Справа № 214/764/15-к
1-кп/214/225/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю захисника ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

за участю представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001066 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 16 квітня 2003 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. ст. 185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік; 17 вересня 2003 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 червня 2003 року, остаточно призначено 4 роки 5 місяців позбавлення волі, звільнений 7 серпня 2006 року з Черкаської ВК № 62 умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 12 днів; 23 лютого 2007 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. ст. 289 ч. 3, 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 місяців позбавлення волі за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2003 року, остаточно визначено 7 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , з середини січня 2014 року, не маючи постійного місця проживання у м. Кривому Розі, за згодою свого знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почав тимчасово мешкати з ним в приміщенні його будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .

Впродовж дня 9 грудня 2014 року ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 , знаходячись в приміщенні будинку за вищевказаною адресою, вживали спиртні напої. Після вживання спиртного, близько 18 год. 50 хв. 9 грудня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , на ґрунті побутового пияцтва, відбулася сварка, під час якої зазначені особи почали образливо висловлюватися на адресу один одного.

Під час даної сварки, ОСОБА_11 узяв у приміщенні прихожої кімнати будинку невстановлену дерев`яну швабру та, утримуючи її в обох руках, замахнувся на ОСОБА_8 , чим обурив останнього, викликавши у нього гостру неприязнь та умисел на заподіяння ОСОБА_11 смерті за вказаних мотивів. Діючи з цією метою, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні кімнати даного будинку, обійшов ОСОБА_11 зі спини, та, обхвативши його лівою рукою зігнутою у ліктьовому суглобі за шию, повалив на поверхню встановленого у цій же кімнаті дивану. Відразу ж після цього, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись лежачи спиною на зазначеному дивані, в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 , продовжуючи обіймати потерпілого ОСОБА_11 , який лежав спиною поверх нього, лівою рукою за шию, умисно прикрив йому правою долонею ротову порожнину, виключаючи можливість потерпілому кликати на допомогу, та реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_11 смерті, з мотивів гострої неприязні до нього, близько 19 год. 00 хв. 9 грудня 2014 року почав лівим передпліччям, протягом декількох хвилин, зі значною силою умисно здавлювати органи його шиї, перекриваючи потерпілому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір, доки потерпілий ОСОБА_11 помер на місці злочину.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ушкоджень слизової оболонки верхньої та нижньої губи, внутрішньо-шкіряного крововиливу на шкірі шиї, крововиливу у м`які тканини шиї, перелому лівого великого ріжка під`язичної кістки.

Всі виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження, що входять до комплексу механічної асфіксії (ушкодження слизової оболонки верхньої та нижньої губи, внутрішньо шкіряний крововилив на шкірі шиї, крововилив у м`які тканини шиї, перелом лівого великого ріжка під`язичної кістки), за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_11 , що настала приблизно о 19 год. 05 хв. 9 грудня 2014 року в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в результаті механічної асфіксії при удавленні, комплексу специфічних ушкоджень навколо зовнішніх дихальних отворів та шиї у вигляді ушкоджень слизової оболонки верхньої та нижньої губи, внутрішньо-шкіряного крововиливу на шкірі шиї, крововиливу у м`які тканини шиї, перелому лівого великого ріжка під`язичної кістки.

