АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/765/15
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003848, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.05.1991 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 144 ч. 2 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі;

- 14.12.1998 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 229-6 ч. 1 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 року позбавлення волі, із лікуванням від наркоманії згідно до ст. 14 КК України (в ред. 1960 р.);

- 28.05.2001 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч.2 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 27.11.2003 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно до ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 08.11.2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 23.08.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;

- 10.04.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 05.06.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 26.04.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 309 ч. 1, 307 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 08.05.2013 року;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

Ухвалено строк покарання рахувати з 04.02.2015 року.

Згідно вироку, 05.10.2014 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисних мотивів, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , таємно викрав 600 гривень та 100 доларів США, що відповідно курсу НБУ України складає 1 294 грн., чим спричинив ОСОБА_9 шкоду на суму 1 894 гривні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилаючись на суворість покарання зазначає, що оскільки в нього був відсутній захисник, то суд не врахував в якості обставин, що пом`якшують його покарання те, що він має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , є інвалідом 3 групи у зв`язку із тяжким захворюванням - цироз печінки, через що потребує постійного нагляду лікарів та медикаментозного лікування, завдана злочином шкода ним відшкодована, у скоєному щиросердно розкаюється, активно сприяв слідству у розкритті злочину, вчинив злочин внаслідок тяжкого матеріального стану, оскільки потрібні були гроші на ліки сину та на повернення боргів. Тому просить врахувати вказані обставини та призначити більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, в судових дебатах: прокурора та потерпілого, які вважали, що вирок необхідно залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_8 при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 КК України, кваліфіковані правильно.

Порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував що останній вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, не працює, стан його здоров`я та призначив йому покарання, у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення саме такого покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, і попередження нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів, а тому підстав для скасування судового рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про призначення покарання не пов`язаного з арештом, колегія суддів находить безпідставними, оскільки ті доводи на які посилався обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, судом були частково враховані, а інші, з огляду на призначене ОСОБА_8 , мінімальне покарання за ч. 2 ст. 185 КК України та репутацію останнього, не можуть слугувати підставами для пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання.

Отже, оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4