У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Федченка О.С. і
Школярова В.Ф.

за участю прокурора Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 24 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок
Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2005 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області
від 5 січня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України
на два роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді
арешту на п'ять місяців.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено два роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з дворічним іспитовим строком і покладенням на нього обов'язків:
двічі на місяць з'являтись для реєстрації в орган кримінально-виконавчої
системи та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1: на користь ОСОБА_3 70 грн. 41 коп. на відшкодування
майнової та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 400 грн.
судових витрат; на користь ОСОБА_4 500 грн. на відшкодування моральної шкоди; на користь
управління охорони здоров'я Сумської міської ради 511 грн. 21 коп. витрат на
стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3

Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської
області від 5 січня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено, скасовано в частині його
засудження за ст. 296 ч. 1 КК України, а справу в цій частині закрито за
недоведеністю його участі у вчиненні даного злочину.

Скасовано рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 500 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Виключено з вироку призначення ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК
України.

Визнано вважати ОСОБА_1 засудженим за ч.
1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення волі та звільненим на підставі ст.
75 КК України від відбування покарання з випробуванням з дворічним іспитовим
строком і покладенням на нього обов'язків двічі на місяць з'являтись для
реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи та повідомляти цей орган про
зміну місця проживання.

У решті вирок залишено без зміни.

З
урахуванням змін, внесених апеляційною інстанцією, ОСОБА_1 вважається
засудженим за те, що він 10 листопада 2002 року близько 9-ої год. прийшов у
домоволодіння ОСОБА_5, розташованого по АДРЕСА_1, де в ході сварки з ОСОБА_3умисно завдав їй
декілька ударів руками та ногами в різні частини тіла, заподіявши їй середнього
ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

У
касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 порушує питання про скасування судових
рішень щодо ОСОБА_1 та закриття справи за недоведеністю
його участі у вчинені злочину. Вказує на непричетність його підзахисного до
заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень і вважає, що
висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у його вчинені грунтується на суперечливих
доказах, яких було здобуто з порушенням кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність
виключення з судових рішень указівки суду про встановлення періодичності
проведення реєстрації ОСОБА_1 в органах
кримінально-виконавчої системи, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно
відмовити, а судові рішення в порядку ст. 395 КПК України - змінити, виключити з них посилання суду про встановлення
періодичності проведення реєстрації ОСОБА_1 в органах кримінально-виконавчої
системи.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_2 про
необгрунтованість засудження ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України є
безпідставними та спростовуються такими доказами.

На досудовому слідстві та в суді потерпіла ОСОБА_3 давала
послідовні та незмінні показання, підтвердивши їх при проведенні очної ставки з
ОСОБА_1, про те, що 10 листопада 2002 року
до неї в літню кухню забіг ОСОБА_1 та, висловлюючи погрози, її побив, внаслідок
чого вона отримала тілесні ушкодження.

Вищенаведені показання потерпілої
суд обгрунтовано визнав достовірними і поклав в основу обвинувального вироку,
оскільки вони об'єктивно узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що
знаходячись 10 листопада 2002 року в гостях у ОСОБА_5, бачила, що до потерпілої зайшов у літню кухню
ОСОБА_1 та чула його погрози та крики ОСОБА_5, показаннями свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, даними висновку судово-медичної експертизи
про виявлення у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, які віднесено до категорії
середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я і які могли виникнути
у зазначений потерпілою строк, іншими дослідженими судом доказами.

Показання свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, які заперечували причетність ОСОБА_1 до заподіяння ОСОБА_3
тілесних ушкоджень, перевірялись судом і з наведенням переконливих мотивів, які
сумніву не викликають, були визнані такими, що суперечать наявним у справі
доказам.

Суд всебічно та повно дослідив
зібрані в справі докази і дійшов правильного висновку про доведеність
винуватості ОСОБА_1 в умисному заподіянні ОСОБА_3 середнього ступеня тяжкості
тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров'я.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що такі ж
доводи, як і в касаційній скарзі, містились у апеляціях засудженого ОСОБА_1 та
його захисників. Розглядаючи справу
за їх апеляціями, апеляційний суд перевірив всі викладені в них доводи та з
наведенням відповідних мотивів визнав їх безпідставними, а вирок щодо ОСОБА_1 в частині його засудження за ч. 1 ст. 122 КК України -
законним і обгрунтованим.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК
України.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК
України кваліфіковані правильно, призначене йому покарання відповідає вимогам
ст. 65 КК України.

Перевіркою матеріалів справи не
виявлено даних, які б свідчили про те, що судом приймалось рішення про її
закриття, як про це зазначає у касаційній скарзі захисник ОСОБА_2

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, в тому числі і тих, на які вказує захисник
ОСОБА_2, які були б безумовною підставою для скасування судових рішень, у
справі не виявлено.

Разом з тим, постановлені щодо
ОСОБА_1 судові рішення необхідно змінити в порядку, передбаченому ст. 395 КПК
України, з наступних підстав.

Суд із звільненням ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням поклав на нього серед іншого зазначеного у вироку обов'зку
обов'язок, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, яким установив
періодичність проведення реєстрації в органах кримінально-виконавчої системи.

Це рішення суду є помилковим, оскільки встановлення періодичності та днів
проведення реєстрації осіб, звільнених від відбування покарання з
випробуванням, відповідно до ч. 3 ст. 13 Кримінально-виконавчого кодексу України
віднесено до компетенції кримінально-виконавчих інспекцій.

Також судом не взято до уваги роз'яснення з цього
приводу, яке дав Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови № 7 від 24
жовтня 2003 року “Про практику призначення судами кримінального покарання” (із
змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду України № 18 від
10.12.2004 року).

У зв'язку з цим підлягає виключенню з вироку та ухвали
апеляційного суду щодо ОСОБА_1 посилання суду про встановлення періодичності
проведення реєстрації засудженого в органах кримінально-виконавчої системи.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2005
року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Сумської області від 5 січня 2006 року щодо ОСОБА_1 в порядку ст. 395 КПК України змінити: виключити з них
посилання суду про встановлення періодичності проведення реєстрації ОСОБА_1в
органах кримінально-виконавчої системи.

Судді:

Ю.М. Кармазін О.С.
Федченко В.Ф. Школяров