АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/178/15-к Номер провадження 11-кп/786/463/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія-ч.2ст.286КК-Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хитці Лубенського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює:

Шебелинське відділення Полтавського ВТТ ІСТ Полтавського відділення бурових робіт водієм, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладені на нього певні обов`язки.

Позов прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Лохвицької ЦРЛ, Козельщинської ЦРЛ, Кременчуцької ЦРЛ, Дитячої клінічної лікарні м. Полтава про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 18078,44 грн. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 майнову шкоду спричинену інтересам держави в особі Козельщинської ЦРЛ, Дитячої клінічної лікарні м. Полтава в сумі 16293,52 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 витрати на залучення експерта за проведення 2 автотехнічних експертиз в НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області в сумі 1572,48 грн.

Згідно із вироком суду, 13 вересня 2014 року близько 11 години, ОСОБА_7 керував автомобілем ЗАЗ по автодорозі сполученням Лохвиця-Лубни в стані алкогольного сп`яніння, тобто всупереч вимог п.п. "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

По цій же автодорозі, у цей же час, по зустрічній смузі рухався автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_9 . На 6 км. вказаної автодороги ОСОБА_7 всупереч вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху, скерував транспортний засіб на зустрічну смугу руху проїзної частини.

Виїхавши на керованому ним автомобілі на зустрічну смугу руху, ОСОБА_7 створив аварійну обстановку для водія ОСОБА_9 , позбавивши останнього можливості уникнути зіткнення. Перебуваючи в аварійній обстановці, з метою уникнути зіткнення, ОСОБА_9 змінив напрямок руху, скерував керований ним транспортний засіб на зустрічну смугу руху. У цей же момент ОСОБА_7 зненацька знову змінив напрямок руху та скерував керований ним транспортний засіб на свою смугу руху, де його автомобіль ЗАЗ своєю передньою частиною зіткнувся із передньою правою частиною автомобіля ВАЗ .

Внаслідок зіткнення автомобілів згідно висновку судово-медичної експертизи пасажир переднього сидіння автомобіля ЗАЗ ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву правого передсердя у місці входу порожнистої вени, розрив навколосерцевої сумки, розрив по вісцеральній поверхні правої долі печінки, переломи ребер з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів. переломи кісток тазу, перелом верхньої та нижньої гілок лобкової кістки зліва з крововиливом в м`які тканини.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок тупої травми грудної клітки, яка супроводжуєш розривом правого передсердя серця та масивною крововтратою.

Внаслідок зіткнення та подальшого перекидання автомобіля ВАЗ згідно висновків судово-медичної експертиз пасажири: ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого скалкового перелому середньої третини правої променевої кістки які є середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я; малолітній пасажир ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому латеральної стінки (деяке розходження клиновидно-скулового шва) лівої орбіти, перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом акроміального кінця лівої ключиці, закритий перелом першого ребра праворуч, перелом правої лопатки, ротаційний перелом першого peбра праворуч, перелом правої лопатки, ротаціний підвивих С1 хребця, забита рана завушної ділянки зліва, субапоневротична гематома лівої тім`яно-скроневої ділянки, садна голови та кінцівок та оцінюються у своїй сукупності як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок незаконного застосування ст. 75 КК України та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст. 286 Кк України 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Зазначає, що посилання суду у вироку при визначенні виду і міри покарання ОСОБА_7 на відшкодування останнім у повному обсязі завданої шкоди не підтверджується дослідженими доказами і не може бути серед підстав, що пом`якнуть покарання обвинуваченому. Крім того, суд належним чином не вказав мотивів прийняття рішення про не застосування додаткової міри покарання позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до 3 років, яку передбачено санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , та його адвоката ОСОБА_8 які були проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши характеризуючі дані про особу правопорушника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , а двом потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у судовому засіданні усіма учасниками судового розгляду не досліджувались у відповідності до вимог ст. 349 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується зібраними доказами і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України.

Разом з тим призначене йому покарання не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.65 КК України, при визначенні виду і міри покарання, суд у кожному випадку окрім даних про особу винного має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його характер і наслідки та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, призначаючи покарання та звільняючи особу від відбування покарання, місцевий суд не дотримався вимог наведених норм закону та не враховував, як характер так і тяжкість вчиненого засудженим злочину, його наслідки, а отже безпідставно прийшов до висновку про можливість виправлення обвинувачено без відбування покарання.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується судом, якщо суд враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Згідно з ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи прокурора щодо призначеного покарання є обґрунтовані і застосування ст.75 КК України на думку колегії суддів є незаконним. У зв`язку з чим, вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.

Санкцією ч.2 ст.286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами до 3 років або без такого.

Так, суд першої інстанції не повною мірою врахував, що ОСОБА_7 вчинив хоча і необережний але тяжкий злочин, керував автомобілем перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не було враховано і тяжкі наслідки, які настали внаслідок грубого порушення правил дорожнього руху, а саме: смерть потерпілого ОСОБА_10 , середньої тяжкості тілесні ушкодження, які були спричиненні потерпілій ОСОБА_11 та малолітній ОСОБА_12 .

Зважаючи на положення ст.65 КК України та ст.420 КПК України колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання та звільнення від відбування покарання з постановленням нового вироку.

При визначенні виду та розміру покарання апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вину визнав, розкаявся у вчиненому, потерпілі вирок суду не оскаржили, частково відшкодував завдану шкоду. Вказані обставини колегія визнає такими, що пом`якшують покарання, а тому за таких обставин можливо застосувати мінімальне покарання встановлене законом до винного, ніж визначив це суд першої інстанції.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 притягується до відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, та інші вище зазначені наслідки, колегія суддів вважає за необхідно призначити і додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

У іншій частині вирок суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України призначити 3 роки позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, - у іншій частині цей вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4