Номер провадження: 11-кп/785/132/15
Номер справи місцевого суду: 493/3073/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 11.06.2014 року, яким

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пужайкове Балтського району Одеської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, проживає в с. Пужайкове Балтського району Одеської області, раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі, строк покарання обчислений з 29.10.2013 року,

встановив:
Зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

27.10.2013 року, близько 01 год. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_9 , розташованого в с. Пужайкове Балтського району Одеської області та намагався таємно проникнути через вікно до її житлового будинку з метою вжити там спиртні напої, для чого став розпилювати пилкою віконні рами її будинку.

ОСОБА_9 відчинила двері, тримаючи в руці кухонний ніж і стала сварити ОСОБА_8 , у зв`язку з чим у нього виник умисел на її вбивство.

Зайшовши в коридор будинку, ОСОБА_8 наніс потерпілій кілька ударів рукою по голові і шиї, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливів і саден лобно-тім`яній області, саден і крововиливів шиї, після чого, вирвавши з рук потерпілої ніж, навмисно наніс ОСОБА_9 два удари ножем в шию та в область промежини, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді рани промежини та двох проникаючих колото-різаних ран в проекції шиї з пошкодженням м`яких тканин шиї та судинно-нервового пучка (сонної артерії), що супроводжувались кровотечею та за критерієм небезпеки для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до гострої крововтрати, від чого настала смерть ОСОБА_9 .

За вироком суду з ОСОБА_8 стягнуто витрати на проведення експертиз на користь держави у розмірі 17045,46 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначила, що вирок суду підлягає скасуванню, оскільки вина її підзахисного не доведена, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а докази, які могли істотно вплинути на його висновки, суд до уваги не взяв.

На думку захисника, протокол огляду місця події від 27.10.2013 року є недопустимим доказом, оскільки загибла ОСОБА_9 є рідною тіткою понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а остання, окрім того, є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням, тому її не можна було допитувати у суді. Окрім того, чоловік понятої ОСОБА_10 , - ОСОБА_12 визнаний слідчим потерпілим.

Суд послався, як на доказ, на показання свідка ОСОБА_13 , який був понятим під час відтворення обстановки події, але вони суперечать показанням іншого понятого, - ОСОБА_14 , який показав суду, що у підозрюваного був сінець під оком, він плутався у показаннях, а слідчий йому підказував. Ця обставина підтверджується відеозаписом зазначеної слідчої дії, яка є неякісною, але на ній добре чути, як слідчий сам розповідає про події, які відтворювались, а ОСОБА_8 зрідка повторював слова слідчого.

Вона вважає, що на її підзахисного, під час досудового слідства був вчинений тиск та застосовано насильство, внаслідок чого, протягом місяця його утримували у ІТТ Савранського та Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Основним доказом вини її підзахисного є висновки молекулярно-генетичних експертиз, якими встановлено, що кров на руків`ї ножа містить генетичні ознаки крові ОСОБА_8 , але захисник вважає, що на експертизу переданий не той ніж, який був вилучений 27.10.2013 року, а інший, оскільки розміри ножів, які описані у зазначених висновках експертів не співпадають.

На думку захисника, висновок судової трасологічної експертизи по сліду тапка, вилученого у ОСОБА_8 , не може бути доказом вини її підзахисного, оскільки він має характер припущення, а також спростовується висновком криміналістичної експертизи про те, що ґрунтовий зразок, вилучений з місця події, не має загально родової приналежності з ґрунтовими нашаруваннями, вилученими з тапок ОСОБА_8

Засновуючись на цих доводах, захисник просить вирок суду скасувати та ухвалити стосовно її підзахисного виправдувальний вирок.

Вислухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши повторно докази, відповідно до клопотання захисника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст. 370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив суду, що ОСОБА_9 була тіткою його дружини і проживала одна в с. Пужайкове Балтського району Одеської області. 27.10.2013 року до них зателефонували родичі та повідомили, що тітку вбили. Вони приїхали в село. Там були працівники міліції, від яких він дізнався, що була застосована службова собака, яка взяла слід і привела до будинку ОСОБА_8 . Він з дружиною також знаходились на подвір`ї, під час проведення з ОСОБА_8 слідчого експерименту, і той показував і розказував як вбив тітку. Вони його не бачили, але все чули;

- показання свідка ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 була її тіткою. Коли їм повідомили про вбивство тітки, вони приїхали в с. Пужайкове і дізнались від працівників міліції, що службовий собака привів їх до будинку ОСОБА_8 . Вона разом із ОСОБА_11 була понятою при огляді місця події 27.10.2013 року та під час вилучення ножа біля літньої кухні ОСОБА_15 . Ніж не заміряли лінійкою, а вказали його розміри приблизно. Наступного дня вона з чоловіком знаходилась на подвір`ї, коли за участі ОСОБА_8 проводився слідчий експеримент і він показував і розказував як вбив тітку. При цьому вона його не бачила, але все чула;

- показання свідка ОСОБА_16 , який пояснив суду, що напередодні вбивства ОСОБА_9 , вони спілкувались з обвинуваченим. Пустовий був вдягнений в піджак, а на ногах були кімнатні тапочки;

- аналогічні показання свідка ОСОБА_17 ;

- протокол огляду і вилучення тапочок у ОСОБА_8 , який, при цьому повідомив, що саме вони були на ньому під час вбивства ОСОБА_9 (т.1, а.с. 36);

- висновок судової трасологічної експертизи №63 від 14.12.2013 року, відповідно до якого, слід, відображений у гіпсовому зліпку, вилученому під час огляду місця події 27.10.2013 року, міг бути залишений тапочкою на праву ногу, вилучену у ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 301-308);

- показання свідка ОСОБА_18 , який пояснив суду, що працює кінологом. 27.10.2013 року його було викликано зі службовою собакою на місце вбивства ОСОБА_9 . Від будинку потерпілої, в с. Пужайкове Балтського району Одеської області, його собака одразу взяла слід і впевнено привела до домогосподарства ОСОБА_8 . Після роботи, він обов`язково надає можливість собаці прогулятися, як подяка за роботу, тому він не виключає, що собаку могли бачити в іншій стороні від домогосподарства обвинуваченого. Про те, що собака взяла слід і привела до обвинуваченого, він склав акт і передав працівникам міліції;

- акт застосування службової собаки, складений кінологом ОСОБА_18 (т. 1 а.с. 41);

- показання свідка ОСОБА_19 , який підтвердив суду, що він та ОСОБА_14 були присутніми у якості понятих під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 . Підозрюваному було запропоновано розповісти, а потім показати, як він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 . ОСОБА_8 погодився і всі учасники слідчого експерименту приїхали в с. Пужайкове. Там ОСОБА_8 показав будинок потерпілої, запропонував зупинитися і розповів, що напередодні, він на протязі дня вживав спиртні напої, а близько першої години захотів ще випити. Взявши з собою садову металеву пилку, він попрямував до нежитлового будинку сусіда, щоб спилити трубу, але коли проходив біля будинку ОСОБА_9 , вирішив проникнути у її будинок, оскільки подумав, що в неї можуть бути спиртні напої. Він показав, як вирвав провід, який підводив струм до будинку, підійшов до вікна і почав розпилювати віконну раму, але побачив, що там є металева решітка і підійшов до іншого вікна. Коли він пиляв другу раму, на поріг вийшла потерпіла з ножем у руці, яка зробила йому зауваження та запитала що він робить. Він підійшов до неї, вирвав ніж з її руки і ударив її двічі по шиї та в область промежини, від яких вона впала на підлогу. Щодо умислу на вбивство, ОСОБА_8 пояснив, що він у нього виник коли побачив ніж та подумав, що вона може його впізнати. Пилку він викинув на територію нежитлового будинку, який розташований навпроти, а ніж викинув на територію домогосподарства ОСОБА_15 . ОСОБА_8 визнавав те, що саме він вбив ОСОБА_9 , ніякого тиску на нього ніхто не здійснював, він все добровільно розказував і показував, вигляд у нього був як у людини, яка напередодні багато вживала спиртних напоїв;

- аналогічні показання свідка ОСОБА_14 , який додав, відповідаючи на запитання захисника, що йому здалося, що під оком у ОСОБА_8 був синець;

- показання свідка ОСОБА_20 , яка пояснила суду, що на її подвір`ї був знайдений ніж, який працівники міліції вилучили, помістивши його в поліетиленовий пакет. При цьому була застосована фотозйомка. Цей ніж належав сусідці ОСОБА_9 ;

- висновок судмедексперта №44 від 07.11.2013 року, відповідно до якого, смерть ОСОБА_9 має прямий причинний зв`язок з колото-різаними пораненнями шиї з пошкодженням судинно-нервового пучка (сонної артерії), а безпосередньою причиною смерті є гостра крововтрата (т. 1, а.с. 100-106);

- висновок № 613 молекулярно-генетичної експертизи від 05.12.2013 року, відповідно до якого, генетичні ознаки крові та клітин піднігтьового вмісту правої та лівої рук потерпілої ОСОБА_9 є змішаними і містять генетичні ознаки, визначені у зразках в крові потерпілої ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 194-203);

- висновок № 1553-614 молекулярно-генетичної експертизи від 25.11.2013 року, зі змісту якого випливає, що генетичні ознаки слідів крові та клітин на клинку кухонного ножа збігаються з генетичним ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними зразками крові підозрюваного ОСОБА_8 ; Генетичні ознаки слідів крові та клітин на руків`ї кухонного ножа є змішаними і містять генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_9 та генетичні ознаки зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 210-220);

- висновок №609 від 23.11.2013 року судової медичної криміналістичної експертизи, згідно з яким, колото різані пошкодження на клаптику шкіри з шиї ОСОБА_9 , могли бути спричинені клинком одного колючо-ріжучого знаряддя типу ножа, який має обушок, гостре лезо і максимальну ширину слідостворюючої частини не більш ніж 2,5 см, і могли бути спричинені клинком представленого на дослідження ножа (т. а.с. 281-284);

Дослідивши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вони повністю доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Перевіривши усі доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків:

- посилання захисника ОСОБА_7 на те, що протокол огляду місця події від 27.10.2013 року є недопустимим доказом з тієї причини, що загибла ОСОБА_9 була рідною тіткою понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , остання, окрім того, є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням, а чоловік понятої ОСОБА_10 , - ОСОБА_12 визнаний слідчим потерпілим, є необґрунтованим за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Встановленим є той факт, що під час проведення зазначеної слідчої дії, проводився огляд житла та трупу ОСОБА_9 , отже участь понятих була обов`язковою.

З показань потерпілого ОСОБА_12 у судовому засіданні суду першої інстанції слідує, що загибла ОСОБА_9 була тіткою його дружини ( ОСОБА_10 ).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлений перелік близьких родичів та членів сім`ї, якими є: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Таким чином, понята ОСОБА_10 не є родичкою ОСОБА_9 у розумінні термінів, визначених п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, а ОСОБА_21 був визнаний потерпілим після її участі у слідчих діях у якості понятої.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_10 не є зацікавленою особою, оскільки її участь у слідчих діях жодним чином не впливала на їх результат.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_11 є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням є голослівним, тому судом апеляційної інстанції не враховується;

- довід захисника щодо того, що суд першої інстанції безпідставно послався у вироку, як на доказ, на показання свідка ОСОБА_13 , який був понятим під час слідчого експерименту, оскільки вони суперечать показанням іншого понятого, - ОСОБА_14 , апеляційний суд вважає безпідставним.

Так, за клопотанням захисника, суд апеляційної інстанції повторно дослідив показання свідка ОСОБА_14 , які він дав суду першої інстанції, і дійшов висновку, що по суті вони не відрізняються від показань свідка ОСОБА_13 , а пояснення свідка ОСОБА_14 про наявність у підозрюваного сінця під оком, виглядає скоріш припущенням ніж твердженням, оскільки з відеозапису слідчого експерименту такий висновок зробити неможливо;

- довід захисника про те, що під час експерименту ОСОБА_8 плутався у показаннях, а слідчий йому підказував, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим. Так, з відеозапису даної слідчої дії, яку апеляційний суд повторно дослідив за клопотанням захисника, випливає, що відеозапис є неякісним внаслідок того, що експеримент проводився у темну пору доби, але на ньому добре чути обставини події та відповіді підозрюваного на уточнюючі запитання слідчого. Небагатослівність ОСОБА_8 пояснюється відповідними характерними рисами його особистості, які проглядались і під час апеляційного розгляду справи;

- довід захисника щодо того, що на її підзахисного, під час досудового слідства був вчинений тиск та застосовано насильство, внаслідок чого, протягом місяця його утримували у ІТТ Савранського та Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області суд апеляційної інстанції не сприймає внаслідок його голослівності.

Так, на задоволення клопотання захисника, апеляційним судом було спрямовано відповідні запити до Одеського слідчого ізолятору, Савранського та Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області, які підтвердили, що ОСОБА_8 , дійсно, утримувався: у ІТТ Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області з 16 год. 45 хв. 13.11.2013 року до 06 год. 20.11.2013 року та з 18 год. 18.12.2013 року до 09 год. 20 хв. 21.12.2013 року, у зв`язку з переміщенням на обмінний пункт станції Кодима; у ІТТ Савранського РВ ГУМВС України в Одеській області з 04.11.2013 року по 08.11.2013 року.

Згідно з довідкою, ОСОБА_8 прибув до Одеського слідчого ізолятору 20.11.2013 року та під час медичного огляду скарг не висловлював, тілесних ушкоджень у нього не виявлено.

Окрім того, з матеріалів справи, перевірених судом апеляційної інстанції видно, що під час досудового слідства підозрюваний, відмовившись від дачі показань, не пояснював про застосування до нього будь-якого насильства, а захисник ОСОБА_7 , будучи залученою до участі у справі 30.10.2013 року, також відповідних скарг на ім`я прокурора чи суду, не подавала. До того ж, показання ОСОБА_8 , у яких він визнавав свою вину, суд першої інстанції не враховував при ухваленні вироку. Не враховує їх також, у цьому контексті, і суд апеляційної інстанції;

- доводи захисника про те, що висновки молекулярно-генетичних експертиз, якими встановлено, що на руків`ї ножа виявлені генетичні ознаки слідів крові та клітин ОСОБА_8 не відповідають дійсності, оскільки, на її думку, на експертизу переданий не той ніж, який був вилучений 27.10.2013 року, а інший, оскільки розміри ножів, які описані у зазначених висновках експертів не співпадають, апеляційний суд вважає надуманим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у вироку, обґрунтовано не сприйняв зазначені доводи захисника, об`єктивно зазначивши, що під час вилучення ножа, його заміри не здійснювались, а зазначались візуально і приблизно. Під час експертного дослідження ножа, він був заміряний сертифікованою лінійкою, тому ці розміри несуттєво відрізняються. За таких обставин, суд апеляційної інстанції також відкидає зазначені доводи захисника;

- довід захисника щодо того, що висновок судової трасологічної експертизи по сліду тапка, вилученого у ОСОБА_8 , не може бути доказом вини її підзахисного, оскільки він має характер припущення, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки зазначений висновок експерта є непрямим доказом вини ОСОБА_8 і оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі;

- довід захисника, про те, що під час перебування Пустового під вартою, в с. Пужайкове був вчинений замах на тотожній злочин, що може свідчити про невинуватість її підзахисного, перевірений судом апеляційної інстанції шляхом відповідного запиту до Балтського РВ ГУМВС України в Одеській області. З копій матеріалів, наданих у відповідь випливає, що в ніч на 10.10.2014 року невстановленою особою був вчинених замах на таємне викрадення майна з нежилого будинку ОСОБА_22 . У зв`язку з тим, що нічого викрадено не було, перевірка заяви завершена.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що ототожнення замаху на викрадення чужого майна невстановленою особою зі злочином, у вчиненні якого, вироком суду першої інстанції обґрунтовано визнаний винним ОСОБА_8 , у даному випадку є безпідставним припущенням.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таким чином, на виконання вимог зазначеної норми кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції повно, всебічно і об`єктивно перевірив усі доводи захисту, зіставив їх з кожним доказом з точки зору належності, допустимості та достовірності та вважає, що сукупність досліджених судом першої інстанції доказів є достатньою для ухвалення обвинувального вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпечність, першу судимість, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав першу судимість обвинуваченого, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння і відносно особи похилого віку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що міра покарання ОСОБА_8 обрана у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, а підстави для скасування вироку та виправдання обвинуваченого - відсутні.

Керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 11.06.2014 року стосовно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_23

ОСОБА_3