Справа № 1-353/12
Провадження № 1/1015/96/2012
В И Р О К

іменем України

26.06.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Литвиненка Р.С.

потерпілої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

представників ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» ОСОБА_3

представника ТОВ «Спецінтертранс» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має повну загальну середню освіту, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

13.02.2012 року близько 22 години 15 хвилин ОСОБА_5, керуючи на підставі подорожнього листа, технічно-справним автобусом-D «Богдан А091» реєстраційний номер НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6, здійснював рух по автодорозі Київ-Чоп з боку м. Чоп у напрямку м. Києва в Києво-Святошинському районі Київської області. Проїжджаючи 22км+800м вказаної автодороги водій ОСОБА_5, діючи необережно, у порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, маючи можливість бачити, що попереду по проїзній частині у попутному йому напрямку рухається пішохід ОСОБА_7, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників обїзду пішохода, та скоїв наїзд на нього.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №72/Д/75тр від 16.03.2012 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: смуго подібні садна на заднє-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній та верхній третинах на висоті 31 см, 37,5 см, 39,5 см від підошов, садно та крововилив в мязах задньої поверхні правої гомілки в середній третині та на висоті 29 см від підошов, садно на заднє-внутрішній поверхні правого стегна у нижній третині на висоті 52 см від підошов, крововилив у верхній половині лівої гомілки та колінного суглобу на висоті 29 см від нижнього краю до підошов, перелом лівої малогомілкової кістки на межі середньої та верхньої третин на висоті 38 см від підошов, крововилив на задній поверхні правого стегна у нижній половині на висоті 45 см від підошов, крововилив на задній поверхні правої гомілки на межі середньої та верхньої третин на висоті 30 см від підошов; забійні рани обличчя та волосистої частини голови, переломи кісток склепіння та основи черепа, крововилив під мякою мозковою оболонкою та в речовини головного мозку, кровяниста спинномозкова рідина в шлуночках мозку, синець в правій виличній ділянці, садна на зовнішній та заднє-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, синці передньої поверхні колінних суглобів, відкритий перелом ліктьового відростку лівої ліктьової кисті, множинні переломи ребер з пошкодженням плеври, забій легень, розриви печінки, неповний розрив аорти, по 300 мл рідкої крові в кожній плевральній порожнині, крововиливи в звязці печінки.

Смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми в поєднанні із закритою травмою грудей та живота, які супроводжувались переломом кісток черепа, забоєм головного мозку, переломами ребер і розривами внутрішніх органів.

Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному звязку з виникненням події ДТП та настанням тяжких наслідків.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав, підтвердив обставини ДТП, суду показав, що на з осені 2011 року працював водієм в ТОВ «Спецінтертранс». Досвід керування автобусами у нього з 1990 року, тобто більше 20 років, за які він винуватцем ДТП не був. 13.02.2012 року він був на маршруті автобуса на підставі подорожнього листа. О 22 годині їхав з с. Личанка Києво-Святошинського району Київської області до м. Київ. Погода була поганою, падав сильний сніг, тому він рухався із швидкістю не більше 60 км/год. В салоні автомобіля був лише один пасажир. Коли проїхав с. Мила, у світлі фар побачив пішохода, який йшов по проїзній частині. Почав гальмувати, але уникнути зіткнення не зміг. Після цього відразу ж викликав працівників ДАІ та швидку допомогу. Зазначив, що не звертався до страхової компанії, оскільки у нього були вилучені всі документи, та й можливості повідомити про страховий випадок у нього не було. Після ДТП його звільнили з роботи, тому чи зверталося підприємство до страхової компанії йому не відомо. Під час розгляду справи в суді попросив вибачення у потерпілої, виявив щире співчуття, зазначив, що він розуміє тяжкість наслідків, які настали внаслідок його дій, що для потерпілої ця тяжка втрата, щодо цивільного позову зазначив, що на даний час заробляє підробітками, постійного місця роботи не має, тому і не брав участь у витратах, повязаних з похованням. Просив його суворо не карати, не позбавляти волі, дати йому шанс продовжувати нормальне життя, при призначенні покарання врахувати поведінку пішохода ОСОБА_7, який на момент ДТП був у стані алкогольного спяніння. Також підсудний просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він підробляє водієм і це є його єдиним заробітком, на утриманні має неповнолітню дитину, непрацюючу дружину, матеріально допомагає повнолітній доньці.

