АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
03 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 18.07.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 1. ст. 185 ч. 2, ст. 385 ч. З КК України до 3-х років позбавлення волі, був звільнений 1.06.2013 року з Житомирської виправної колонії (№4) із застосуванням ст. 81 КК України на підставі постанови Богунського районного суду м. Житомира від. 03.06.2013 року, на невідбутий строк 9 місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,

Справа № 11-кп/796/1047/2015
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_8
Повертаючи даний обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вмотивував постановлене рішення тим, що в підготовче судове засідання, яке призначалось на 23 березня 2015 року, 31 березня 2015 року, 08 квітня 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 до суду не з`явився. Примусовий привід обвинуваченого здійснити не виявилося можливим, оскільки ОСОБА_9 за адресою, яка вказана в обвинувальному акті, не проживає на протязі тривалого часу, місце його перебування органам внутрішніх справ невідоме, що підтверджується рапортами працівників міліції та матеріалами, які додані до них, а враховуючи вимоги чинного законодавства щодо розумних строків прийняття процесуальних рішень, обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків, зокрема зазначення вірних анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме місця проживання останнього.
Як зазначає апелянт, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року є незаконною та підлягає скасуванню на підставі ст. 412 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст. 291 КПК України.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва 03 березня 2015 року (а.с. 16), ухвалою від 10 березня 2015 року по ньому було призначено підготовче засідання на 14-00 год. 23 березня 2015 року (а.с. 18). У вказане судове засідання ОСОБА_6 не з`явився (а.с. 25-26), розгляд кримінального провадження було відкладено на 10-00 годину 31 березня 2015 року, ОСОБА_6 було повідомлено про наступну дату судового засідання за номером мобільного телефону та було направлено повістку про виклик до суду але в судове засідання 31 березня 2015 року ОСОБА_6 знову не з`явився у зв`язку з чим кримінальне провадження було відкладено і ухвалою від 31 березня 2015 року (а.с. 32) судом було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та постановлено застосувати до обвинуваченого примусовий привід до суду 08 квітня 2015 року, який здійснено не було. Аналогічна ухвала постановлялась судом і 08 квітня 2015 року, (а.с. 43), але і вона не була виконана. Працівниками Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, на яких судом покладалося виконання вказаних ухвал, було відібрано пояснення від сестри обвинуваченого (а.с. 40), яка проживає за адресою, зазначеною в обвинувальному акті як місце реєстрації та проживання ОСОБА_6 , згідно яких останній разом з ними не проживає протягом 3 місяців, місце знаходження якого не відоме та зв`язок з ним ніхто не підтримує. Про неможливість виконання ухвал суду, оскільки обвинувачений за зазначеною вище адресою не проживає та ніхто не знає його місце перебування, подавали рапорти і працівники міліції, які навідувались за вищезазначеною адресою та відбирали пояснення (а.с. 52).
Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обвинувальний акт містить недоліки, а саме не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як у ньому невірно зазначено анкетні відомості обвинуваченого, зокрема місце проживання останнього, та повернув вказаний вище процесуальний документ прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду, яка є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3