Справа № 11
2007 р. Категорія
суду 1 інстанції суддя Галагуза В.В. Доповідач суду апеляційної інстанції суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
березня 2007 р. Колегія суддів
судової палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого - судді Карпія
В.М.

Суддів Тимошевського В.П.

Гребенюк В.І.

За участю прокурора Захарченка
Д.В.

засудженого ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Центрального
районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м.
Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розведеного,
що має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого АДРЕСА_1, раніше судимого
07.11.2005 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. З ст. 185 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; -

-
засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків
шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком
Заводського районного суду м. Миколаєва від, 07.11.2005 року остаточно
призначено до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за
незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу за таких
обставин.

2

09.07.2006 року близько 16.00 год. ОСОБА_1 на березі річки
Південний Буг в районі оздоровчого комплексу «Південний» в мікрорайоні
Варваровка в м. Миколаєві знайшов ебонітову палицю, яку привласнив і незаконно
носив при собі без передбаченого законом дозволу і яка була виявлена у нього в
ході особистого огляду в Центральному РВ ММУ УМВС України після затримання за
адміністративне правопорушення 17.07.2006 року близько 19.10 год. Виявлена
ебонітова палиця є ударно - роздрібнюючою холодною зброєю багатоцільового призначення.

В апеляції засуджений ОСОБА_1, не заперечуючи винності у
вчиненні злочину, просить про пом'якшення покарання із застосуванням ст. 75 КК
України, посилаючись на стан здоров'я та позитивну характеристику за місцем
проживання. Також посилається на порушення його права на захист під час
досудового слідства та судом.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1 на
підтримку апеляції, думку прокурора Захарченка Д.В. про залишення апеляції без
задоволення, а вироку без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Суд вірно встановив фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1
злочину, які ніким, в тому числі і апелянтом не оспорювалися, і його дії судом
правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України як незаконне носіння
холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання
характеризується позитивно і має на утриманні неповнолітню дитину, а тому
доводи засудженого про неврахування судом позитивності характеристики
неспроможні.

Також безпідставними є посилання апелянта на стан
здоров'я, оскільки матеріали справи не містять даних про будь - які
захворювання ОСОБА_1, а сам засуджений під час розгляду справи на зазначену
обставину не посилався, згідно протоколу судового засідання.

3

Твердження апелянта про порушення його права на захист
під час досудового слідства та судом неспроможні, оскільки, відповідно до
матеріалів справи під час досудового слідства у всіх випадках роз'яснення йому
права на захист, ОСОБА_1 власноруч робив записи про відсутність потреби участі
захисника та взяття захисту своїх інтересів на себе.

При розгляді справи в суді першої інстанції після закінчення
судового слідства ОСОБА_1 16.01.2007 року заявив письмове ктюпотання про
надання йому захисника (а. с
82), а під час вирішення зазначеного клопотання 19.01.2007 року відмовився
від нього, згідно протоколу судового засідання (а. с. 87).

Зауважень на протокол судового засідання у встановленому
законом порядку від засудженого не надходило.

З урахуванням викладеного, призначене ОСОБА_1 покарання є
справедтивим,
оскільки призначено межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України, а остаточне
покарання призначено шляхом часткового складання покарань у відповідності з
вимогами ст. 71 КК України і вважати його надмірно суворим колегія суддів
підстав не знаходить.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2007 року відносно
ОСОБА_1 - без змін.