печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.07.2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0004279, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2014, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2008 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
12.08.2014 приблизно о 10 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість за умисний злочин проти власності, перебуваючи біля будівлі Верховної Ради України, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 5, звернув увагу на раніше незнайому йому жінку, яка на плечі мала жіночу сумку, за якою не стежила, та в останнього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_4 , скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та для потерпілої вони є непомітними, відкрив жіночу сумку потерпілої ОСОБА_5 , та дістав із неї належний потерпілій мобільний телефон «Samsung GT-S5830I», вартістю 1500 грн. В момент коли ОСОБА_4 , намагався сховати викрадений ним зазначений телефон, це помітила ОСОБА_5 та схопила ОСОБА_4 , за руку, в котрій останній тримав вказаний мобільний телефон, в результаті чого ОСОБА_4 не зміг довести свій умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та підтвердив, що вчинив його за вищевикладених обставин. Зокрема показав, що 12.08.2014 вдень перебував біля Верховної Ради України в м. Києві на мітингу, та помітив жінку, яка мала при собі жіночу сумку та за нею не стежила. У нього виник умисел викрасти із вказаної сумки майно, він підійшов до жінки ззаду, відкрив сумку та викрав з неї телефон, проте не встиг його сховати, оскільки його дії помітила потерпіла та звернулась до міліції. З вартістю телефону, зазначеною в обвинувальному акті, згоден.

У скоєному щиро каявся та просив суворо його не карати, зазначив, що в майбутньому не допустить вчинення кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, в направленій на адресу суду заяві зазначила, що матеріальний збиток їй відшкодовано, мобільний телефон повернуто, претензій до обвинуваченого не має просить провести судове засідання без її участі. Враховуючи вимоги ст. 325 КПК України, думку учасників провадження, які вважали можливим проведення судового розгляду у відсутність потерпілої ОСОБА_5 , з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 та відсутністю в матеріалах провадження цивільного позову, суд визнав можливим з`ясувати всі обставини під час судового розгляду у її відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого ним діяння. Розуміє, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За згодою осіб, які беруть участь у справі, в судовому засіданні ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, та дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості), конкретні обставини його вчинення, те, що злочином фактично не спричинено шкоди потерпілій, оскільки викрадене майно повернуте, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, не одружений, не працюючий, не має зареєстрованого місця проживання, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг від сусідів та інших мешканців на ОСОБА_4 не надходило, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_4 раніше судимий за умисний злочин проти власності, відбував строк покарання у виді позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за попереднім вироком знов вчинив умисний злочин проти власності, що свідчить про стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, суд вважає виправлення обвинуваченого неможливим без ізоляції від суспільства, та при цьому з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю фактично спричиненої шкоди, позиції потерпілої, яка претензій щодо відшкодування матеріальної чи моральної шкоди до обвинуваченого не мала, ступеня здійснення злочинного наміру (закінчений замах), надходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 , його перевиховання і попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавленні волі.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung GT-S5830і», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «Лайф», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити за належністю останній.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 31.07.2015, зарахувавши до строку відбування покарання час перебування ОСОБА_4 під вартою з 24.07.2015 по 30.07.2015 включно.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1