Наступного дня, 10 грудня 2014 року ОСОБА_8 , діючи з метою приховання особливо тяжкого злочину умисного вбивства ОСОБА_11 , перетягнув його труп в приміщення погребу на території цього ж домоволодіння, де 15 грудня 2014 труп ОСОБА_11 , був виявлений співробітниками міліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 належить кваліфікувати за ст.115 ч.1 КК України за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, з показань обвинуваченого вбачається, що він винним себе визнає частково, обставини справи визнає частково. Визнає, що давив ОСОБА_11 за шию, інших ушкоджень не наносив. Після події особисто подзвонив до Саксаганського РВ та повідомив, що в погребі будинку знаходиться труп, з ким розмовляв не пам`ятає. При проведенні судово-психіатричної експертизи правдиво розповідав експерту про подію. Відомостей про те, щоб хтось інший бив ОСОБА_11 не має. Бачив, як за 2-3 дні до смерті ОСОБА_11 вдарився головою об тумбочку, розбив обличчя вище брови. З матеріалами справи знайомився, наявні в ній докази, у тому числі зміст показань свідків, висновки експертів, будь-які докази по справі не оспорює, у скоєному щиро кається. В подальшому показав, що в день події приїхав до ОСОБА_11 близько 14 години, разом сходили до магазину, де придбали продукти та спиртні напої, повернулися додому близько 15 години, стали в приміщенні, в якому сталася подія вживати спиртне. Усього випили 700 гр. горілки та 4 літри пива, спілкувалися. Далі ОСОБА_11 став казати, щоб він, обвинувачений, сходив та ще купив горілки, але він, обвинувачений відмовився. ОСОБА_11 сидів на дивані, а він, обвинувачений знаходився від ОСОБА_11 на відстані 1,5 метра. Далі ОСОБА_11 взяв в руки ніж, та підвившись замахнувся на нього, обвинуваченого, в область шиї. Він, обвинувачений, вдарив ОСОБА_11 по руці, в який був ніж і вибив ніж. Далі він, обвинувачений почав виходити з цього приміщення, а ОСОБА_11 залишився позаду нього, взяв в руки швабру та замахнувся, але попав по люстрі. Він, обвинувачений, повернувся до ОСОБА_11 вирвав у ОСОБА_11 швабру та викинув швабру за спину ОСОБА_11 . Останній намагався схопити його, обвинуваченого, та казав: «Я тебе вб`ю». Він, обвинувачений якимось чином опинився за спиною ОСОБА_11 , обидва впали на диван. На дивані він, обвинувачений, став душити ОСОБА_11 стискуючи лівим передпліччям шию потерпілого, а також правою рукою тягнув не себе ліве передпліччя, бажав щоб ОСОБА_11 заспокоївся. Він, обвинувачений, міг зрозуміти, що від таких його дій може настати смерть ОСОБА_11 , але в той момент про це не думав. Через деякий час ОСОБА_11 знепритомнів і він, обвинувачений, поклав ОСОБА_11 на диван. Далі вийшовши на вулицю, викликав таксі та поїхав на дискотеку «Радуга», де знаходився до 4 години ранку. Потім повернувся в помешкання, де сталася подія, ліг спати, коли виходив з цього будинку на дискотеку, двері на ключ не зачиняв. Прокинувся біля 10 години, побачив, що ОСОБА_11 мертвий, знаходився в тому самому положенні, в якому він, обвинувачений, його залишив. Далі переніс труп ОСОБА_11 в погріб та пішов пиячити. Вживав спиртні напої на протязі п`яти днів, а потім подзвонив в міліцію, на місце події приїхали робітники міліції, його доставили в РВ, де розповів про вчинене вбивство. Як щоб був тверезим, не став би душити ОСОБА_11 . Знає, що ОСОБА_11 63 роки, сварок з останнім не було, декілька разів останній йому наносив удари. На зріст ОСОБА_11 нижче, приблизно на 15 см., ніж він, обвинувачений. Слова ОСОБА_11 : «Вб`ю», сприймав серйозно. Душив ОСОБА_11 тому, що думав, що якщо він, обвинувачений почне уходити з кімнати, де вони були разом, то ОСОБА_11 може знов накинутися. Під час коли душив ОСОБА_11 , останній погроз на його, обвинуваченого, адресу не висловлював. Він, обвинувачений, ударів ОСОБА_11 не наносив. Чому не викликав швидку медичну допомогу, пояснити не може. Під час досудового розслідування не давав показання про те, що ОСОБА_11 намагався застосувати до нього ніж, так як слідчий сказала, що оскільки ніж не знайшли, то давати про це показання не має сенсу.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , під час проведення слідчого експерименту по даній справі був понятим. При проведенні слідчого експерименту обвинувачений давав показання вільно, розповідав, що ОСОБА_11 на нього чимось замахувався, розповідав, яким чином вбив ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_14 показав, що знав ОСОБА_11 , останній був сусідом, знав також обвинуваченого, який проживав у ОСОБА_11 . Як сталася смерть ОСОБА_11 не знає. В грудні 2014 року їздив пасти баранів, коли повернувся, дізнався, що ОСОБА_11 похований.

Як показала свідок ОСОБА_15 , обвинуваченого не знала, ОСОБА_11 знала, стосунки з останнім були нормальні. Про обставини смерті ОСОБА_11 нічого не знає. Була присутньою в якості пойнятої при огляді місця події, швабру під час огляду не бачила. ОСОБА_11 знала як сусіда, обвинувачений став проживати у ОСОБА_11 з літа 2014 року, не знає, щоб між обвинуваченим та ОСОБА_11 були сварки. Під час проведення огляду обвинувачений був присутнім, що при цьому розповідав, не пам`ятає.

З показань експерта ОСОБА_16 вбачається, що по даній кримінальні справі під час досудового розслідування проводив судово-медичну експертизу. Питання про час настання смерті ОСОБА_11 не вирішував, так як таке питання на вирішення експертизи не ставилося. В судовому засіданні надати відповідь про час настання смерті ОСОБА_11 не може. Допитаний додатково експерт показав, що дату настання смерті ОСОБА_11 правильно вважати як 9 грудня 2014 року, а не 2015 року, так як дата «2015» рік є опискою.

