Справа № 462/9361/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого- судді
Іванюк І.Д.

при секретарі с/з-
Журавльовій А.С.

з участю: прокурора -
Шаравари І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Львова, громадянина України, українця,
з середньою освітою, непрацюючого,
неодруженого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого 26.03.2013 р. Франківським
районним судом м. Львова за ч.1 ст. 309, ч.2
ст. 307 КК України ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 286 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Згідно із обвинувальним актом, 02.10.2013 р.
близько 22.35 год. на вул. Городоцькій, №
169 у м. Львові на керуючи автомобілем
марки «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 в порушення
вимог п.п. 2.3, 18.1 Правил дорожнього руху
України, проявив неуважність до
дорожньої обстановки та відповідно не
відреагував на зміну такої, не зменшив
швидкість руху аж до зупинки
транспортного засобу та здійснив наїзд
на пішохода ОСОБА_2, який рухався по
пішохідному переходу. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
потерпілий ОСОБА_2 отримав середньої
тяжкості тілесні ушкодження у виді
травматичного розриву прямого м'язу
лівого стегна, ран на правій гомілці та
в ділянці ліктьового суглобу, які
згідно із висновком судово-медичної
експертизи № 425/13 від 18.10.2013 р.
відносяться до тілесного ушкодження
середньої тяжкості за ознакою
тривалого розладу функції лівої ноги.

25.11.2013 року між обвинуваченим ОСОБА_1 та
потерпілим ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 468,
469, 471, 474 КПК України, укладено угоду про
визнання винуватості, за умовами якої
ОСОБА_1 беззастережно визнав свою
винуватість у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та
сторони узгодили міру покарання у виді
200 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян без позбавлення права
керування транспортними засобами.

В підготовчому судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 та потерпілий
ОСОБА_2 пояснили, що їм цілком зрозумілі
наслідки затвердження угоди про
примирення, передбачені ст. 473 КПК
України, та просили затвердити угоду
про примирення.

Прокурор просив затвердити угоду про
примирення від 25.11.2013 р. з покаранням,
яке визначене сторонами угоди.

Вивчивши обвинувальний акт з
додатками, з долученою до них угодою,
суд прийшов до висновку, що підстав для
затвердження угоди про примирення
немає, а тому необхідно відмовити в її
затвердженні та повернути кримінальне
провадження прокурору для продовження
досудового розслідування, виходячи з
наступного.

Пункт 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає,
що у підготовчому судовому засіданні
суд має право прийняти таке рішення:
затвердити угоду або відмовити у її
затвердженні та повернути кримінальне
провадження прокурору для продовження
досудового розслідування в порядку,
передбаченому статтями 468-475 КПК
України.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України
угода про примирення між потерпілим та
обвинуваченим може бути укладена у
проваджені щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, та у кримінальному
провадженні у формі приватного
обвинувачення. Угода про примирення
може ініціюватись в будь-який момент
після повідомлення особі про підозру.

У відповідності до ч. 2 ст. 474 КПК України
розгляд щодо угоди проводиться судом
під час підготовчого судового
засідання за обов'язковою участі
сторін угоди з повідомленням інших
учасників судового провадження.

Частина 7 ст. 474 КПК України передбачає,
що суд перевіряє угоду на
відповідність вимогам цього Кодексу
та/або закону. Суд відмовляє в
затвердженні угоди, якщо умови угоди
суперечать вимогам цього Кодексу
та/або закону чи порушують права,
свободи чи інтереси сторін або інших
осі, існують обґрунтовані підстави
вважати, що укладення угоди не було
добровільним, або сторони не
примирились, очевидна неможливість
виконання обвинуваченим взятих на себе
угодою зобов'язань.

П. 4 інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справи від 15.11.2012 р. № 223-1679/0/4-12 «Про
деякі питання здійснення
кримінального провадження на підставі
угод» вказує, що одночасно із
прийняттям цього рішення суд, що
здійснюватиме судове провадження, для
реалізації покладених на нього
обов'язків щодо з'ясування
добровільності укладення угоди та
перевірки її на відповідність вимогам
КПК та/або кримінального закону
(частини 6, 7 ст. 474 КПК), враховуючи, що
невиконання вимог, встановлених
частинами 5 - 7 ст. 474 КПК, є підставою для
апеляційного та касаційного
оскарження (частини 3, 4 статей 394, 424 КПК),
а в разі підтвердження таких порушень
скасування судового рішення, має
витребувати документи, подані
сторонами під час досудового
розслідування.

У такому випадку суд постановляє
ухвалу про закриття судового
провадження у кримінальному
провадженні на підставі угоди та
повертає матеріали прокурору для
продовження досудового розслідування
або призначає судовий розгляд для
проведення судового провадження в
загальному порядку (якщо до суду
надійшов обвинувальний акт, а угоду
було укладено під час підготовчого
провадження).

Якщо суд матиме обґрунтовані підстави
вважати, що укладення угоди не було
добровільним, або ж сторони в дійсності
не примирилися, він відповідно до п. 4 ч.
7 ст. 474 КПК зобов'язаний відмовити в
затвердженні угоди.

П. 6 вказаного листа визначено, що за
наслідками розгляду угоди в судовому
засіданні (під час підготовчого
судового провадження або під час
судового розгляду) суд, перевіривши
відповідність угоди вимогам
кримінального процесуального закону,
врахувавши заслухані доводи сторін
кримінального провадження та інших
учасників судового провадження,
повинен прийняти одне із таких
рішень:б) відмовити у затвердженні
угоди в разі встановлення підстав,
передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та:
повернути кримінальне провадження
прокурору, якщо угоди досягнуто під час
досудового розслідування, для його
продовження; або призначити судовий
розгляд для проведення судового
провадження в загальному порядку, якщо
до суду надійшов обвинувальний акт, а
угоду було укладено під час
підготовчого провадження); або
продовжити судовий розгляд в
загальному порядку, якщо угоду було
укладено під час його здійснення.
Ухвала про відмову в затвердженні
угоди про примирення чи визнання
винуватості оскарженню не підлягає.

Вимогами ч.7 ст. 474 КПК України
передбачені випадки, при встановленні
яких, суд відмовляє в затвердженні
угоди, а саме - умови угоди суперечать
вимогам цього Кодексу та / або закону та
не відповідають інтересам суспільства.

Судом встановлено, що обвинувачений
раніше судимий, судимість за
попередній злочин не погашена, а отже
має місце обтяжуюча обставина рецидив
злочинів, а тому призначення
мінімального розміру покарання,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
суперечитиме вимогам закону. Окрім
того, обвинувачений не працює, а тому
очевидна неможливість виконання
обвинуваченим взятих на себе угодою
зобов'язань у виді відбуття покарання у
виді штрафу.

У зв'язку із цим, суд вважає, що в
затвердженні вказаної угоди необхідно
відмовити. Оскільки угоду про
примирення було укладено під час
досудового розслідування, кримінальне
провадження підлягає поверненню
прокурору для продовження досудового
розслідування, в порядку,
передбаченому статтями 468-475 КПК
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 314, 350, 472, 474 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в затвердженні угоди про
примирення, укладеній між 25.11.2013 року
між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим
ОСОБА_2 за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження відносно
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України повернути
прокурору для продовження досудового
розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: