Справа № 314/1015/15-к
Провадження № 1-кп/314/114/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0000002 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гуляй-Поле Гуляйпільського району Запорізької області, громадянки України, освіта вища, заміжньої, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1

ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 березня 2015 року до Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4

ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, разом з угодами про визнання винуватості.

Згідно обвинувального акту, 01 листопада 2012 року згідно з розпорядженням Вільнянського міського голови № 65ос ОСОБА_5 призначено на посаду начальника юридичного відділу виконавчого комітету Вільнянської міської ради.

На початку грудня 2014 року ОСОБА_7 звернувся для отримання консультації до Вільнянської міської ради Запорізької області для вирішення питання про переведення належного ОСОБА_8 на праві власності житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 до нежитлового фонду. В ході розмови з начальником юридичного відділу виконавчого комітету Вільнянської міської ради (далі - виконавчого комітету) ОСОБА_5 остання йому пояснила, що вказане питання є складним для вирішення, але вона йому допоможе та запропонувала зустрітись для більш детального узгодження плану дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до постанови КМУ від 24 січня 2006 року № 45 «Про внесення змін до постанови КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572», власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу Української PCP (в редакції від 27 вересня 2014 року), переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

17 грудня 2014 року близько 10 години 00 хвилин начальник юридичного відділу виконавчого комітету ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , маючи достатній рівень кваліфікації та вищу юридичну освіту, досвід роботи в галузі організації правової роботи, відповідні професійні навички і спеціальні знання, а також можливість використання авторитету у займаній посаді, діючи за пособництва ОСОБА_6 , який являється її чоловіком, переконала ОСОБА_7 , який звернувся до Вільнянської міської ради з метою переведення належного ОСОБА_8 на праві власності житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 , до нежитлового фонду, у тому, що може посприяти йому в отриманні відповідного позитивного рішення виконавчого комітету, до компетенції якого входить вирішення вказаного питання згідно чинного законодавства. При цьому ОСОБА_5 порадила останньому звернутись до її чоловіка ОСОБА_6 , який повідомить спосіб та умови, за яких ОСОБА_7 зможе отримати відповідне рішення виконавчого комітету.

22 грудня 2014 року ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свої злочинні наміри, усвідомлюючи встановлений законодавством вищевказаний порядок переведення житлового приміщення у нежитлове, розуміючи, що ОСОБА_5 не може самостійно прийняти відповідне рішення, вислухавши ОСОБА_7 та встановивши кінцеву мету його звернення, вирішив схилити свою дружину ОСОБА_5 своїми порадами та вказівками до підбурення ОСОБА_7 надати членам виконавчого комітету неправомірної вигоди за прийняття ними позитивного рішення по його зверненню. Будучи впевненим в тому, що ОСОБА_5 , маючи достатній рівень кваліфікації та відповідну освіту, досвід роботи в галузі організації правової роботи, відповідні професійні навички і спеціальні знання, а також можливість використання авторитету у займаній посаді, може посприяти ОСОБА_7 в отриманні відповідного позитивного рішення виконавчого комітету за умови надання ним неправомірної вигоди. Таким чином, ОСОБА_6 своїми порадами та вказівками, а за необхідності усуненням перешкод, які можуть виникнути, а також заздалегідь обіцяним сприянням приховуванню злочину - наданням видимості легальності отримання коштів ОСОБА_5 , яка являється державним службовцем, ніби то за отримання їх згоди, як сусідів, за переобладнання суміжної квартири, що в дійсності законодавством не передбачено, вирішив схилити ОСОБА_5 до підбурення

ОСОБА_7 надати членам виконавчого комітету неправомірної вигоди за прийняття ними позитивного рішення по його зверненню.

Крім того, 05 січня 2015 року близько 10 години 00 хвилин начальник юридичного відділу виконавчого комітету ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , повідомила

ОСОБА_7 , що за позитивне вирішення його питання йому необхідно буде передати їй грошові кошти, остаточну суму яких вона повідомить додатково.

07 січня 2015 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_6 , реалізуючи свої злочинні наміри, усвідомлюючи встановлений законодавством вищевказаний порядок переведення житлового приміщення у нежитлове, розуміючи, що ОСОБА_5 не може самостійно прийняти відповідне рішення, в ході телефонної розмови повідомив

ОСОБА_7 , що внаслідок його порад та вказівок ОСОБА_5 пропонує надати ним неправомірну вигоду в сумі 50000 грн. для передачі службовим особам виконавчого комітету Вільнянської міської ради за отримання позитивного рішення про переведення належного ОСОБА_8 на праві власності житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 , до нежитлового фонду. Після чого, близько 11 години 00 хвилин йому зателефонувала ОСОБА_5 та запевнила його, що останній без надання неправомірної вигоди службовим особам, які входять до виконавчого комітету Вільнянської міської ради, не зможе отримати відповідного рішення засідання вказаного комітету.

