Справа №560/318/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження №0000031 на підставі угоди про визнання винуватості за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України

встановив:
Згідно з обвинувальним актом від 26 лютого 2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 16 січня 2015 року в період з 12 год. 40 хв. по 13 год. поблизу с.Берестя Дубровицького району, порушуючи вимоги ст.19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи заводського виробництва, обладнаної двигуном внутрішнього згорання і призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту, здійснив видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України "Про державне регулювання видобутку виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" від 18.11.1997 року та постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 року "Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та являється дорогоцінним камінням органогенного утворення.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.240 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення.

26 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Дубровицького району ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000031 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.240 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 6800 грн. та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Також сторони погоджуються на те, щоб вилучені в ході огляду місця події та приєднані до матеріалів кримінального провадження знаряддя для видобутку бурштину-сирцю, а саме мотопомпу заводського виробництва марки "FP 40 HP" б/н жовтого кольору, водозабірний армований шланг довжиною біля 3 м., два пожежні рукави діаметром 100 мм довжиною 20 м., пожежний рукав діаметром 77 мм та довжиною біля 20 м, шрайбер з металевою жердиною довжиною 2 м та металеву жердину довжиною 2 м, підсак - конфіскувати.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.240 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 незаконно видобував корисні копалини загальнодержавного значення, а тому приходить до висновку, що кваліфікація його дій за ч.2 ст.240 КК України є правильною, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України суд, -

засудив:
Затвердити угоду від 26 лютого 2015 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26 лютого 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 6800 грн. (шість тисяч вісімсот гривень).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази: мотопомпу заводського виробництва марки "FP 40 HP" б/н жовтого кольору, водозабірний армований шланг довжиною біля 3 м., два пожежні рукави діаметром 100 мм довжиною 20 м., пожежний рукав діаметром 77 мм та довжиною біля 20 м, шрайбер з металевою жердиною довжиною 2 м та металеву жердину довжиною 2 м, підсак - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1