Справа№487/1983/15к
Провадження №1кп/487/268/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2015 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в у залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005902 від 20.12.2014 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має базову середню освіту, одружений, має неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 07.02.2006 року Очаківським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.05.2008 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 185, 304 КК України до остаточного покарання за нормами ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнений 19.05.2011 року у зв`язку із відбуття строку покарання;

- 22.07.2008 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 місяця арешту;

- 17.05.2012 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 213 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 18.02.2013 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року 15 днів обмеження волі із звільненням від призначеного покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, -

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має середню освіту, неодружений, неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили умисні злочини проти власності при наступних обставинах.

Так, 19.12.2014 року у не встановлений в ході досудового розслідування час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, заволодів бетонозмішувачем, що належить ОСОБА_14 . Після чого, ОСОБА_13 утримуючи майно ОСОБА_14 при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_13 спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на суму 700 грн.

Крім того, 26.12.2014 року о 20 голині 30 хвилин ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , знаходячись біля будинку №17 по вул. Заводська в місті Миколаєві, помітили металеве покриття теплотраси в районі опори №107 біля вищевказаного будинку, після чого у них виник умисел на таємне викрадення даного металевого покриття, яке належить Публічному акціонерному товариству «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПАТ «Миколаївська ТЕЦ»). Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення майна ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою у групі осіб, шляхом демонтажу зняли з вказаної ділянки теплоцентралі металеве покриття в кількості 8 листів загальною площею 16 квадратних метрів. Після цього обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, в подальшому розпорядившись майном ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_12 спричинили ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» матеріальний збиток на суму 5000 гривень.

Також, 30.12.2014 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_12 , знаходячись з квартирі АДРЕСА_4 , помітив телевізор «TV LCD 32 Supra», після чого у нього виник умисел на таємне викрадення даного телевізора, яке належить ОСОБА_15 . Реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_13 , шляхом вільного доступу викрали з вищевказаної квартири телевізор «TV LCD 32 Supra». Після чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_12 спричинив ОСОБА_15 матеріальний збиток на суму 5000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою провину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та пояснив, що ним дійсно було викрадено майно у строки та при обставинах, зазначених в обвинувальному акті. Вказані крадіжки були вчинені у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та збігом тяжких життєвих обставин.

Свідчення обвинуваченого ОСОБА_13 є стабільними і послідовними та відповідають фактичним обставинам обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 при дачі первинних свідчень свою провину не визнав.

Вподальшому, після дослідження письмових доказів та допиту потерпілого і свідків, обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчинені інкримінованих злочинів визнав повністю, підтвердив фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, щиро розкаявся, зобов`язався солідарно відшкодувати шкоду, завдану злочинами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 пояснив, що на початку січня 2015 року ним було виявлено зникнення телевізору «TV LCD 32 Supra», з квартири АДРЕСА_4 . Безпосереднім очевидцем зникнення даного майна потерпілий не був. Просив призначити покарання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_14 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої підтримав поданий цивільний позов, про відшкодування матеріального збитку, заподіяного злочином, просив призначити покарання на розсуд суду.

Представник потерпілого ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», у судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що відповідно до ст. 325 КПК України, не впливає на можливість з`ясування обставин по справі та не перешкоджає судовому розгляду з урахуванням повного визнання обвинуваченими фактичних обставин вчинених ними діянь та розміру заподіяного збитку.

Вина ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , окрім її повного визнання обвинуваченими, підтверджується сукупністю досліджених судом належних, допустимих та узгоджених між собою доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не оспорюється:

- актом робочої комісії ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» щодо виявлення зникнення частини металевого покриття теплоцентралі від 05.01.2015 року;

- довідкою ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» щодо вартості викраденого майна та відновлюваних робіт; актом оцінки збитків ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» на суму 4063 гривень 21 копійка;

- оглянутими у судовому засіданні фотознімками з місця події 26.12.2014 року;

- свідченнями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , якими було підтверджено фактичні обставини пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_13 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжці) по епізоду від 19.12.2014 року, вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України; своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, по епізодам від 26.12.2014 року та 30.12.2014 року, вчинив злочини, передбачені ст. 185 ч. 2 КК України.

ОСОБА_12 , своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, по епізодам від 26.12.2014 року та 30.12.2014 року, вчинив злочини, передбачені ст. 185 ч. 2 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Перебував на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1 з 29.03.2003 року по 12.02.2008 року з діагнозом «Розлад психологічного розвитку, порушення активності уваги», знятий з обліку з поліпшенням стану рішенням ВКК від 12.02.2008 року. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №83 від 25.02.2015 року ОСОБА_13 вчинив злочин в стані осудності; розуміє значення своїх дій та може керувати ними. За місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості вчинених ОСОБА_13 злочинів, дані, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 185 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався. Перебував на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 10.03.1999 року до 24.07.2009 року з діагнозом: зловживання клеєм «Момент», зняти з профілактичного обліку у зв`язку із судимістю. За даними Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 на обліку не перебуває, проходив лікування у період з 25.10.2001 року по 23.11.2001 року у 8-у відділенні Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 з діагнозом «Соціалізірованний розлад поведінки». Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №77 від 23.02.2015 року ОСОБА_12 вчинив злочин в стані осудності; розуміє значення своїх дій та може керувати ними. За місцем мешкання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до ст. 67 КК України,є рецидив злочинів.

З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєних ОСОБА_12 злочинів, дані, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.

Злочин, винуватість у вчинені якого встановлена даним вироком, був вчинений ОСОБА_12 в період іспитового строку, призначеного вироком від 18.02.2013 року Заводського районного суду міста Миколаєва, яким ОСОБА_12 було засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 років 15 днів обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_12 підлягає призначенню за сукупністю вироків, згідно з нормами ст. 71 та ст. 72 КК України.

Вирок Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.05.2015 року, яким ОСОБА_12 було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України не набрав чинності, у зв`язку з чим підставі для призначення покарання за ч. 4 ст. 70 КК України (злочини було вчинено по постановлення попереднього вироку) на момент постановлення даного вироку відсутні.

Зазначена обставина згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», в разі набрання обвинувального вироку відносно ОСОБА_12 чинності є підставою для визначення порядку застосування покарання за усіма вироками відповідно до ст. 71 КК України судом за місцем виконання даних вироків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріального збитку, завданого злочином, у сумі 700 (сімсот) гривень підлягає задоволенню.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про солідарне стягнення з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 матеріального збитку, завданого злочином, у сумі 4063 (чотири тисячі шістдесят три) гривні 21 копійка підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_13 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 та ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково, у вигляді 1 місяця позбавлення волі, приєднати неідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.02.2013 року, та остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з моменту його фактичного затримання 09 січня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 матеріальний збиток, заподіяний злочином, у сумі 700 (сімсот) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» матеріальний збиток, заподіяний злочином, у сумі 4063 (чотири тисячі шістдесят три) гривні 21 копійка.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_20