Так, 07 січня 2015 року близько 12 години 00 хвилин в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , під час зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 стала підбурювати ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди службовим особам за вчинення ними дій з використанням службового становища в його інтересах, а саме повідомила, що зможе допомогти йому отримати позитивне рішення, але при цьому необхідно буде надати неправомірну вигоду службовим особам, які входять до складу виконавчого комітету за прийняття рішення про дозвіл на переведення квартири, належної ОСОБА_8 , до нежитлового фонду. Після чого ОСОБА_5 отримала від

ОСОБА_7 першу частину коштів в сумі 30000 грн. за отримання позитивного рішення членами виконавчого комітету Вільнянської міської ради. В свою чергу,

ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, допоміг ОСОБА_5 перерахувати грошові кошти, отримані від ОСОБА_7 та приховав злочинно добуті грошові кошти в кармани свого одягу у шафі квартири.

Після чого, приблизно о 20 годині 30 хвилин в ході телефонної розмови

ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 , що вона погодила із членами виконавчого комітету прийняття ними позитивного рішення на черговому засіданні.

Далі, 08 січня 2015 року на адресу Вільнянського міського голови Запорізької області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_7 , який діяв в інтересах

ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 16 грудня 2014 року, про переведення належного ОСОБА_8 на праві власності житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 до нежитлового фонду.

12 лютого 2015 року в ході засідання виконавчого комітету членами комітету одноголосно прийнято рішення про переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 до нежитлового фонду.

13 лютого 2015 року близько 12 години 00 хвилин в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , під час зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 шляхом підбурювання ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди службовим особам за вчинені ними дії з використанням службового становища в його інтересах, отримала від ОСОБА_7 другу частину коштів в сумі 20000 грн. та надала йому рішення виконавчого комітету від 12 лютого 2015 року № 20 про переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 до нежитлового фонду. В свою чергу, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, допоміг ОСОБА_5 перерахувати грошові кошти, отримані від ОСОБА_7 та приховав злочинно добуті грошові кошти в приміщенні кухні своєї квартири.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, як підбурювання до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, як пособництво у підбурюванні до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 27 лютого 2015 року між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Запорізької області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні

№ 0000002, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні відділу прокуратури Запорізької області за адресою: м. Запоріжжя, вулиця 40 років Радянської України, 56.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України. Обвинувачена ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 27, 96-2 КК України, у вигляді 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, без спеціальної конфіскації.

Крім того, з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 27 лютого 2015 року між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Запорізької області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000002, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні відділу прокуратури Запорізької області за адресою: м. Запоріжжя, вулиця 40 років Радянської України, 56.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 27, 96-2 КК України, у вигляді 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, без спеціальної конфіскації.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угод були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначені угоди і призначити обвинуваченим узгоджену в угодах міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягала на затвердженні угоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 просив затвердити укладені між прокурором та обвинуваченими угоди та призначити обвинуваченим узгоджені в них міри покарання, зазначивши, що при укладанні угод були дотримані всі вимоги КПК України, укладення угод сторонами є добровільним, а їх умови не суперечать інтересам обвинувачених.

Заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисника, розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали себе винними, віднесене до злочину середньої тяжкості, внаслідок вчиненого обвинуваченими злочину шкода завдана лише державним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угод про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачені, визначені в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цілком розуміють зміст і наслідки укладання та затвердження угод, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо яких визнають себе винними, положення

ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що вони мають право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 погоджуються з призначенням судом узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угод про визнання винуватості і призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2015 року, укладену між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Запорізької області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 27, частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України, та з урахуванням положень статей 27, 96-2 Кримінального кодексу України призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2015 року покарання у вигляді 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, без спеціальної конфіскації.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання та відсторонення від посади відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2015 року, укладену між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Запорізької області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 4 статті 27, частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України, та з урахуванням положень статей 27, 96-2 Кримінального кодексу України призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2015 року покарання у вигляді 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, без спеціальної конфіскації.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

26.03.2015

26.03.2015