього на загальну суму 1,035 гривень.
З викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, маючи реальну змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1035 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав повністю, розкаявся, підтвердив фактичні обставини крадіжки, та ухилення від сплати аліментів. Вказує, що з жовтня 2011 р. не сплачував аліменти потерпілій, про своє працевлаштування не повідомив. Оскільки колишня дружина ОСОБА_5 проживає в м.Київ, він прийшов в квартиру, та викрав належне потерпілій майно - витяжку та варочну поверхню. Погасив заборгованість по аліментам передавши дитині частку квартири, згідно нотаріального договору, а також відшкодував завдані крадіжкою збитки.

Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не має сумнівів у добровільності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву про відмову від цивільного позову до обвинуваченого про відшкодування майнової та моральної шкоди, нотаріально посвідчений договір про передачу дитині 1/2 частки квартири, та припинення права на аліменти.

Судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілій правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винуватим в кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.164 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, та за ст..185 ч.1 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення 5896,00 грн. майнової та 5000 грн. моральної шкоди.

Оскільки потерпіла відмовилася від позову заявивши клопотання, то згідно ст.128, 326 КПК України, ст.ст.205, 206 ЦПК України, суд приймає відмову позивача від позову, відмова не порушує прав сторін та інших осіб, може бути прийнята судом, провадження за позовом слід закрити.

Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, в скоєному злочині розкаявся, відшкодував заборгованість по аліментам, та завдану шкоду. З урахуванням ступеню тяжкості скоєних злочинів, які згідно ст.12 КК України не відноситься до категорії тяжких, вищезазначених обставин що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю злочинів, зі звільненням від покарання з іспитовим строком відповідально до ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст.164 ч.1, 185 ч.1 КК України та призначити покарання:

- за ст.164 ч.1 КК України 1 рік обмеження волі;

- за ст.185 ч.1 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 306 грн. 90 коп.

Речові докази: дактілокарти зі слідами пальців рук - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: