Справа180/3508/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869 від 15.09.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 26.03.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 01.02.2012 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 03.09.2013 року звільнений з Божковської виправної колонії Полтавської області по відбуттю призначеного покарання;

- 16.07.2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2012 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, прередбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

30 серпня 2013 року постановою Полтавського районного суду Полтавської області відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із встановленням наступних обмежень: заборона виходити з будинку з 21-00 год. до 05-00 год. наступного дня; заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах району (міста) з метою придбання та розпиття спиртних напоїв; заборона виїзду за межі міста, району без дозволу РВ УМВС України; реєстрація в МВ УМВС України по місцю мешкання 4 рази в місяць.

06.09.2013 року ОСОБА_4 ознайомлений з постановою суду щодо встановлення відносно нього адміністративного нагляду та йому роз`яснений порядок перебування під адміністративним наглядом у період з 30.08.2013 року по 30.08.2014 року.

Однак, в серпні 2014 року, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, не повідомивши Марганецький МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, умисно, без поважних причин, самовільно покинув місце мешкання, поїхавши до м. Сімферополь АР Крим, де знаходився по листопад 2014 року, чим навмисно ухилявся від виконання покладених на нього судом обмежень та обов`язків, чим порушив правила адміністративного нагляду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, та пояснив, що знав про встановлення йому адміністративного нагляду, був ознайомлений з умовами та строками. Однак, у нього було скрутне матеріальне становище, йому запропонували роботу в м. Сімферополі, він погодився, але їхати треба було терміново і він не встиг вирішити це питання в ОСОБА_5 Криму він працював, через деякий час зателефонував брат і повідомив, що його розшукує міліція, відразу приїхати він не мав можливості і повернувся в м. Марганець через два місяці. Просить суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що працює в Марганецькому МВ, являється відповідальним за особами, щодо яких встановлено адміністративний нагляд. В серпні 2014 року ОСОБА_4 припинив приходити відмічатися в МВ, дома його не було, сусіди повідомили, що ОСОБА_4 поїхав в АР Крим на заробітки. ОСОБА_4 і раніше порушував умови адміністративного нагляду, за що притягувався до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що являється дружиною брата ОСОБА_4 . Знає, що відносно ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд. Від дільничного інспектора вона дізналася, що ОСОБА_4 порушив правила адміннагляду і уїхав на заробітки.

Згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 30.08.2013 року відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із встановленням наступних обмежень: заборона виходити з будинку з 21-00 год. до 05-00 год. наступного дня; заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах району (міста) з метою придбання та розпиття спиртних напоїв; заборона виїзду за межі міста, району без дозволу РВ УМВС України; реєстрація в МВ УМВС України по місцю мешкання 4 рази в місяць.

06.09.2013 року ОСОБА_4 ознайомлений з постановою суду щодо встановлення відносно нього адміністративного нагляду та йому роз`яснений порядок перебування під адміністративним наглядом у період з 30.08.2013 року по 30.08.2014 року, що підтверджується копією роз`яснення обмежень.

Згідно копії реєстраційного листа на ОСОБА_4 , який мається в матеріалах справи адміністративного нагляду, яка оглянута згідно протоколу огляду від 12.11.2014 року слідчим, з 10.09.2013 року по 05.11.2013 року ОСОБА_4 не з`являвся для реєстрації в Марганецький МВ.

Згідно протоколу огляду предметів від 29.11.2014 року, слідчим оглянуті надані ОСОБА_4 проїзні документи в кількості 2 шт., за якими ОСОБА_4 їздив в АР Крим та з АР Крим. Постановою слідчого дані проїзні документи долучено до кримінального провадження в якості речових доказів.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ст. 395 КК України, тому що він вчинив самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно того, що він виїхав в АР Крим не для того, щоб ухилитися від адміністративного нагляду, а з метою заробити гроші, суд не бере до уваги, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 самовільно залишив місце проживання, тобто піднаглядний вчинив активні дії, що виразилися у зміні ним без поважних причин та без повідомлення органу, який здійснює нагляд, місця проживання. Скрутне матеріальне становище не є поважною причиною для самовільного залишення піднаглядним місця проживання, а тому не є обставиною, що виключає відповідальність за ст. 395 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він вчинив активні дії, які перешкоджають здійсненню правосуддя та порушують нормальну діяльність органів, які забезпечують запобігання, своєчасне виявлення та розкриття злочинів, скоївши злочин невеликої тяжкості.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, не працює.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у вигляді максимальної межі санкції статті КК України, оскільки рецидив злочинів дає підстави вважати, що обвинувачений не став на шлях виправлення і тому являється небезпечним для суспільства.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпрпетровської області від 16.07. 2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, то призначати ОСОБА_4 покарання необхідно за правилами ст. 71 КК України, за сукупністю вироків та враховуючи приписи ст. 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково, у вигляді 2 років і 10 місяців, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпроптеровської області від 16.07. 2014 року і призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці.

Термін відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Речові докази проїзні документи в кількості 2 шт. зберігати при справі.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1