У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого Пивовара В.Ф.,

суддів Канигіної
Г.В., Пошви Б.М.

за участю прокурора Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 27 вересня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Дніпропетровської області на
вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця
с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 цього
Кодексу на 2 роки
позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки: два рази на
місяць повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про місце свого
проживання; не виїжджати за межі України без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

В апеляційному порядку справа
не розглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1
засуджено за те, що він у вересні 2000 року в денний час,
переслідуючи корисні мотиви та маючи мету протиправного заволодіння державним
майном в особливо великих розмірах, прибув до адміністративної споруди
державної холдингової компанії “Дніпрошахтобуд”, розташованої в будинку АДРЕСА_1 де шляхом обману
заволодів ксерокопією листа, адресованого директору шахти “Західно-Донбаська” із доданим до
нього переліком обладнання, що належало ДХК “Дніпрошахтобуд” та знаходилось на шахті, блок № 2.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного
умислу, ОСОБА_1 в середині січня 2001 року в денний час, передав ксерокопію
вказаних документів своєму сину ОСОБА_2 упевнив його в законності їх дій та доручив
організувати роботу по демонтажу і вивозу труб трубопроводу, прокладеного біля
території блока № 2 цієї шахти.

Крім того, ОСОБА_1 в середині січня
2001 року познайомився з ОСОБА_3, якому запропонував взяти участь в організації
демонтажу і вивозу труб, упевнив його в правомірності дій, пояснивши, що
документи на роботи будуть знаходитись у ОСОБА_2

19 та 20 січня 2001 року в денний час
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
помиляючись щодо правомірності своїх дій, біля території блоку № 2 шахти “Західно-Донбаська” організували
демонтаж і вивіз 117. 48 метрів труб діаметром 530 мм, вартістю по 264. 61
гривень за метр трубопроводу шахти “Благодатна” державної холдінгової компанії “Павлоградвугілля” до балки Свідовок, спричинивши підприємству матеріальну
шкоду на суму 31086. 38 гривень, що є особливо великим розміром.

У касаційному поданні та доповненнях до нього заступник
прокурора Дніпропетровської області, не заперечуючи обґрунтованість засудження
ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій, ставить питання про скасування
вироку щодо нього та направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідності призначеного
покарання тяжкості злочину особі засудженого внаслідок м'якості. Мотивує необґрунтованим
застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України та встановлення ОСОБА_1 всупереч вимог
ст. 76 цього Кодексу періодичність реєстрації в органах кримінально-виконавчої
системи. Також зазначає, що у мотивувальній частині вироку дії засудженого
кваліфіковано за ч. 4 ст. 194 КК України, а в резолютивній - за ч. 4 ст. 190 цього
Кодексу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала
касаційне подання і просила його задовольнити, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи подання, колегія суддів дійшла висновку, що воно підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та
правильність кваліфікації його дій у касаційному поданні не оспорюється і
підтверджується дослідженими та належно оціненими судом доказами.

Що стосується призначеного покарання, то суд у цьому
разі, як видно з мотивувальної частини вироку, належно керувався вимогами
закону.

Так, суд
призначаючи ОСОБА_1 покарання, врахував дані про особу засудженого,
те, що на день постановлення вироку йому виповнилось 67 років, він раніше не
засуджувався, хворіє, позитивно характеризується, матеріальних збитків
підприємству не заподіяно і воно до засудженого немає претензій майнового характеру,
відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_1
ст. ст. 69, 75 КК України та належним чином мотивував прийняте ним рішення.

Однак, застосувавши ст. 75 КК України, суд необґрунтовано
призначив ОСОБА_1 додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно зі ст. 77 КК України у разі звільнення засудженого
від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у виді конфіскації
майна не передбачено.

Крім того, суд всупереч вимог ст. 76 цього Кодексу поклав
на нього обов'язок - періодично - два рази на місяць з'являтись для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно з п. 4 ч. 1
ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбуванням покарання з випробуванням
суд може покласти на засудженого обов'язок періодично з'являтись для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої системи. А відповідно до ч. 3 ст. 13
Кримінально-виконавчого кодексу, періодичність та дні проведення реєстрації
осіб, звільнених від відбування
покарання з випробуванням, установлює кримінально-виконавча інспекція.

Отже, судом неправильно застосовано кримінальний закон, у
зв'язку з чим вирок щодо ОСОБА_1 підлягає зміні з виключенням призначеного йому
за ч. 4 ст. 190 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна та
посилання суду про встановлення періодичності проведення реєстрації засудженого
в органах кримінально-виконавчої системи.

Визнавши ОСОБА_1 винним і обґрунтовано засудивши його
за ч. 4 ст. 190 КК
України, суд у мотивувальній частині вироку помилково вказав про кваліфікування
його дій за ч. 4 ст. 194 цього Кодексу, що колегія суддів розглядає як технічну
помилку.

Зазначена помилка не вплинула на правильність вироку і не
є безумовною підставою для його зміни або скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК
України колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Дніпропетровської
області задовольнити частково.

Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської
області від 14 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку призначення ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК
України додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також посилання суду про встановлення
періодичності явки ОСОБА_1 для реєстрації в органах кримінально-виконавчої
системи.

Судді:

В.Ф. Пивовар Г.В. Канигіна Б.М. Пошва

З оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України Г.В. Канигіна