АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/724/15
Категорія ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005986, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною світою, не працюючого, який перебуває у цивільному шлюбі, має одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.03.2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 22.07.2013 року на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізькій області від 12.07.2013 року за ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 23 дні;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.03.2010 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 10 днів позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з часу затримання з 08 грудня 2014 року з 23 годин 47 хвилин. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 07.12.2014 року приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_8 , проходячи повз рогу будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_9 , у якої через плече висіла жіноча сумочка, після чого у нього виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна.

Після цього ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов з переду до ОСОБА_9 та схопив за ремінець жіночої сумки, яка висіла у неї через плече. При цьому ОСОБА_8 помітивши те, що ОСОБА_9 намагалася утримати належну їй жіночу сумочку, завдав останній один удар правою ногою в область голіней обох ніг, спричинивши їй короткочасний фізичний біль, тобто застосовував щодо неї насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, внаслідок якого ОСОБА_9 припинила перешкоджати злочинним діям ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, використовуючи свою фізичну силу зірвав однією рукою з плеча ОСОБА_9 жіночу сумку, в якій знаходилось її майно, тим самим відкрито повторно викрав належне потерпілій майно. Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, а в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3 140 гривень.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_7 посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що суд необґрунтовано врахував в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 рецидив злочину, хоча неодноразовість вчинених останнім злочинів утворює кваліфікуючу ознаку повторність злочинів. Тому просить вирок суду першої інстанції змінити, виключивши із числа обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок зміні з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 в скоєнні злочину відповідно до обставин, що викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, щодо кваліфікації його дій і відповідності призначеного покарання в апеляційній скарзі не оскаржуються, внаслідок чого колегія суддів, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в зазначеній частині не перевіряє і не досліджує.

Згідно з вимогами ст. 67 ч. 4 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини Кримінального Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Всупереч зазначеній нормі закону, суд першої інстанції врахував як обставину, що обтяжує покарання щодо ОСОБА_8 , рецидив злочинів, хоча в формулюванні обвинувачення вказав на повторність, як на кваліфікуючу ознаку злочину.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами скарги і вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити, виключивши із числа обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 змінити, виключити із числа обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів.

В решті вирок залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4