У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Вус С.М. і
Глоса Л.Ф.

за участю прокурора

Казнадзея В.В.

засудженого

ОСОБА_1.

та захисника

Шпаківської І.В.,

представників цивільного
відповідача

Денисової Н.О. і Петрука В.П.,

розглянувши
в судовому засіданні 9 вересня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженогоОСОБА_1. на вирок колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Шевченківського районного суду
м. Києва від 14 березня 2008 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянин України, такий, що

судимості не мав,

засуджений
за ч. 2 ст. 286 КК України на п'ять років позбавлення волі без позбавлення
права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК УкраїниОСОБА_1.
від відбування покарання було звільнено з випробуванням протягом трирічного
іспитового строку з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4
ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим вироком постановлено стягнути:

із
Закритого акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 15234 гривень майнової та
2550 гривень моральної шкоди;

ізОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 і 63450
гривень моральної шкоди.

ОСОБА_1. визнаний винним і засуджений
за те, що 26 вересня 2007 року приблизно о 13-ій годині він, керуючи
автомобілем «Фольксваген Пассат» (державний номер НОМЕР_1) і рухаючись у
крайній правій смузі по вулиці Щербакова в напрямку проспекту Перемоги в м.
Києві, порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 18.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого
вчинив наїзд на пішохідному переході на потерпілу ОСОБА_3, яка від отриманих у
дорожньо-транспортній пригоді тілесних ушкоджень померла.

Розглядаючи справу за апеляціями
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, та потерпілої ОСОБА_2, суд
апеляційної інстанції 11 червня 2008 року постановив свій вироку, яким вирок Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 березня 2008 року щодо ОСОБА_1 скасував і
засудив його за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі
строком на п'ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на
строк три роки.

У решті вирок місцевого суду судом
апеляційної інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі засудженийОСОБА_1.
просить вирок суду апеляційної інстанції змінити, застосувати ст. 69 КК України
і призначити покарання, яке не було б пов'язане з позбавленням волі. Своє
прохання вмотивовує тим, що покарання, яке визначив йому суд апеляційної
інстанції, є суворим. За його ствердженням, позбавляючи реально волі на
тривалий строк, суд апеляційної інстанції не врахував таких пом'якшуючих
покарання обставин, як щире каяття в злочині, який він учинив уперше і з
необережності, дані про його особу, і зокрема, його позитивні характеристики з
місця проживання і роботи, а також те, що колектив, у якому він працював,
клопотав не позбавляти його волі. Поза увагою суду, як зазначено у скарзі,
залишились і не враховані такі обставини, як знаходження на його утриманні
матері-інваліда II групи та дружини, яка є вагітною.

Заслухавши доповідача, пояснення
засудженого і його захисника на підтримання касаційної скарги, представників
цивільного відповідача, які прийняття рішення покладали на розсуд суду, думку
прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим, а касаційну скаргу
безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у
злочині, за який він засуджений, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст.
286 КК України в касаційній скарзі не оспорюються і підтверджуються наведеними
у вироку місцевого суду доказами та обґрунтовуються відповідними мотивами.

Що ж стосується доводів касаційної
скарги щодо несправедливості призначеного покарання внаслідок його суворості,
то такі доводи є частково обґрунтовані, а тому підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,
щоОСОБА_1. учинив хоча й тяжкий, але необережний злочин, в якому щиро
розкаявся. За місцем проживання і роботи засуджений характеризується цілком
позитивно, має вагітну дружину та матір-інваліда другої групи, вперше судиться.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, зазначені вище дані про особу ОСОБА_1, наведені у вироку, обставини,
що пом'якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, колегія
суддів дійшла висновку, що виправлення засудженого можливо за коротший строк,
ніж це визначив суд апеляційної інстанції, а тому вважає необхідним пом'якшити
основне покарання до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК
України. Підстав же для застосування ст. 69 КК України і перейти до іншого
більш м'якого виду основного покарання, яке не було б пов'язане з позбавленням
волі, про що йдеться в касаційній скарзі, з урахуванням наслідку порушення
правил безпеку дорожнього руху колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженогоОСОБА_1.
задовольнити частково.

Вирок колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2008 року щодо
ОСОБА_1 змінити: пом'якшити йому призначене за ч. 2 ст. 286 КК України основне
покарання до трьох років позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

Ю.М. Кармазін С.М. Вус
Л.Ф. Глос