Окрім визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_1, яка суду пояснила, що загиблий в ДТП ОСОБА_7 приходився їй чоловіком, від шлюбу з яким у неї є донька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5. Підсудного вона бачить в судовому засіданні вперше З приводу обставин справи, їй відомо, що 13.02.2012 року її чоловік йшов з роботи додому. Останній раз вони розмовляли по телефону о 22 годині. Після цього, коли вона йому телефонувала, він трубку вже не підняв. Ніякої допомоги від підсудного вона не отримувала, самостійно займалася підготовкою до похорон, оплачувала всі необхідні послуги. З приводу останньої розмови з чоловіком, зазначила, що він не був у стані сильного алкогольного спяніння. Потерпіла ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з підсудного на свою користь 12000 грн. завданої матеріальної шкоди, що полягає у витратах, повязаних з похованням її чоловіка ОСОБА_7, та 100 000 грн. моральної шкоди, розмір якої потерпіла мотивувала душевними стражданнями, спричиненими їй смертю чоловіка, який був для неї самою близькою та рідною людиною, та смерть якого стала тяжкою, непосильною втратою, шоком для неї. При визначенні міри покарання просила суд не позбавляти ОСОБА_5 волі, оскільки вона прийняла його вибачення, розуміє, що він також батько для своїх дітей;

- показами свідка ОСОБА_9, який суду пояснив, що 13.02.2012 року близько 22 години він їхав в маршрутному таксі з с. Личанка. Йшов сніг. Автобус рухався з швидкістю приблизно 50-60 км/год. Він сидів позаду водійського сидіння, дорогу бачив частково. Приближаючись до с. Стоянка, помітив пішохода дуже близько, який йшов у напрямку руху маршрутки по правій смузі руху. Водій почав гальмувати, вивертати кермо вліво, але відбувся удар. Після ДТП водій викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка та працівники міліції, у нього відібрали пояснення;

- показами свідка ОСОБА_10, який суду пояснив, що його було запрошено працівниками ГАІ бути понятим при огляді місця події. Того дня було холодно, приблизно -10?С -15?С. Видимість була погана, оскільки була хурделиця. Дорога була трохи вкрита снігом. Працівники ДАІ проводили на дорозі заміри. Присутніми при цьому були він, водій та ще одна незнайома йому особа. На той час постраждалий в ДТП ще лежав на дорозі. Водій участі в їх проведенні, начебто не приймав, хоча він не впевнений;

- постановою від 15.02.2012 року про порушення кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.02.2012 року на автодорозі Київ-Чоп 22км+800м Києво-Святошинського району Київської області за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а. с. 1); рапортом слідчого СВ на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 13.02.2012 року щодо обставин ДТП (а. с. 3); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 13.02.2012 року, під час в присутності двох понятих та за участю спеціаліста-автотехніка було оглянуто ділянку автомобільної дороги Київ-Чоп 22км+800м на території Києво-Святошинського району Київської області (а. с. 4-8); схемою та фото таблицею до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, яка сталася 13.02.2012 року о 22 годині 30 хвилин на 22км+800м автомобільної дороги Київ-Чоп (а. с. 9, 10-11); протоколом огляду технічного стану автобуса -D «Богдан А091», реєстраційний номер ВА 2421АТ від 13.02.2012 року (а. с. 12); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №42 від 14.02.2012 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 ознак спяніння не виявлено (а. с. 16); довідкою Києво-Святошинського бюро СМЕ №75 від 15.02.2012 року, відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_7 13.02.2012 року стали відкрита черепно-мозкова травма, закрита травма грудей і живота (а. с. 17); висновком експерта № 72/Д/75 від 21.02.2012 року 16.03.2012 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми в поєднанні із закритою травмою грудей та живота, які супроводжувались переломом кісток черепа, забоєм головного мозку, переломами ребер і розривами внутрішніх органів, відкрита черепно-мозкова травма, закрита травма грудей та живота відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному звязку з настанням смерті, виявлені тілесні пошкодження могли утворитися від дії тупих предметів при ДТП зіткненні транспортного засобу вагонного типу з пішоходом; під час первинного контакту потерпілий займав вертикальне або близьке до нього положення на проїжджій частині та був обернений лівою заднє-боковою поверхнею тіла до транспортного засобу, про що свідчать пошкодження в ділянці нижніх кінцівок; при судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа виявлено 3,16% етилового спирту, що за життя могло відповідати тяжкому стану алкогольного спяніння (а.с. 27-28); висновком експерта № 170А від 22.03.2012 року, відповідно до якого система робочого гальма, рульове керування, елементи підвіски автобуса «Богдан А091» на момент огляд знаходяться в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмов у їх роботі перед подією, не виявлено (а.с. 34-40); протоколом відтворення обстав ноки та обставин події від 07.03.2012 року (а.с.44-45); висновком експерта № 173А від 22.03.2012 року, відповідно до якого в заданій дорожній ситуації водій автобуса «Богдан А091», реєстраційний номер НОМЕР_2, повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху, тобто у темну пору доби швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об їзду перешкоди; в заданій дорожній ситуації водії автобуса «Богдан А091» мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху; за даних дорожніх обставин водій автобуса «Богдан А091» мав технічну можливість виконати безпечний обїзд пішохода в момент виникнення небезпеки для його руху, навіть без врахування того, що пішохід рухався у попутному напрямку (а.с. 50-52); постановою від 24.03.2012 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 66).

Суд визнає, що підсудний, потерпіла та свідки давали правдиві покази суду, які підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в ході судового слідства, та відповідають фактично встановленим судом обставинам справи.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд визнає, що вина підсудного у вчинені злочину доведена повністю, дії ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу підсудного.

Призначаючи покарання, суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинений з необережності, підсудний за останнім місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 85), раніше не судимий (а.с. 86), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 83, 84), одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України помякшує відповідальність, суд визнає щире каяття, обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено, тому з урахуванням ставлення підсудного до вчиненого, його щирого каяття, думки потерпілої, наявності на утриманні ОСОБА_5 неповнолітньої дитини, вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавленням права керування транспортними засобами, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпіла ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на свою користь 12000 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. завданої моральної шкоди.

Як встановлено судом, 13.02.2012 року ОСОБА_5 керував автобусом марки «Богдан А091» р/н НОМЕР_1 як водій ТОВ «Спецінтертранс» на підставі подорожнього листа № 879442. Вказаний автобус станом на 13.02.2012 року був орендований ТОВ «Спецінтертранс», на що вказала в судовому засіданні директор підприємства ОСОБА_4 Власник транспортного засобу ОСОБА_6 застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах договору обовязкового страхування в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (поліс № АВ/0361467).

У якості цивільного співвідповідача до участі у справі було притягнуто ТзДВ Страхова компанія «Провіта» та ТОВ «Спецінтертранс».

На підставі ст. 27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, та ст. 1201 ЦК України, яка передбачає відшкодування необхідних витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника з ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_12 4565 грн. понесених нею витрат (350 грн. витрат повязаних з доставкою тіла до моргу, 3195 грн. за придбання речей та знарядь для поховання, 1020 грн. витрат, повязаних з підготовкою тіла до поховання).

З урахуванням положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, якою визначено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), з ТОВ «Спецінтертранс» підлягає стягненню на користь потерпілої 5850 грн. витрат, повязаних з оплатою поминального обіду та 100000 грн. завданої моральної шкоди, розмір якої суд вважає обґрунтованим та доведеним.

В решті позовних вимог в сумі 1585 грн. матеріальної шкоди суд відмовляє, оскільки в цій частині не надано документів на підтвердження понесених витрат.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати, відповідо до ст.ст. 91, 93, 331 КПК України, підлягають стягненню з підсудного.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324, 328 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ТДВ «СК «Провіта» (02100, м. Київ, вул. Дубового, 18, п/р 0777 в ПАТ «Банк Форум» в м. Київ, МФО 322948, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 4 565 (чотири тисячі пятсот шістдесят пять) гривень матеріальної шкоди.

Стягнути із ТОВ «Спецінтертранс» (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Леніна, 205, ідентифікаційний код 24217419) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 5850 (пять тисяч вісімсот пятдесят) грн. матеріальної 100 000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центра при Головному Управлінні МВС України в Київській області 2352 (дві тисячі триста пятдесят дві) грривні судових витрат (а.с. 32, 49).

Речовий докази у справі: автобус -D «Богдан А091» реєстраційний номер НОМЕР_1, який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 (а.с. 65) залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області прокурором, потерпілою, захисником, цивільним відповідачем протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.