Вирок

Іменем України

01.10.2013 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді Панасюка
О.Г.

при секретарі Стригуненко
Н.Л.

за участю прокурора
Моісеєнко С.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальне
провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
мешканця АДРЕСА_2, раніше не судимого в
силу статті 89 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України,
мешканця АДРЕСА_3. раніше не судимого в
силу статті 89 КК України,

кожного у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого частиною
третьою статті 185 КК України, -

Встановив:

1 липня 2013 року приблизно о 18.30 год.
обвинувачений ОСОБА_2 за попередньою
змовою з обвинуваченим ОСОБА_3 та
невстановленою досудовим
розслідуванням особою, з метою
таємного викрадення чужого майна,
пошкодивши вхідні двері, проникли до
загального коридору АДРЕСА_4, який веде
до квартир НОМЕР_1, звідки таємно
викрали чуже майно, що належить
потерпілому ОСОБА_4, а саме велосипед
марки «WHEELER», вартістю 2 500 гривень, та
майно, що належить ОСОБА_5, а саме
велосипед «AUHOTOR», вартістю 6 000 гривень
та велосипед «WHEELER», вартістю 2 500
гривень. В подальшому ОСОБА_2 з ОСОБА_3
та невстановленою досудовим
розслідуванням особою з викраденим
майном з місця вчинення злочину зникли
та викраденим майном розпорядилися на
власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачені
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винними себе у
вчиненні злочину за вказаних обставин
визнали повністю та підтвердили, що
вони дійсно проникли до загального
коридору АДРЕСА_4, який веде до квартир
НОМЕР_1, звідки таємно викрали
велосипеди.

На підставі частини третьої статті 349
КПК України, за згодою учасників
судового провадження, судом визнано
недоцільним дослідження доказів по
справі, стосовно доказів, щодо тих
обставин, які ніким з учасників процесу
не оспорюються. При цьому судом
з'ясовано, що обвинувачені правильно
розуміють зміст цих обставин, сумнівів
у добровільності та істинності їх
позиції немає; їм роз'яснено, що у
такому випадку, вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що
винуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
вчиненні злочину доведена повністю,
тому кваліфікує їх умисні дії за
частиною третьою статті 185 КК України
як таємне викрадення чужого майна
(крадіжку), поєднаного з проникненням у
житло, вчинене за попередньої змовою
групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим у
відповідності зі статтею 65 КК України,
суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винних, які є
не судимими в силу статті 89 КК України,
молодий вік, та обставини, що
пом'якшують покарання.

Обставиною, що пом'якшує покарання
обвинувачених, згідно до статті 66 КК
України, суд визнає їх щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання
обвинувачених, згідно статті 67 КК
України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про те, що перевиховання та
виправлення обвинувачених можливо без
ізоляції від суспільства, а тому
необхідно призначити їм покарання в
межах санкції частини третьої статті 185
КК України у виді позбавлення волі із
застосуванням статті 75 КК України зі
звільненням від відбування покарання з
випробуванням та з покладенням на них
обов'язків, передбачених статтею 76 КК
України, вважаючи таке покарання
необхідним й достатнім для виправлення
та попередження вчинення ним нових
злочинів.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України,
суд

Засудив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати винуватими у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною третьої статті 185 КК України, і
призначити їм покарання за цим законом
у виді позбавлення волі строком на три
роки.

На підставі статті 75 КК України
звільнити обох обвинувачених від
відбуття основного покарання з
випробуванням - іспитовим строком на
три роки.

Відповідно до статті 76 КК України
зобов'язати обох обвинувачених не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти ці органи про зміну місця
проживання і роботи, періодично
з'являтись на реєстрацію в ці органи.

Речові докази по справі, які
знаходяться знаходиться на
відповідальному зберіганні у
потерпілих - залишити їм за належністю.

Міру запобіжного заходу залишити без
змін - особисте зобов'язання.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення.

Головуючий: