суддів Судової палати у кримінальних справах
Суду України у складі:
суддів
Шевченко Т.В., Гошовської Т.В.
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 20 вересня 2007 року
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення
Вироком
Боровського районного суду Харківської області від 20 листопада 2006 року
ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України
на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням та іспитовим строком 2 роки і покладено обов'язки, передбачені
п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн. на
відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_3 2146,50 грн. на відшкодування матеріальної шкоди
та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2007 року вирок
залишений без зміни.

ОСОБА_1
засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху і експлуатації
транспорту особою, яка керує транспортним засобом, внаслідок чого потерпілому
заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також смерть іншого
потерпілого.

Так, 14
липня 2005 року близько 21 год. 20 хв. на автодорозі по вул.Запорощенко
с.Підвисоцьке Боровського району Харківської області ОСОБА_4, не маючи
документів на право керування транспортним засобом (мотоциклом), не маючи
теоретичної і практичної підготовки керування, у стані алкогольного сп'яніння,
керував мотоциклом Дніпро-11 НОМЕР_1, перевозячи на сидінні пасажира ОСОБА_2.
Під час руху, при обмеженій видимості, в темну пору доби, ОСОБА_4 посигналив
групі молоді, яка перебувала на протилежній стороні вулиці, і обернувся назад.
Відволікаючись таким чином від керування мотоциклом, ОСОБА_4 допустив зіткнення
з тракторним причепом ПТС, який знаходився
у зчіпці з трактором ЮМЗ-6 і частково перекривав проїзджу частину дороги. Причіп знаходився на проїзджій частині
внаслідок того, що власник цього транспортного засобу ОСОБА_1 після спроб
завести трактор і відбуксувати причіп з дороги, через відсутність в тракторі
дизпалива, залишив його на дорозі без освітлювальних ліхтарів і
попереджувальних знаків, необхідних при вимушеній зупинці транспортного засобу,
чим порушив п.п.9.11, 9.10 Правил дорожнього руху України.

У
результаті зіткнення мотоцикла з тракторним причепом водій мотоцикла ОСОБА_4
отримав відкриту тяжку тупу травму голови, несумісну з життям, від якої помер
на місці. Пасажир мотоцикла ОСОБА_2 отримала середньої тяжкості тілесне
ушкодження.

У
касаційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 просить скасувати
судові рішення щодо нього, а справу закрити за відсутністю в його діях складу
злочину. Посилається на необґрунтованість його засудження, порушення вимог
кримінально-процесуального закону, неповноту та однобічність досудового і
судового слідства, порушення його права на захист. Вважає, що цивільний позов у
справі є необґрунтованим.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, а судові рішення зміні, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення по справі - скасуванню
з направленням справи на нове розслідування з таких підстав.

Обов`язковим
елементом об`єктивної сторони злочину є причинний зв`язок між діянням та суспільно-небезпечними наслідками.
При цьому слід зазначити, що причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння
виступає необхідною, головною умовою, без якої неможливо настання наслідку. Як
убачається з матеріалів справи, органи досудового слідства і суд дійшли
висновку, що дорожньо-транспортна пригода відбулася як внаслідок порушень
Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_4, так і ОСОБА_1.

У той
же час ні в ході досудового слідства, ні в суді не було в повній мірі
перевірено чи існував необхідний причинний зв `язок між діяннями кожної з цих осіб
і наслідками, що настали.

Зокрема,
для перевірки цих обставин не було проведено відтворення обстановки і обставин
події за участю потерпілої ОСОБА_2 та свідків, для з`ясування того, на якій
відстані від причепу, що його залишив на проїзджій частині догори ОСОБА_1,
ОСОБА_4 відволікся від управління транспортним засобом і яким чином це вплинуло
на розвиток причинного зв`язку між діянням і його наслідками. За результатами
цієї слідчої дії необхідно було призначити авто-технічну експертизу для
з`ясування того, в чому дії обох учасників дорожнього руху не відповідають
Правилам дорожнього руху і чи можна було уникнути тих наслідків, що настали в
разі виконання кожним із них вимог цих Правил.

За
таких обставин є недостатньо обгрунтованими посилання в обвинуваченні, з яким
погодився суд, на порушення ОСОБА_4 лише п.2.1 “а” і порушення ОСОБА_1 п.п.
9.11 “б”, 9.10 “б” Правил дорожнього руху. При цьому слід звернути увагу на
нечіткість формувань, які стосуються положень названих Правил. Зокрема, згідно
із Загальними положеннями Правил у них вживаються терміни “недостатня
видимість” та “обмежена оглядовість”. Тому застосування у процесуальних
документах терміну ”обмежена видимість” викликає непорозуміння щодо дійсних
обставин ДТП, оскільки у п.п. 9.10 “б”, 9.11 “б” Правил дорожнього руху
України, порушення яких інкріміновано ОСОБА_1, йдеться про вимушену зупинку в
місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м. Чи
існували такі обставини по даній справі не з`ясовано.

Згідно
зі ст.327 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і
постановляється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність
підсудного у вчиненні злочину доведена.

Оскільки
в порушення вимог ст.22 КПК України органом досудового слідства не було вжито
всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного
дослідження обставин справи, а судами першої і апеляційної інстанції ці
недоліки не виправлено, судові рішення у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального
закону на підставі ст.ст. 370, 398 КПК України підлягають скасуванню, а справа
направленню на нове розслідування для усунення вище зазначених недоліків та
перевірки інших доводів засудженого щодо порушень закону.

Керуючись ст.394-396 КПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок
Боровського районного суду Харківської області від 20 листопада 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити прокурору Боровського району Харківської
області на нове розслідування.

с у д д
і:

Пивовар В.Ф. Шевченко
Т.В. Гошовська
Т.В.