Справа № 496/2266/15-к
Провадження № 1-кп/496/155/15
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

16.06.2015 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали кримінального провадження за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 20.06.2013 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України умовно з іспитовим строком на 2 роки,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Одеса, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В кінці грудня 2014 року, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, маючи намір на скоєння крадіжки встановлених б/у металевих двостулкових воріт з вмонтованою одностулковою хвірткою розміром 2.2*4-1*1.5 м, вартістю 4000 грн., що належать ОСОБА_7 , прийшли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 . Далі, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, здійснили демонтаж зазначених б/у металевих воріт. Далі, ОСОБА_6 , з метою їх перевезення, а в подальшому реалізації, винайняв автомобіль марки «ГАЗель», державний номер не встановлено, під керуванням невстановленої особи, куди і погрузив збуті злочинним шляхом б/у металеві ворота. Після цього, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 з викраденим майном на автомобілі «ГАЗель» під керуванням невстановленої особи, з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим майном за власним розсудом, а саме продали б/у металеві ворота ОСОБА_8 , спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Крім цього, в кінці грудня 2014 року, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, діючи повторно, маючи намір на скоєння крадіжки розукомплектованого кузова автомобіля марки «Москвич 408» держ.№ НОМЕР_1 , вартістю 8300 гривень, що належить ОСОБА_7 , знову прийшли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 . Далі, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір на скоєння крадіжки чужого майна, проникли на територію вищевказаного подвір`я, де з використанням вантажного автомобілю марка якого не встановлена «Євакуатор», який винайняв ОСОБА_6 , під керуванням не встановленої особи, через дах гаражного приміщення, скоїли крадіжку розукомплектованого кузова автомобіля марки «Москвич 408» держ.№ НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 з викраденим майном на вантажному автомобілі марка якого не встановлена «Євакуатор» під керуванням невстановленої особи, з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим майном за власним розсудом, а саме продали розукомплектований кузов автомобіля марки «Москвич 408» держ.№ НОМЕР_1 . ОСОБА_8 , спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 8300 гривень.

Крім того, в березні 2015 року, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, діючи повторно, маючи намір на скоєння крадіжки встановлених б/у металевих двостулкових воріт з вмонтованою одностулковою хвірткою розміром 2.2*4-1*1.5 м, вартістю 4000 грн., що належать ОСОБА_7 , прийшли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 . Далі, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, здійснили демонтаж зазначених б/у металевих воріт. Далі, ОСОБА_6 , з метою їх перевезення, а в подальшому реалізації, винайняв автомобіль марки «ГАЗель», державний номер не встановлено, під керуванням невстановленої особи, куди і погрузив збуті злочинним шляхом б/у металеві ворота. Після цього, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 з викраденим майном на автомобілі «ГАЗель» під керуванням невстановленої особи, з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим майном за власним розсудом, а саме продали б/у металеві ворота ОСОБА_8 , спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Будучи допитаними в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих їм злочинах визнали повністю та підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаялись, не заперечували проти розгляду кримінального провадження щодо них в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст.ст. 84-86, 91-94 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинувачених. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без його участі.

Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд кваліфікує:

- за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно за попередньою змовою групою осіб;

- за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням до іншого сховища.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, роль та участь кожного у скоєнні кримінальних правопорушень, особи обвинувачених та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд відносить щире каяття, що виявилось у тому, що вони як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, повно, детально та послідовно розповіли про обставини вчинення ними кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбаченою ст.67 КК України, є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи із принципу призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження можливості вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який за місцем мешкання характеризується задовільно, вчинив аналогічний навмисний злочин у період відбуття іспитового строку, а тому суд вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах, визначених санкцією інкримінованих статей, оскільки інше, більш м`яке покарання, не справить належного виховного впливу на обвинуваченого для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також керується положенням ч.1 ст.70 КК України і вважає за можливе визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки ОСОБА_5 скоїв нове кримінальне правопорушення у період відбування покарання призначеного йому вироком Біляївського районного суду Одеської області від 20.06.2013 року, яким його засуджено за ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, остаточне покарання за сукупністю вироків йому підлягає призначенню у відповідності з ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, не відбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 підлягає обчисленню з 16.06.2015 року.

Виходячи із принципу призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження можливості вчинення ним нових злочинів, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий, а тому суд вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі винного.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 суд також вважає обґрунтованими та доведеними в ході судового засідання, отже з урахуванням визнання його обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , слід солідарно стягнути з останніх на користь потерпілого матеріальну шкоду на загальну суму 16300 гривень.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим судові витрати відсутні.
Також до обвинувального акту не долучались матеріали кримінального провадження №0000475 від 24.04.2015 року.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

· по ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

· по ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, на підставі ч.1 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного йому вироком Біляївського районного суду Одеської області від 20.06.2013 року, та остаточно до відбуття визначити 4 роки позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 16.06.2015 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 під час досудового розслідування, у вигляді домашнього арешту змінити на тримання під вартою. Взяти під варту в залі суду.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

по ч.2 ст.185 КК України 2 років позбавлення волі;

по ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, на підставі ч.1 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_6 , покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 під час досудового розслідування, у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 16300 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1