Як вбачається з протоколу огляду (т.№2, а.с.12-16), 15 грудня 2014 року з 3 год. 40 хв. до 6 год. 00 хв. була оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час огляду в погребі, розташованому на дворі знайдений труп ОСОБА_11 . При огляді домоволодіння встановлено, що вхідні двері пошкоджень не мають, в кімнаті №1 знаходяться меблі, побутові речі, предмети одягу, продукти харчування. В кімнаті №2 знаходяться меблі, предмети одягу. В кімнатах №3 та №4 знаходяться меблі, залишки продуктів харчування.

Як вбачається з протоколу огляду (т.№2, а.с.17-20), 15 грудня 2014 року з 2 год. 00 хв. до 3 год. 30 хв. в погребі домоволодіння АДРЕСА_2 був оглянутий труп ОСОБА_11 , трупне заклякання порушено в обох верхніх та нижніх кінцівках. Виявлені садна та синці.

Із свідоцтва (т.№2, а.с.23), вбачається, що смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок гострої дихальної недостатності.

Відповідно до висновку експерта (т.№2, а.с.24-26) на трупі ОСОБА_11 виявлена закрита травма шиї: крововиливи в склери, крапкові крововиливи у м`які покривні тканини голови, ушкодження навколо зовнішніх дихальних отворів - рани слизової оболонки їхньої губи, нижньої губи, крововиливи слизової оболонки, внутрішньо-шкіряний крововилив передньої та передньо-бічних поверхонь шиї, крововилив у м`які тканини шиї, перелом лівого великого ріжка під`язичної кістки, гостра емфізема легень. В область шиї, отворів рота міг діяти гнучкий м`який предмет, яким могла бути як рука людини так і м`який предмет (шарф, хустка, то що) які стискали отвори рота та верхню третину шиї незадовго до настання смерті. Між ушкодженнями в області шиї та настанням смерті встановлений прямий причино-наслідковий зв`язок. Також виявлені внутрішньо-шкіряні крововиливи, синці та садна голови, тулуба та кінцівок які утворилися незадовго до настання смерті від дії тупих твердих предметів або при ударі о такі, могли бути спричинені одночасно з ушкодженнями які спричинили настання механічної асфіксії. Також виявлені переломи ребер які спричинені від дії тупих твердих предметів після настання смерті. Ушкодження які входять до комплексу механічної асфіксії (ушкодження слизової оболонки верхньої та нижньої губи, внутрішньо шкіряного крововиливу на шкірі шиї, крововилив у м`які тканини шиї, перелом лівого великого ріжка під`язичної кістки) носять ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Внутрішньо-шкіряні крововиливи, синці та садна голови, тулуба та кінцівок могли бути спричинені одночасно з ушкодженнями які спричинили настання механічної асфіксії, у живих осіб відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня. Смерть ОСОБА_11 наступила від механічної асфіксії при удавлені, що підтверджується комплексом специфічних ушкоджень навколо зовнішніх дихальних отворів та шиї у вигляді ушкоджень слизової оболонки верхньої та нижньої губи, внутрішньо шкіряного крововиливу на шкірі шиї, крововиливу у м`які тканини шиї, перелому лівого великого ріжка під`язичної кістки, характером морфологічних змін зі сторони внутрішніх органів, ознаками смерті що швидко настала, результатами судово-гістологічного дослідження, медично-криміналістичного дослідження. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа етиловий спирт виявлений у кількості 0,77 проміллє. Дана концентрація алкоголю у крові, стосовно до живих осіб, може відповідати легкому алкогольному сп`янінню.

Як вбачається з витягу (т.№2, а.с. 41), власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_11 .

Як вбачається з протоколу (т.№2, а.с.48-49), при проведенні слідчого експерименту обвинувачений дав показання та показав, що 9 грудня 2014 року під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_11 замахнувся на нього шваброю, після чого став душити ОСОБА_11 , а в подальшому переніс труп в погреб.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи (т.№2, а.с.72-76), ОСОБА_8 психічними захворюваннями в період діяння, яке йому інкримінується, не страждав і на даний час не страждає. В період діяння, яке йому інкримінується, не знаходився в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. На час інкримінуємого діяння та на даний час міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до постанови (т.№2, а.с.80) визнані речовими доказами та долучені до справи: мікрочастинки з шиї трупу, зрізи нігтів з лівої руки, фрагмент занавіски з нашаруванням речовини бурого кольору, мікрочастинки з обох долонь, сліди папілярних узорів належить знищити; мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі червоного кольору, гаманець з матеріалу коричневого кольору, каблучку з металів сірого та жовтого кольорів.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.146), настання смерті ОСОБА_11 9 грудня 2015 року не виключається.

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Стаття 225 КПК України передбачає виняткові випадки допиту в судовому засіданні свідка та потерпілого під час досудового розслідування.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту, під час експерименту обвинувачений ОСОБА_8 (т.№2, а.с.80-82) надавав показання про те, яким чином вчинив вбивство ОСОБА_11 . Надання зазначених показань, суд не сприймав безпосередньо. Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому відкидає цей протокол при наданні оцінці доказам по справі.

Як зазначено у висновку, під час проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи (т.№2, а.с.72-76), обвинувачений пояснював експерту, про те, що 9 грудня 2014 року під вживання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_11 виникла бійка, став душити ОСОБА_11 , а труп сховав в погреб. Суд вважає, що зазначені пояснення обвинувачений надавав не сторонній випадковій особі, не вільно, а під час проведення призначеної по справі експертизи, тому за своєю суттю пояснення обвинуваченого є показаннями. Надання зазначених пояснень, суд не сприймав безпосередньо. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими поясненнями та посилатися на них, а тому відкидає зміст пояснень ОСОБА_12 , наданих про проведенні зазначеної експертизи при наданні оцінці доказам по справі.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , показання експерта ОСОБА_16 , висновки експертиз, протоколи оглядів, свідоцтво, витяг, постанову про визнання речовими доказами вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив вбивство. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_13 , вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ суд вважає не належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_14 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що настала смерть ОСОБА_11 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_15 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що на місці події швабри не було, сварок між ОСОБА_11 та обвинуваченим не було, що обвинувачений проживав разом з ОСОБА_11 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання експерта ОСОБА_16 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що ОСОБА_16 проводив по даній справі експертизу та час настання смерті. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протоколу огляду (т.№2, а.с.12-16), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності в домоволодінні АДРЕСА_2 трупа ОСОБА_11 , обстановки в домоволодінні. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.17-20), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності в домоволодінні АДРЕСА_2 трупа ОСОБА_11 , наявності на трупі тілесних ушкоджень. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджене у судовому засіданні свідоцтво (т.№2, а.с.23), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме настання смерті ОСОБА_11 внаслідок гострої дихальної недостатності. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.24-26), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме причину смерті ОСОБА_11 наявність в нього тілесних ушкоджень, їх тяжкість та механізм завдання. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні витяг (т.№2, а.с. 41), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме хто є власником будинку АДРЕСА_2 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.72-76), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме психічний стан обвинуваченого. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с. 146), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме часу настання смерті ОСОБА_11 . Тому цей доказ суд вважає належним.

При наданні оцінки визнаним судом додопустим та належним доказам з точки зору їх достовірності, суд приходить до наступних висновків.

Показання свідка ОСОБА_14 суд вважає достовірним доказом, так як вони узгоджуються з іншими доказами по справі.

Показання свідка ОСОБА_15 суд в частині відсутності на місці події швабри, суд достовірним доказом, так як вони узгоджуються із змістом протоколу огляду місця події.

Показання експерта ОСОБА_16 суд вважає достовірними, так як вони узгоджуються з іншими доказами по справі.

Протоколу огляду (т.№2, а.с.12-16) суд вважає, достовірним доказом, так як результати огляду узгоджуються з висновком експерта.

Протоколу огляду (т.№2, а.с.17-20) суд вважає, достовірним доказом, так як результати огляду узгоджуються з висновком експерта.

Свідоцтво (т.№2, а.с.23) суд вважає достовірним доказом, так як воно узгоджується з висновком експерта.

Висновок експерта (т.№2, а.с.24-26) суд вважає науково обґрунтованим, об`єктивним а тому достовірним доказом.

Витяг (т.№2, а.с. 41) суд вважає достовірним доказом.

Висновок експерта (т.№2, а.с.72-76) суд вважає науково обґрунтованим, об`єктивним а тому достовірним доказом.
Висновок експерта (т.№2, а.с.146) суд вважає не достовірним доказом, так як висновок про можливість настання смерті ОСОБА_11 9 грудня 2015 року є вочевидь невірним, оскільки грудень 2015 року на даний час не настав.

Суд, оцінюючи з точки зору достовірності показання експерта про час настання смерті ОСОБА_11 вважає, що ці показання є достовірним, так як є очевидним, що під час проведення додаткової експертизи дата настання смерті як « ІНФОРМАЦІЯ_4 » зазначена помилково, оскільки грудень 2015 року ще не настав, а зазначена експертом дата настання смерті як « ІНФОРМАЦІЯ_3 » узгоджується з іншими доказами по справі.

