Справа № 215/4746/13-к
1-кп/215/6/15

Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, освіта середня, не працюючого судимого:
- 16.01.2008 р. Долинським районним судом Кіровоградської області за ст. 309 ч. 1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 16.06.2011 р. постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу іспитовий строк відмінено та направлено до місць позбавлення волі строком на 2 роки. 27.07.2012 р. звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 10 місяців 28 днів,
проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
19.07.2012 р. постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік з зобов`язанням з`являтися на реєстрацію в міліцію один раз на місяць та забороною виходу з дому з 21.00 до 5.00 та відвідування місць продажу спиртних напоїв на розлив. 27.07.2012 р. ОСОБА_4 під розпис був ознайомлений з вказаною постановою та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України у разі порушення вимог і обмежень адміннагляду. 03.09.2012 р. ОСОБА_4 було поставлено на облік в Тернівському РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області та повторно ознайомлено з постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області. Але, ОСОБА_4 , умисно ігноруючи вимоги постанови про встановлення у його відношенні адміннагляду, з метою ухилення від нього, порушив правила адміннагляду, а саме у першій декаді вересні 2012 р. без поважних причин та повідомлення працівників міліції, які здійснювали адміннагляд, самовільно залишив місце проживання за адресою АДРЕСА_2 та виїхав проживати за адресою: АДРЕСА_1 .
Ці дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ст. 395 КК України за ознаками самовільного залишення особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд при звільненні з місць позбавлення волі, місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Обвинувачений після його допиту та частини свідків, свою винуватість визнав повністю, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення, його показання відповідають фактичним обставинам справи.
Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним подальше дослідження доказів, шляхом допиту свідків і дослідження письмових доказів відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ст. 349 ч. 3 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка, згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, суд вважає його щире каяття в скоєному.
Обставиною, яка, згідно ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочину, тобто вчинення умисного злочину за ст. 395 КК України особою, що раніше засуджена за ст. 309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується задовільно.
З урахуванням викладеного, суд призначає обвинуваченому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння з його сторони нових кримінальних правопорушень, ближче до мінімального розміру покарання, передбаченого законом.
Але, оскільки максимальне покарання за злочин, передбачений ст. 395 КК України, є арешт до 6 місяців, то він відноситься відповідно до ст. 12 КК України до злочинів невеликої тяжкості. Ст. 49 КК України передбачено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що для злочинів невеликої тяжкості, за які передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, складає, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України 2 роки.
Злочин, передбачений ст. 395 КК України, визнається закінченим з моменту вчинення, в даному випадку дати самовільного залишення місця проживання. Обвинувачений самовільно залишив місце проживання, як встановлено судом і слідувало із обвинувального акту, в першій декаді вересня 2012 р.. Тобто днем вчинення злочину, максимум є 10 вересня 2012 р., а з цього дня пройшло на день ухвалення вироку більше 2-х років.
При цьому, будь-яких обставин що передбачали зупинення, переривання перебігу давності суду не надано та судом не встановлено.
Таким чином, обвинувачений повинен бути звільнений від відбуття покарання, що буде призначено вироком суду.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 395 КК України та призначити покарання у вигляді 3 місяців арешту.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності та призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
СУДДЯ: