Провадження № 11-кп/792/184/15
Справа № 688/229/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.03.2015 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
оператора

відеоконференцзв`язку ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
представника Шепетівської

ВК №98 ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року відмовлено в задоволенні спільного клопотання начальника Шепетівської виправної колонії №98 та спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Судової колегії Київського обласного суду за ч.3 ст.142, п. «а», «г», «д» ст.93, ст.42 КК України (1960 року) до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна. Указом Президента України від 10.08.1999 року смертна кара замінена на 20 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Донецькій області від 04.10.2006 року (протокол №17) переведений до виправної колонії середнього рівня безпеки для чоловіків вперше засуджених до позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 13.10.1995 року, кінець 13.10.2015 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_9 за період відбування покарання за особливо небезпечний злочин, за що був засуджений до розстрілу, який в подальшому замінено на 20 років позбавлення волі, неодноразово (13 разів) притягувався до дисциплінарної відповідальності за невиконання законних вимог адміністрації колонії та не дотримання правил режиму відбування покарання, не прагнув своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений ним злочин, його поведінка та ставлення до праці не можуть вважатися сумлінними і бути підставою для умовно дострокового звільнення.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати, оскільки вона незаконна та необґрунтована і постановити нове рішення, яким застосувати до нього ст.81 КК України. При цьому вказує, що він не є громадянином Російської Федерації, оскільки як громадянин України він проходив службу в лавах Збройних сил України і приймав присягу на вірність українського народу. Також зазначає, що до дисциплінарної відповідальності він притягувався п`ять разів, останнє стягнення було накладено 12.04.2011 році. Всі стягнення погашені.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_9 та його захисника, представника колонії на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційного скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму тощо.

Засуджений ОСОБА_9 вчинив умисний особливо тяжкий злочин та відбув ? частини призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема довідки про заохочення та стягнення, ОСОБА_9 за період відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності 13 разів, має 9 заохочень.

З характеристики засудженого вбачається, що з 31.10.1995 року останній утримувався в СІЗО міста Києва, характеризувався негативно, допустив 6 порушень режиму утримання, за що 5 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. З 07.06.1999 року утримувався в тюрмі міста Житомир, характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 11.1999 року відбував покарання в Єнакієвській виправній колонії Донецької області №52. За період відбування покарання характеризувався посередньо, допустив 6 порушень режиму відбування покарання, за що 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.

За період відбування покарання в Шепетівській ВК №98 з 22.12.2006 року по теперішній час, допустив 7 порушень режиму відбування покарання, за що 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, один раз поміщався в ДІЗО, в 3 випадках було вирішено обмежитись бесідами профілактично виховного характеру.

Вину у скоєному злочині визнає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції було порушено вимоги п. 14 ст. 134 КВК України є безпідставними, оскільки, висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його особу та його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно трудовій установі, а не в останній час.

Враховуючи вище зазначені обставини, місцевий суд прийшов до правильного висновку проте, що ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення і підстав для застосування ст. 81 КК України не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про помилковість зазначення у вступній частині ухвали про те що, ОСОБА_9 є громадянином Росії перебувають поза межами предмету розгляду кримінального провадження і не впливають на законність та обґрунтованість ухвали Шепетівського міськрайонного суду стосовно ОСОБА_9 .

Враховуючи наведені обставини кримінального провадження, керуючись ст.ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року про відмову в задоволенні спільного клопотання начальника Шепетівської виправної колонії №98 та спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2