Суд, оцінюючи з точки зору достовірності показання обвинуваченого, вважає, що показання обвинуваченого про те, що він завдав смерті ОСОБА_11 в спосіб стискання шиї останнього, є достовірним, так як узгоджуються з висновками експерта. Також суд вважає достовірними показання обвинуваченого про те, що в день події разом з ОСОБА_11 розпивав спиртні напої, так як це підтверджується висновком експерту, згідно якого в крові трупа виявлений етиловий спирт. Також суд вважає достовірним показання обвинуваченого, що він сховав труп в погріб та пізніше повідомив про наявність трупа правоохоронним органам, так як ці показання узгоджуються з протоколом огляду місця події. Показання обвинуваченого про те, що між ним та ОСОБА_11 під час вживання спиртного виникла сварка, суд вважає достовірними, так як ці показання узгоджується з подальшими діями обвинуваченого.

Показання обвинуваченого про те, що ОСОБА_11 погрожував йому ножем на переконання суд є недостовірними, так як обвинувачений зазначив, що показання про намагання ОСОБА_11 застосувати ніж він під час досудового розслідування не надавав. Крім того суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений про намагання Бакумм застосувати ніж надав під час додаткового допиту, не давав таких показань на початку судового засідання.

Суд вважає достовірними показання обвинуваченого про те, що ОСОБА_11 внаслідок сварки замахувався на обвинуваченого шваброю, що обвинувачений вихопив та викинув цю швабру, зайшов за спину ОСОБА_11 , повалив останнього на диван та став душити з метою, щоб ОСОБА_11 заспокоївся і душив до того часу, поки останній знепритомнів, що міг розуміти, що він таких дій може настати смерть.

Суд вважає недостовірними показання обвинуваченого, про те, що він вважав, що збоку ОСОБА_11 наявна реальна загроза його, обвинуваченого, життю та здоров`ю. При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений фізично міцніший та молодший за віком ОСОБА_11 , зайшов за спину останнього, зміг вихопити у останнього швабру та повалити ОСОБА_11 на диван. Показання обвинуваченого про те, що з боку ОСОБА_11 існувала загроза його життю та здоров`ю суд вважає надуманим з метою пом`якшити відповідальність за вчинене.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що достовірні, допустимі та належні докази: показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 ; висновки експертів; показання експерта; протоколи оглядів; показаннями обвинуваченого, в тій частині, в якій вони визнані достовірними, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок. Так, на переконання суду, показання обвинуваченого, в тій частині, в який вони визнані достовірними, вказують, що ОСОБА_12 , стискаючи руками шию особи похилого віку, слабкішої за обвинуваченого фізично, бажаючи щоб ця особа заспокоїлася, продовжуючи стискання шиї до того моменту, поки ця особа знепритомніла, мав прямий умисел на вчинення вбивства ОСОБА_11 . На користь цього висновку, на переконання суду, свідчить і та обставина, що після того, як ОСОБА_11 знепритомнів, обвинувачений не викликав швидку медичну допомогу, тобто мав впевненість, що завдав смерті ОСОБА_11 і останній внаслідок цього вже не потребує медичної допомоги.

Суд вважає за можливе визнати обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений визнав факт завдання смерті та повідомив про наявність трупа правоохоронні органи.

Обставинами, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та обставини, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, одружений, за місцем реєстрації характеризується негативно, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, речові докази по справі: мікрочастинки з шиї трупу, зрізи нігтів з лівої руки, фрагмент занавіски з нашаруванням речовини бурого кольору, мікрочастинки з обох долонь, сліди папілярних узорів належить знищити; мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі червоного кольору, гаманець з матеріалу коричневого кольору, каблучку з металів сірого та жовтого кольорів належить повернути ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.

ОСОБА_10 призначити покарання за ст. 115 ч.1 КК України у вигляді ДЕВ`ЯТИ (9) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання обчислювати з 15 грудня 2014 року.

Після вступу вироку до законної сили речові докази по справі: мікрочастинки з шиї трупу, зрізи нігтів з лівої руки, фрагмент занавіски з нашаруванням речовини бурого кольору, мікрочастинки з обох долонь, сліди папілярних узорів знищити; мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі червоного кольору, гаманець з матеріалу коричневого кольору, каблучку з металів сірого та жовтого кольорів повернути ОСОБА_8 .

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишити без змін тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч.6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

суддя : ОСОБА_2

суддя : ОСОБА_3