№ 336/7637/14-к
Пр. № 1-кп/336/24/2015
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимої вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2013 року за ч. 1 ст. 190 КК України до тридцяти годин громадських робіт,

обвинуваченої за ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена, яка має судимість за вчинення кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, в період часу з 14 липня по 23 серпня 2014 року знову вчинила три епізоди шахрайства за таких обставин.

О 16 годині 30 хвилин 14 липня 2014 року на зупинці транспорту загального користування «Вулиця Іванова» в м. Запоріжжі обвинувачена, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_7 , попросила у останнього для спілкування із спільною знайомою сторін ОСОБА_8 мобільний телефон «Lenovo S960», яким заволоділа, повідомивши потерпілого про те, що має намір підійти до ОСОБА_8 , яка в той час знаходилась в магазині з протилежного боку проїзної частини.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, обвинувачена викликала автомобіль таксі, на якому направилась до ринку «Олександрівський» по вул. Малиновського в м. Запоріжжі, в одному з торгівельних кіосків якого продала зазначений телефон.

Описаними діями потерпілому спричинено майнову шкоду у сумі 3064 грн.

Близько 16-00 години 23 серпня 2014 року обвинувачена біля будинку № 81 по вул. Іванова в м. Запоріжжі шляхом обману неповнолітньої ОСОБА_9 , чий мобільний телефон «FLY IQ-440» вона попросила для споживчих потреб, отримала зазначений телефон, який, за запевняннями обвинуваченої, вона поставила на зарядку, відлучившись від потерпілої на певний час. Повернувшись до ОСОБА_9 , обвинувачена, утримуючи телефон, запропонувала неповнолітній здійснити разом з нею поїздку в справах, під час якої залишила ОСОБА_9 в підземному переході на зупинці транспорту загального користування «Площа імені Пушкіна» в м. Запоріжжі, пославшись на необхідність відійти в справах та попросивши дочекатися її. Реалізовуючи злочинний намір, обвинувачена до потерпілої не повернулася, заволодівши описаним способом телефоном вітчима ОСОБА_9 ОСОБА_10 .

Зазначеними діями потерпілому спричинено майнову шкоду у сумі 1020 грн.

Крім згаданих епізодів шахрайства на території Шевченківського району м. Запоріжжя, обвинувачена описаним способом заволоділа майном потерпілої ОСОБА_11 в Заводському районі м. Запоріжжя за таких обставин.

Приблизно о 17-00 годині 20 серпня 2014 року ОСОБА_6 біля зупинки транспорту загального користування «Демократична» в м. Запоріжжі шляхом зловживання довірою заволоділа мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_12 «Самсунг С 5250», який перебував у користуванні малолітньої ОСОБА_13 і який та добровільно передала обвинуваченій на прохання останньої надати телефон для здійснення дзвінка.

Описаними діями потерпілій завдано матеріальну шкоду у сумі 260 грн.

В судовому засіданні 26 листопада 2014 року обвинувачена частково визнала винність у вчиненні заволодіння чужим майном, заявивши, що непричетна до епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 .

Винуватість у вчиненні інших епізодів визнала повністю.

Дала детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караних діянь 14 липня і 20 серпня 2014 року. Пояснила, що за вказаних в обвинуваченні обставин знайомилась з неповнолітніми та малолітніми особами, зловживаючи довірою яких заволоділа їхніми телефонами під приводом здійснення телефонних дзвінків своїм абонентам. Телефони в кожному випадку продавала в кіосках по торгівлі телефонами та з ремонту стільникових телефонів, витрачаючи гроші на власні потреби.

Щодо епізоду 23 серпня 2014 року показала, що весь цей день вона провела в товаристві своєї матері, яка працює продавцем в магазині в будинку АДРЕСА_2 , де знаходилась з 08-00 до 19-00-19-30 години, відлучившись не більш ніж на годину два рази для того, щоб погодувати бабусю, яка проживає разом з нею і матір`ю і потребує стороннього догляду.

В судовому засіданні 19 лютого 2015 року заявила про повне визнання винуватості за всіма інкримінованими епізодами.

Заяву про непричетність до вчинення кримінально караних дій з заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 в попередніх судових засіданнях пояснила бажанням уникнути цивільно-правової відповідальності за наслідки вчинених нею дій.

У вчиненні злочинів щиро покаялася. Дала детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень. Заявила про повне усвідомлення протиправності і небезпечності вчинених дій. Принесла вибачення потерпілим.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_10 визнала в частині вимог про відшкодування майнової шкоди, що документально підтверджуються наявними в справі фактичними даними.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди визнала частково, заявивши, що її розмір є неб`єктивно завищеним.

Винуватість ОСОБА_6 в обсязі обвинувачення підтверджується показаннями допитаних судом:

- потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що зі слів своєї дружини ввечері того дня, до якого відноситься подія злочину, дізнався, що його падчерка ОСОБА_9 зазнала втрати телефону. Він, отримавши це повідомлення по телефону, одразу ж приїхав до Шевченківського райвідділу внутрішніх справ. Зі слів ОСОБА_9 знає, що 23 серпня 2014 року до неї та її подруги на ім`я ОСОБА_14 приєдналася обвинувачена, коли дівчинки прогулювалися в районі вул. 8 Березня в м. Запоріжжі. Обвинувачена, назвавшись співробітником правоохоронних органів, попросила у падчерки телефон для доступу до мережі Інтернет і, побачивши, що він майже повністю розряджений, запропонувала свої послуги з зарядки телефону, у зв`язку з чим відлучилася на кілька хвилин. Повернувшись, запропонувала свідкові здійснити з нею поїздку в район зупинки транспорту загального користування «Ресторан «Лахті» в м. Запоріжжі, куди ОСОБА_6 , за її словами, треба було прибути в інтересах службових справ. По мірі прибуття в зазначене місце супутниці прогулялися до площі імені ОСОБА_15 , де обвинувачена попросила свідка зачекати її в підземному переході, пославшись на те, що їй необхідно на кілька хвилин відвідати прокуратуру. Свідок, прочекавши свою нову знайому близько години, направилася додому і повідомила матері про те, що сталося;

- потерпілого ОСОБА_7 , який показав суду про обставини свого знайомства з обвинуваченою 14 липня 2014 року. Коли він в денну пору доби спілкувався із своєю знайомою ОСОБА_8 , яка торгувала квасом на зупинці транспорту загального користування «Вулиця Іванова» в м. Запоріжжі, до них підійшла ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_8 відлучилася в справах на кілька хвилин, він на прохання дівчат надав обвинуваченій свій мобільний телефон для зручності їхнього спілкування, оскільки вони споживали послуги зв`язку одного й того оператора. Заявивши під час переговорів зі ОСОБА_8 , що їй треба піти назустріч ОСОБА_8 , ОСОБА_6 видалилася з телефоном потерпілого. Коли ОСОБА_8 повернулася, вони з потерпілим намагалися зателефонувати на номер потерпілого, проте зв`язок з його телефоном вже був відсутнім;

- свідка ОСОБА_16 , який показав суду, що ввечері 23 серпня 2014 року він в кіоску з торгівлі мобільними телефонами на центральному ринку по вул. Анголенка в м. Запоріжжі у обвинуваченої, яку в той вечір бачив вперше, прийняв мобільний телефон «FLY IQ-440», який перебував в неналежному стані, з наявними ушкодженнями екрану, з тим, щоб в подальшому розібрати або продати його на запчастини. В той же день він продав цей телефон невідомій особі. Наступного дня в товаристві обвинуваченої за місцем його роботи в зазначеному кіоску його відвідали співробітники міліції, від яких він дізнався, що набутий ним напередодні у обвинуваченої телефон є викраденим;

- свідка ОСОБА_17 , який підтвердив обставини набуття ним телефону «Lenovo S960», що мале місце ввечері 14 липня 2014 року в одному з кіосків з ремонту мобільних телефонів на ринку «Олександрівському» по вул. Малиновського в м. Запоріжжі, де працює свідок.;

- свідка ОСОБА_9 , яка дала детальні показання, аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_10 , про обставини передачі нею обвинуваченій телефону «FLY IQ-440» 23 серпня 2014 року;

- постановою про визнання речовим доказом (а. с. 110 т. 1);

- матеріалами судових товарознавчих експертиз (а. с. 111-114 т. 1, 37-39 т. 2).

Перелічені докази в сукупності логічні, послідовні, узгоджуються один з одним, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Оскільки в силу кримінального процесуального законодавства показання обвинуваченого є джерелом доказів, суд вважає за необхідне оцінити їх у співставленні з іншими фактичними даними, дослідженими судом, зміст і оцінку яких навів суд.

