АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/6570/14-к, Провадження №11кп/790/786/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 3 березня 2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, не судимого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:
31 липня 2014 року до Ленінського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України (а.с.1).

Відповідно до зазначеного обвинувального акту 8 травня 2014 року ОСОБА_8 , знаходячись в одному із зруйнованих будинків, розташованому на пр.Гагаріна у м.Харкові, побачив на столі пакет із речовиною білого кольору наркотичний засіб метадон, після чого, маючи намір, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, своєю рукою поклав вказаний пакет в правий передній карман джинсових брюк, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб метадон, та залишив при собі для того, щоб розпорядитися ним пізніше без мети збуту. В той самий день, приблизно о 13 годині ОСОБА_8 проходив по пр.Гагаріна у м.Харкові, де біля супермаркету «Таврія Портал» був зупинений працівниками міліції для перевірки документів. В цей же день, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі ХМУ ГУМВС України в Харківській області за адресою м.Харків, вул.Ярославська,2/12, в ході огляду ОСОБА_8 було знайдено та вилучено полімерний пакет, в якому знаходилась речовина білого кольору в сухому стані, яка, згідно висновку судово-хімічної експертизи №819 від 14 травня 2014 року, містить у своєму складі наркотичний засіб метадон. Маса метадону склала 0,0551 грамів. Зазначений наркотичний засіб метадон ОСОБА_8 зберігав при собі без мети збуту (а.с.2-3).

3 березня 2015 року Ленінський районний суд м.Харкова своєю ухвалою на підставі ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, і закрив кримінальне провадження.

Обгрунтовуючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала курс лікування від наркоманії, на підставі ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, а, як вбачається з довідок Лозівської міської лікарні ОСОБА_8 звернувся за медичною допомогою. При обстеженні у нього було встановлено психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання конабіоїдів. В період часу з 11 червня 2014 року по 9 липня 2014 року ОСОБА_8 пройшов курс лікування від вживання канабіоїдів (а.с.55,56).

Заступник прокурора Харківської області оскаржив ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова. В своїй апеляційній скарзі з доповненнями він, посилаючись на та неповноту судового розгляду і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив ухвалу скасувати і призначити новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор зазначив, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України, не встановив чи дійсно обвинувачений вчинив злочин, чи страждає він на наркоманію і чи дійсно він потребував лікування, а не звернувся до медичного закладу з метою ухилитися в такий спосіб від кримінальної відповідальності, а також порушив вимоги ст.366 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки після останнього слова обвинуваченого вийшов з нарадчої кімнати не з вироком, з постановою (а.с.61-63, 80-83).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у своїх письмових запереченнях, посилаючись на законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, мотивуючи тим, що судом в повному обсязі досліджено матеріали кримінального провадження та в повному обсязі перевірено всі належні обставини, що знайшли своє підтвердження (а.с.72).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку захисника, який проти її задоволення заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.44 Кримінального кодексу України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №12 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України про звільнення особи від кримінальної відповідальності" роз`яснив, що закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 Кримінальним кодексом України а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) відповідне судове рішення.

Ленінський районний суд м.Харкова перелічених норм закону не дотримався. В мотивувальній частині судового рішення, що оскаржується, відсутні будь-які посилання на об`єктивні обставини кримінального правопорушення, яке вчинив ОСОБА_8 , перелік доказів, що доводять його винність у вчиненні злочину, висновки суду щодо доведеності вини і правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Таким чином, зі змісту ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 3 березня 2015 року вбачається, що суд першої інстанції ухвалив рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності не переконавшись, що діяння, яке поставлено йому за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і ОСОБА_8 винний в його вчиненні, тобто суд припустився суттєвої неповноти судового розгляду, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Допущені порушення кримінального і кримінального процесуального закону є суттєвими, оскільки вони перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, ухвала Ленінського районного суду м.Харкова від 3 березня 2015 року на підставі п.п.1,4 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412, ст.415 Кримінального процесуального кодексу України, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Решту доводів апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи при цьому з наступного.

Зі змісту ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України вбачається, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, необхідно встановити, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії. Будь-яких інших умов або обмежень для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності закон не передбачає.

Вищий Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Інформаційному листі щодо правильного застосування норм Кримінального процесуального кодексу України при звільненні особи від кримінальної відповідальності відповідно до ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України роз`яснив: «Якщо під час судового розгляду виникають сумніви щодо достовірності медичних документів про лікування особи від наркоманії, відповідно до положень ст.22 Кримінального процесуального кодексу України спростування наданих винним матеріалів (наприклад, довідки з лікувального закладу, лікарняного листка тощо), доведення того, що особа звернулася до лікувального закладу вимушено, щоб ухилитись у такій спосіб від кримінальної відповідальності, покладається насамперед на обвинувача (якщо клопотання подано винним під час судового розгляду) чи особу, у провадженні якої перебуває кримінальна справа (якщо клопотання подано під час досудового розслідування цієї справи). За відсутності означених доводів, зясувавши наявність необхідних умов, суд зобовязаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 Кримінального кодексу України».

З матеріалів справи вбачається, що сторона захисту під час судового розгляду надала судові довідки з лікувального закладу, що свідчать про звернення ОСОБА_8 до медичного закладу і проходження курсу лікування від психічних та поведінкових розладів внаслідок споживання канабіоідів (а.с.16,47).

Прокурор, який брав участь у судовому розгляді в суді першої інстанції, достовірність відомостей, що містять зазначені медичні документи, не оспорював і не заперечував проти задоволення клопотання захисту про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 Кримінального кодексу України (а.с.52,53).

Факт надання обвинуваченому останнього слова, з урахування того, що в судових дебатах обговорювалося клопотання захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження, на думку колегії суддів, жодних юридичних наслідків не має і також не може бути підставою для скасування судового рішення.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.ст.404,405,407, п.п.1,4 ч.1 ст.409, 410, ч.1 ст.412,415,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 3 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, у Ленінському районному суді м.Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3