Справа № 11-525/ 2011 Головуючий в 1-й інстанції Сливка В.В.
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач Габрієль В.О.
УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Беха М.О.

суддів Габрієля В.О., Сливи Ю.М.

з участю прокурора Скрипки І.В.

потерпілого ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляцією цивільного відповідача ДП «Лакталіс-Україна», прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, військовозобовязаний, позапартійний, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладено обовязок не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну постійного місця проживання і регулярно зявлятися на реєстрацію.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнуто з ДП «Лакталіс-Україна»Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмастер ОСОБА_4Л.С.»на користь потерпілого ОСОБА_1 178 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Доля речових доказів визначена відповідно до вимог ст.81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 10 червня 2010 року, близько 11 год. 20 хв., керуючи на підставі подорожнього листа №290225 від 10.06.2010 року автомобілем НОМЕР_1, належним ДП «Лакталіс Україна», рухався вул.. Київською в м. Біла Церква від перехрестя з вул. Сухоярською в напрямку до перехрестя з вул. Глиняною.

На перехресті з вул. Глиняною ОСОБА_2 зупинив автомобіль, оскільки мав намір здійснити поворот ліворуч на вул. Глиняну, після чого, порушуючи вимоги п.10.1 та п.16.13 Правил дорожнього руху України розпочав рух, не переконавшись у тому, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, і, виконуючи маневр повороту ліворуч, не дав дорогу мопеду »без державних номерних знаків, який під керуванням водія ОСОБА_1 рухався прямо по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив зіткнення з указаним мопедом.

В результаті зазначеної ДТП водій мопеда ОСОБА_1 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи №312 від 31.08.2010 року, небезпечні для життя тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритого уламкового перелому діалізу лівої стегнової кістки, відкритого уламкового перелому діалізів лівої великої гомілкової ті лівої малої гомілкової кісток, рани та саден на обличчі.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №151 від 20.09.2010 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності з технічними вимогами п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, і в разі своєчасного виконання цих вимог мав технічну можливість попередити зіткнення з мопедом UZUKI»без державних номерних знаків, під керуванням ОСОБА_1, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному звязку з настанням наслідків.

В апеляції цивільний відповідач просить вирок змінити та стягнути на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у сумі 15 795, 50 грн., моральних збитків у сумі 10 000 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам. Зазначає, що міськрайонним судом при визначенні розміру матеріальних збитків не враховано часткове відшкодування позивачеві матеріальної шкоди засудженим ОСОБА_2 в сумі 12 000 грн., а також відповідачем по справі - ДП «Лакталіс - Україна»в сумі 10 000 грн. Наголошує на доцільності залучення до участі у справі як співвідповідача ЗАТ «Європейський страховий альянс», оскільки згідно договору №1023914 ГД обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2009 року, цивільно-правова відповідальність ДП «Лакталіс - Україна»була застрахована ЗАТ «Європейський страховий альянс».

В запереченні на апеляційну скаргу цивільного відповідача представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 просить вирок в частині стягнення цивільного позову залишити в силі, вважає його законним та обґрунтованим. Зазначає, що про залучення до участі у справі ЗАТ «Європейський страховий альянс»клопотань від відповідача до суду не надходило, а тому суд не міг знати, що цивільно-правова відповідальність транспортних засобів ДП «Лакталіс - Україна»була застрахована.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини засудженого ОСОБА_2 в інкримінованому йому злочині, правильності юридичної кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, вид і міру призначеного судом покарання, просить вирок скасувати у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону в частині розвязання цивільного позову. Вказує, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.324, 328, 335 КПК України, в резолютивній частині вироку зазначив про стягнення з ДП «Лакталіс Україна»Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмастер ОСОБА_4Л.С.»на користь потерпілого ОСОБА_1 лише 178 000 грн. моральних збитків, без стягнення матеріальних збитків в сумі 37 795, 50 грн., про які вказано в мотивувальній частині вироку як такі, що підлягають до стягнення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, пояснення потерпілого, його представника адвоката ОСОБА_3 та засудженого, які вважали вирок правильним, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню, вирок в частині цивільного позову скасуванню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах і учасниками судового розгляду не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; обставини, що пом'якшують відповідальність, зокрема, те, що засуджений ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно частково відшкодував завдані злочином збитки, до кримінальної відповідальності притягується вперше; особу засудженого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах нагляду за ним з боку органів кримінально-виконавчої інспекції.

Доводи апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та цивільного відповідача про неправильне розвязання судом цивільного позову є обґрунтованими.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.324 КПК України, постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред'явлений цивільний позов, на чию користь та у якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений.

Відповідно до ч.1 ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2010 року потерпілим ОСОБА_1 у справі заявлено цивільний позов про стягнення з ДП «Лакталіс - Україна», у трудових відносинах з яким на момент ДТП перебував ОСОБА_2, про стягнення на його користь 225 795 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування завданих йому збитків: 37 795 грн. 50 коп. матеріальних збитків та 188 000 грн. збитків моральних (а.с.142-146).

В судовому засіданні потерпілий зменшив суму вказаного позову у звязку з тим, що під час судового розгляду справи відповідач (ДП «Лакталіс - Україна») перерахував на його імя 10 000 грн. в рахунок відшкодування, на його думку, моральних збитків, і просив стягнути з відповідача 215 795 грн. 50 коп. (37 795 грн. - матеріальних і 178 000 грн. моральних збитків).

Міськрайонний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог потерпілого та про необхідність їх поновного задоволення.

Проте, всупереч вимог ч.1 ст.335 КПК України, в резолютивній частині вироку судом зазначено про стягнення з ДП «Лакталіс Україна»Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмастер ОСОБА_4Л.С.»на користь потерпілого ОСОБА_1 лише 178 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків, без стягнення матеріальних збитків в сумі 37 795, 50 грн., про які вказано в мотивувальній частині вироку як такі, що підлягають до стягнення.

Крім того, судом першої інстанції не було зясовано питання про залучення до участі у справі як співвідповідача ЗАТ «Європейський страховий альянс», оскільки згідно договору №1023914 ГД обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2009 року, цивільно-правова відповідальність ДП «Лакталіс - Україна»була застрахована ЗАТ «Європейський страховий альянс».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2010 року в частині цивільного позову слід скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства, під час якого суду першої інстанції необхідно прийняти міри до всебічного та повного розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 відповідно до вимог цивільного та цивільно-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції цивільного відповідача ДП «Лакталіс-Україна»та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2010 року щодо ОСОБА_2 в частині цивільного позову скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства.

В решті вказаний вирок суду залишити без зміни.

Головуючий

Судді: