Справа № 157/1701/14-к Провадження №11-кп/773/269/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст. 342 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , прокурора на вирок Камінь-Каширського районного суду від 28 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, батька двох малолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, не працевлаштованого, раніше судимого:

-вироком Камінь-Каширського районного суду від 28 січня 2010 року за ч.2 ст.156 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 серпня 2011 року звільненого від відбування невідбутої частини покарання на підставі п. «а» ст.3 Закону України «Про амністію у 2011 році»;

-вироком Камінь-Каширського районного суду від 12 червня 2014 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, який сплатив 15 грудня 2014 року,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 342 КК України і призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

За ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_7 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджено за те, що він 08 жовтня 2014 року після 16 години у процесі документування щойно вчиненого на вул.Шевченка міста Камінь-Каширський обвинуваченим ОСОБА_7 правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та проведення у зв`язку з цим його медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній знаходячись у Камінь-Каширський центральній районній лікарні, по вул. Шевченка,43 згаданого міста у стані алкогольного сп`яніння, з метою ухилення від адміністративної відповідальності достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_9 є працівником Камінь-Каширського РВ УМВС України у Волинській області, тобто працівником правоохоронного органу, і документуючи вчинене ним адмінправопорушення виконує цим покладені на нього службові обов`язки, шарпав потерпілого за одяг, відштовхував його від себе, умисне завдав йому удар кулаком в обличчя спричинивши йому фізичний біль, чим вчинив працівнику правоохоронного органу опір під час виконання ним службових обов`язків.

Прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , в своїй апеляції вказує на незаконність вироку в частині призначеного покарання. Зазначає, що суд при постановленні вироку обрав ОСОБА_7 покарання нижче, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 342 КК України. Просить вирок суду скасувати, постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 , в своїх апеляційних скаргах, кожен зокрема, просять вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.

Посилаються на те, що обвинувачений є єдиною працездатною особою в сім`ї, а відбування покарання у виді арешту позбавить ОСОБА_7 можливості утримувати сім`ю та доглядати за господарством.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, а інші апеляції заперечив, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника до задоволення не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.342 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами та ніким не оспорюється.

Разом з тим, доводи в апеляційній скарзі прокурора про скасування вироку в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими.

У відповідності до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Статтею 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Санкція ч. 2 ст. 342 КК України передбачає покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку вказав на необхідність призначення покарання у виді арешту з врахуванням того, що на утриманні ОСОБА_7 є двоє малолітніх дітей, ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 342 КК України. Однак призначив ОСОБА_7 за цим законом 2 місяці арешту, без застосування ст. 69 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тому апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції з ухваленням свого вироку в частині призначеного покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї , поданим ОСОБА_7 з апеляційною скаргою, обвинувачений ніде не працює, проживає з співмешканкою у свого батька, веде підсобне сільське господарство.

Разом з тим, ОСОБА_7 раніше судимий, має дві непогашені судомості, зокрема за вироком Камінь-Каширського районного суду від 12 червня 2014 року, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, вчинив рецидив злочину.

Крім того, злочин ОСОБА_7 вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_7 , ні судом першої інстанції, ні апеляційним не встановлено.

Виходячи з вищенавнеденого, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 342 КК України у виді арешту, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме вимогам ст.65 КК України.

За таких обставин, апеляційні скарги захисника та обвинуваченого про пом`якшення покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Вирок Камінь-Каширського районного суду від 28 квітня 2015 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 342 КК України - 3 (три) місяці арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення копії вироку.

Головуючий:

Судді: