Справа № 1-24/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2011 р.

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Криворученка Д.П.,

секретарі - Ребус С.О.,

з участю прокурора - Червонюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, зареєстрованого проживаючим у ІНФОРМАЦІЯ_5,

у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 19.12.2010 р. близько 2030 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по автомобільній дорозі яка проходить по вулиці Чорноуса у м. Городня, Чернігівської області, в районі розташування будинку №94, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, яка склалася на проїзній частині дороги, в наслідок чого не зміг постійно контролювати рух транспортного засобу та прийняти заходи для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, що привело до того, що автомобілем під його керуванням було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_2, який лежав на проїзній частині дороги, на смузі руху транспортного засобу.

В результаті порушення ОСОБА_1 вимог п.п.2.3б, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 р., потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого множинного перелому кісток тазу, закритого перелому лівого передпліччя, закритого перелому нижньої щелепи, розриву селезінки, травматичного та геморагічного шоку, обширно рваної рани тулубу зліва, забійних ран обличчя, забою грудної клітки, забою органів черевної порожнини, забійної рани ділянки тазу справа, гематоми клубової кістки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №96 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Дії ОСОБА_1 перебувають в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у предявленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого визнав, щиро розкаявся у вчиненому. По суті обвинувачення пояснив, що в особистому користуванні має автомобіль марки «Форд-сієра», яким керує на підставі доручення. 19.12.10 р. біля 2030 год. він їхав на автомобілі у м. Городня по вулиці Чорноуса, повертаючись з автозаправочної станції, що на виїзді з міста. Їхав з включеним ближнім світлом фар, зі швидкістю біля 60 км/год. Через деяку відстань побачив на дорозі якийсь обєкт і почав його обїжджати ліворуч, однак не зміг уникнути наїзду на пішохода і переїхав його колесами автомобіля. На зустрічній смузі дороги стояв автомобіль з включеними фарами. Після зупинки автомобіля вийшов з салону та підійшов до місця зіткнення, де вже перебував водій вантажівки, який пояснив, що мабуть чоловік, якого він переїхав вже мертвий. Після цього приїхала карета швидкої медичної допомоги та доставила потерпілого у лікарню. Потім працівники міліції провели огляд місця пригоди. Особисто приходив до потерпілого у лікарню і він до нього немає ніяких претензій.

Потерпілий ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав 17.02.11 р. до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, претензій до підсудного не має, позов заявляти не буде, при обранні міри покарання ОСОБА_1 просить суворо його не карати. /а.с.86/

Зясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюється доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення предявлене ОСОБА_1 у судовому засіданні знайшло своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що злочин вчинений підсудним є не умисним але тяжким, наслідки які настали від злочину, відсутність цивільного позову потерпілого та його прохання до суду суворо не карати підсудного, особу винного, його вік, освіту, стан його здоровя, сімейний стан, той факт, що підсудний виключно позитивно характеризується за місцем проживання, що він навчається у вищому навчальному закладі, раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_1, суд вважає визнати: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обговорюючи питання щодо призначення підсудному додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, при обставині, що підсудний вчинив вперше не умисний злочин, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, враховуючи помякшуючі обставини та обставини вчинення злочину, приходить до висновку, що ОСОБА_1 не слід позбавляти права керувати транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, та про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У звязку зі звільненням ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про цивільний позов прокурора Городнянського району Чернігівської області до підсудного про відшкодування витрат в сумі 2277,63 грн по стаціонарному лікуванню потерпілого від злочину ОСОБА_2, суд вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки доведений у судовому засіданні та визнаний підсудним. Згідно довідки №02-19/130 від 24.01.11 р. головного лікаря Городнянської ЦРЛ вартість лікування ОСОБА_2, який лікувався у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 19.12.10 р. по 28.12.10 р., складає 2277,63 грн. /а.с.64/

Речовий доказ по справі: автомобіль НОМЕР_1, що зберігається на спец майданчику Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області, слід повернути власникові ОСОБА_1 /а.с.12/

Судові витрати по справі в сумі 103,20 грн вартість проведення авто технічної експертизи, слід стягнути з підсудного ОСОБА_1 /а.с.35/

Підстав для зміни обраного ОСОБА_1 виду запобіжного заходу підписка про невиїзд, до набрання вироком законної сили, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обовязку повідомляти в органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і навчання та періодично зявлятись у ці органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - підписка про невиїзд.

Цивільний позов прокурора Городнянського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Городнянської центральної районної лікарні Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат по стаціонарному лікуванню потерпілого від злочину ОСОБА_2, задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_1 2277,63 грн. на користь держави в особі Городнянської центральної районної лікарні Чернігівської області, з зарахуванням на р/р 1937 МФО 853592 в УДК Городнянського району Чернігівської області за .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в сумі 103,20 грн, як вартість проведення авто технічної експертизи.

Речовий доказ: автомобіль НОМЕР_1, що зберігається на спец майданчику Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області, повернути власникові ОСОБА_1.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий - Суддя: ОСОБА_4