Доводи обвинуваченої про непричетність до епізоду шахрайства, який мав місце 23 серпня 2014 року, спростовуються показаннями потерпілого, який попереджався про відповідальність за давання неправдивих показань, неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , якій роз`яснений обов`язок давати суду правдиві показання, показаннями самої обвинуваченої в судовому засіданні 19 лютого 2015 року.

Оцінюючи показання обвинуваченої в різних судових засіданнях, суд приймає за достовірні ті з них, які вона давала в судовому засіданні 19 лютого 2015 року, оскільки вони логічно узгоджуються з іншими фактичними даними у їхній сукупності.

Позиція ОСОБА_6 в судовому засіданні 26 листопада 2014 року, при якій вона, заявляючи про непричетність до злочину, нічого не протиставляє доказам, що викривають її, оцінюється судом як вияв позиції захисту від обвинувачення, яку особа, що не є суб`єктом кримінального переслідування за давання неправдивих показань, вправі обирати на власний розсуд.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог процесуального закону, суд погоджується з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайства), що вчинене повторно.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винної, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, враховує думку потерпілих про міру покарання для обвинуваченої.

ОСОБА_6 скоїла кримінально карані діяння середньої тяжкості.

Пом`якшуючими її покарання обставинами є щире каяття, сприяння суду у встановленні істини, вчинення злочинів до досягнення повноліття, у стані вагітності, відсутність майнової шкоди по епізоду заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 у зв`язку з поверненням цього майна потерпілій.

Враховуючи згадані пом`якшуючі обставини, а також дані про особу винної, яка задовільно характеризується, є вагітною і на час винесення вироку, а також думки потерпілих про можливість застосування до обвинуваченої несуворого покарання, суд вважає за можливе при призначенні їй мінімального покарання у вигляді обмеження волі, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, звільнити обвинувачену від його відбування з випробуванням, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Вирішуючи цивільні позови в кримінальному провадженні, суд виходить з того, що позов потерпілого ОСОБА_7 в частині вимог про відшкодування майнової шкоди підтверджується наданими суду фактичними даними про вартість телефону (а. с. 10 т. 2), тому вбачає всі підстави для його задоволення у повному обсязі.

Позов потерпілого ОСОБА_10 в частині вимог про стягнення матеріальних збитків, на думку суду, підлягає частковому задоволенню, оскільки однією з підстав для покладення відповідальності за спричинену шкоду є наявність прямої дійсної шкоди, і оскільки відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи (а. с. 37-39 т. 2) залишкова вартість мобільного телефону «FLY IQ-440» на час спричинення шкоди становить 1020 грн., стягненню на користь потерпілого підлягає саме ця сума.

Вирішуючи позови в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд знаходить ґрунтовними ці вимоги, оскільки вони зумовлені емоційними переживаннями потерпілих з приводу протиправного заволодіння їхнім майном, неможливості поновити своє право в позасудовому порядку, і при вирішенні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд виходить з наданих в обґрунтування моральної шкоди доказів, а також враховує, що потерпілі є молодими людьми, здатними за станом здоров`я організовувати свою життєдіяльність, а також в силу ст. 1193 ЦК України враховує майновий стан особи, що заподіяла шкоду, яка є не працевлаштованою, перебуває в стані вагітності напередодні пологів, і вважає, що сума в 1000 грн. є домірною глибині емоційних переживань потерпілих і відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Речовий доказ мобільний телефон «Самсунг С 5250», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_11 , - належить повернути їй за належністю.

Витрати з проведення товарознавчих експертиз у сумі 391 грн. 92 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочинів, що передбачені ст. 190 ч. 2 КК України, та призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачена протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї в силу ст. 76 КК України обов`язки з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації; повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміни в місці проживання та роботи.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили не змінювати.

Цивільні позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3064 грн. у відшкодування майнової шкоди, 1000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 1020 грн. у відшкодування майнової шкоди, 1000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

Решту вимог цивільного позивача ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди, а також решту вимог обох позивачів про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_6 у дохід держави в особі управління Державної казначейської служби в Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області судові витрати з проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 391 грн. 92 коп.

Речовий доказ мобільний телефон «Самсунг С 5250», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_11 , - повернути їй за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1