СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Демченка С,
суддів - Стана І.В., Дідика В.М., за
участю прокурора - Фрицюк
В.В.,

захисника
- адвоката
ОСОБА_4., потерпілої ОСОБА_2., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді матеріали за апеляцією, яку подала потерпіла ОСОБА_2. на вирок Ужгородського міськрайонного суду
від 04 серпня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1, гр. України, з середньою освітою, не
працював, не одружений, у порядку ст. 89
КК України судимість погашена, засуджений
за ч. 1 ст. 115 КК України на
дев'ять років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_1. до
набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під
вартою, а строк відбуття покарання визначено рахувати з 09 січня 2006 року.

Цивільний
позов потерпілої ОСОБА_2. залишено без розгляду. Згідно вироку, ОСОБА_1визнаний
винуватим і засуджений за те, що 05
січня 2006 року
приблизно о 20 - й
годині, знаходячись біля мотельного комплексу «Наутіліус» по вул. Томчанія, 6 в
м. Ужгороді, під час сварки, яка переросла в бійку між ним та потерпілим
ОСОБА_3., на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно з метою позбавлення
життя наніс останньому декілька ударів ножем в обличчя та по тулубу. Внаслідок
одержаних поранень потерпілий ОСОБА_3 помер на місці події.

В апеляції потерпіла ОСОБА_2. вказує про те, що засудженому ОСОБА_1призначено
занадто м'яке покарання. Вважає, що при призначенні покарання судом не
враховано ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, спосіб його
вчинення та дані про особу засудженого, який є раніше судимим. Окрім цього,
вказує про те, що судом необгрунтовано відмовлено в задоволенні заявленого нею
цивільного позову. Розглянувши справу в її відсутності, суд порушив її права,
які вона має як потерпіла, -
й не повідомив її належним чином про час та місце розгляду справи. Тому,
нею своєчасно не було заявлено цивільний позов по справі.

Просить вироку суду в частині призначеного ОСОБА_1покарання змінити й призначити йому більш жорстоке
покарання, а в частині цивільного позову скасувати, задовольнивши заявлені нею,
Данацко СМ. та
ОСОБА_5. позовні вимоги.

Справа № 11-112/07

Іншими
учасниками процесу апеляція на вирок не подавалась.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в
якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляції, пояснення потерпілої
ОСОБА_2., яка підтримала доводи апеляції, пояснення захисника - адвоката
ОСОБА_4., засудженого ОСОБА_1. та
прокурора, які вважали вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни вироку не
має.

Вина ОСОБА_1. у
скоєнні злочину, за який його засуджено підтверджується сукупністю зібраних по
справі, перевірених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів і така
учасниками процесу не оспорюється.

Дії засудженого ОСОБА_1. за ч. 1 ст. 115КК України кваліфіковані
правильно.

Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування вироку і спрямування
справи на додаткове розслідування, або на новий судовий розгляд.

Доводи апеляції, яку подала потерпіла ОСОБА_2. про те, що засудженому ОСОБА_1призначено
занадто м'яке покарання колегія суддів відхиляє, оскільки таке призначено у
відповідності до вимог ст. 65
КК України, - з
урахуванням ступеня суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу
засудженого ОСОБА_1.,
конкретних обставин, за яких скоєно злочин, - у межах санкції закону, є необхідним та достатнім для
його виправлення і, з урахуванням вищенаведеного, справедливим.

Тому, підстав для скасування вироку й призначення засудженому ОСОБА_1 більш суворого
покарання судова колегія не знаходить.

Доводи апеляції про те, що судом не враховано, що ОСОБА_1раніше судимий,
колегія суддів також відхиляє, оскільки ОСОБА_1.,
будучи 11 квітня 2003 року засудженим
Ужгородським міським судом за ст. 289
ч. 2 КК
України на п'ять років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком
один рік, на протязі останнього, злочинів або інших правопорушень не вчиняв,
добросовісно виконував покладені на нього обов'язки, тому 26 квітня 2004 року цим же
судом звільнений від покарання.

З урахуванням наведеного, вимог ст. ст. 75,78, 89 КК України,
колегія суддів вважає, що на час постановления
вироку - 04 серпня 2006 року ОСОБА_1не мав
судимості.

Доводи апеляції про те, що судом необгрунтовано залишено
без розгляду заявлений потерпілою ОСОБА_2. цивільний позов колегія суддів
задовольняє частково, оскільки з матеріалів справи вбачається, що як під час
досудового та судового слідства потерпіла ОСОБА_2. та інші особи - свідки по
справі ОСОБА_5., ОСОБА_6 не подали належно оформленого цивільного позову, а
останні двоє окрім цього не заявляли вимог про визнання їх по справі
потерпілими.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач
ОСОБА_2., ОСОБА_5. та ОСОБА_6. подали до Ужгородського міськрайонного суду позовну
заяву 04 серпня 2006 року, - тобто в день постановления вироку, а з
протоколу судового засідання, -
що ОСОБА_2. під час розгляду справи, в тому числі у вищевказаний день, не
вказувала про те, що нею до суду подана позовна заява й вона не подавала зауважень
на протокол, в яких би вказувала на його неправильність чи неповноту. З
урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необхідним виключити з вироку
посилання про залишення цивільного позову без розгляду.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію, яку подала потерпіла ОСОБА_2. задовольнити
частково. З вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 виключити
посилання про залишення без розгляду цивільного позову. В решті цей вирок
залишити без зміни.