Справа №488/6135/14-к 05.05.2015 05.05.2015 05.05.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженка с. Розвильне Ростовської області РФ, росіянка, громадянка України, отримала середньо-спеціальну освіту, безробітна, неодружена, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
· 31.03.1999 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 101, ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки; 04.10.2000 року звільнено умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 22 дні;
· 15.04.2003 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 24.12.2003 року звільнено умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців 25 днів;
· 11.09.2009 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; 29.12.2008 року звільнено по відбуттю строку покарання;
· 12.04.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;
· 10.02.2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. 26.06.2014 року звільнено по відбуттю строку покарання,
______________________________________________________________
Ап. провадження: № 11-кп/784/310/15 Головуюча у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1, 3 ст. 321 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1, 3 ст. 321 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_9
Обвинувачена: ОСОБА_7
Захисник: ОСОБА_10 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком суду обвинувачена ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1, 3 ст. 321 КК України та призначено покарання:
· за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна;
· за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
· за ч. 1 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
· за ч. 3 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна.
Постановлено стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на проведення експертиз в сумі 1192 грн. 23 коп. .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.02.2015 року в частині застосування ст..69 КК України при призначенні покарання за ст.. 307 ч.2 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1, 3 ст. 321 КК України та призначити:
· за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі у виді 6 років із конфіскацією майна;
· ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді позбавлення волі у виді 2 років;
· ч. 1 ст. 321 КК України покарання у виді позбавлення волі у виді 1 року;
· ч. 3 ст. 321 КК України покарання у виді позбавлення волі у виді 3 років.
На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
В іншій частині вироку, прокурор просить залишити без змін.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи рішення суду першої інстанції по суті, не погоджується із зазначеним рішенням, в частині призначеного обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, в частині застосування ст. 69 КК України.
Вважає, що у діях обвинуваченої відсутня така пом`якшуюча обставина, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки всі фактичні обставини були встановлені працівниками міліції, а обвинувачена лише визнала свою провину.
На думку апелянта, визнання тяжкого захворювання обвинуваченої, як пом`якшуючою обставиною є також необґрунтованим та належним чином не вмотивованим.
Крім того, вважає, судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано тяжкість злочину, що відносить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за аналогічні злочини, ніде не працює, характеризується негативно, перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом: «синдром належності від опіатів, зловживання каннабіноїдами».
Узагальненні виклад позиції інших учасників судового провадження:
В своїх запереченнях захисник ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.02.2015 року залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Вказує, що суд першої інстанції вірно призначив покарання обвинуваченій відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та правильно визначив пом`якшуючі покарання обставини, вірно застосувавши ст. 69 КК України.
Тому, вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Обставини, встановлені судом першої інстанції:
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною в тому, що вона 09.10.2014 року близько 11 години, за невстановлених обставин придбала наркотичну речовину та зберігала її за місцем свого постійного проживання. Після чого, цього ж дня, знаходячись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збула ОСОБА_11 (особа, зі зміненими анкетними даними), особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований об`ємом 1 мл, що у перерахунку на суху речовину становить 0, 141 грамів, за що нею було отримано грошову винагороду в розмірі 120 гривень, а також сильнодіючий лікарський засіб димедрол, маса якого становить 0, 0492 г.
Крім цього, 03.11.2014 року, близько 11 години 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання вищевказаної адреси, повторно, незаконно збула ОСОБА_11 (особа, зі зміненими анкетними даними), особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований об`ємом 1 мл, що у перерахунку на суху речовину становить - 0, 851 грамів, за що нею було отримано грошову винагороду в розмірі 120 гривень, та сильнодіючий лікарський засіб - димедрол 0,0496 г.
03.11.2014 року, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено металевий ополоник з нашаруванням особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 02 г, який обвинувачена незаконно зберігала без мети збуту.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційній вимоги викладені в тексті його апеляційної скарги, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції, щодо доведеності вини обвинуваченої
ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1, 3 ст. 321 КК України, за обставин встановлених судом першої інстанції, ґрунтуються на доказах наведених у вироку і апелянтом не заперечуються. Кваліфікація дій обвинуваченої є правильною і також сторонами провадження не оскаржується.
Що стосується призначеного покарання, то воно, на думку колегії суддів, обвинуваченій призначено невірно, без урахування обставин вчинення злочинів, їх тяжкості, суспільної небезпеки та даних про особу винної.
Так, з матеріалів кримінального провадження ( а.с. 108-110) вбачається, що ОСОБА_7 раніше була неодноразово судима за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі і аналогічних, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку.
Вчинення обвинуваченою нових умисних злочинів, на думку колегії суддів, свідчить про те, що вона не бажає ставати на шлях виправлення і веде стійку антигромадську та злочинну діяльність.
Визнання судом першої інстанції пом`якшуючими обставинами таких, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та захворювання на тяжку хворобу - є безпідставними. Ці обставини не можуть бути визнані як пом`якшуючі, оскільки за наявності такої кількості судимостей, визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні нових злочинів може свідчити лише про те, що вона дає суду правдиві покази і може розраховувати на призначення їй покарання у мінімальних межах санкції статей Кримінального кодексу, за які вона знов засуджується. Усі обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів органам досудового слідства були відомі і її роль у розкритті цих злочинів враховувати не можна. Наявність захворювання на ВІЛ-інфекцію також не може бути взято до уваги, у даному випадку, оскільки це захворювання сталося завдяки вживанню обвинуваченою наркотичних засобів.
З урахуванням негативної характеристики ОСОБА_7 як особи, даних про те, що за попереднім вироком до неї вже застосовувалися положення ст..69 КК України при призначенні покарання, вимоги прокурора про безпідставне застосування судом першої інстанції положень цих положень при призначенні покарання ОСОБА_7 за ст.. 307 ч.2 КК України, на думку колегії суддів, є слушними.
Неправильне застосування кримінального закону судом першої інстанції, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в цій частині.
Колегія суддів вважає, що за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_7 слід призначити покарання у межах санкції, передбаченої законом за цей злочин. А оскільки покарання, призначені судом першої інстанції цій обвинуваченій за інші злочини не оспорюють ся, то таке покарання зміні не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.02.2015 року, відносно обвинуваченої ОСОБА_7 в частині призначення їй покарання - скасувати.
Постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання :
- за ч.2 ст. 307 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч.2 ст.309 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст.321 КК України - 1 рік позбавлення волі;
- за ч.3 ст.321 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В решті вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Цей вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженої з моменту отримання нею копії цього рішення.
Головуючий : Судді :