Справа №: 400/681/15-к
Провадження № 1-кп/400/75/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
секретаря- ОСОБА_2
за участі прокурора- ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
та захисника - ОСОБА_5
- за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
що ОСОБА_4 , відповідно до наказу начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області № 37 о/с від 07.06.2013 року про особовий склад, з 10 червня 2013 року призначений на посаду інженера відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації Петрівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК №49), юридична адреса установи: село Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, вулиця Польова, 1.
Наказом Голови Державної пенітенціарної служби України за № 53/ОС-13 від 01.08.2013 року по особовому складу, ОСОБА_4 (Д-005258), інженеру групи інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації Петрівської виправної колонії (№49), присвоєно спеціальне звання начальницького складу по управлінню Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області лейтенант внутрішньої служби, із зарахуванням в кадри державної пенітенціарної служби України.
ОСОБА_4 , обіймаючи з 10.06.2013 року посаду інженера відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації Петрівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК №49), маючи спеціальне звання лейтенанта внутрішньої служби, відповідно до пункту 1 Примітки до статті 364, частини 3 статті 18 Кримінального кодексу України, пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів, статей 1-2 Закону України Про державну службу, статей 6, 14, 21 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України, пунктів 1 та 2 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 394/2011, являвся працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.
ОСОБА_4 , працюючи інженером відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації Петрівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК №49), будучи лейтенантом внутрішньої служби, працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у відповідності до статті 19 Конституції України, статті 18 Закону України Про державну кримінально-виконавчу службу України, пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 394/2011, посадових інструкцій, мав наступні права та обов`язки, зокрема: в своїй роботі керуватись Конституцією України, Кримінально-виконавчим кодексом України, Законами України, які регламентують діяльність кримінально-виконавчої служби, Указами Президента України постановами Кабінету Міністрів України, наказами, інструкціями та вказівками, іншими нормативними документами УДПтС України та УДПтС України в Кіровоградській області, забезпечувати виконання поставлених службових завдань щодо охорони ВК та суворого дотримання особовим складом варт, відділу ІТЗО та зв`язку вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу, інструкції з обладнання об`єктів кримінально-виконавчої системи інженерно-технічними засобами охорони та порядку їх експлуатації, здійснювати контроль за роботою молодших інспекторів-техніків з обслуговування ІТЗО, знати моральні і ділові якості спеціалістів ІТЗО, проводити з ними заняття відповідно до плану професійної підготовки, організовувати та проводити технічне обслуговування ІТЗО на об`єкті, їх ремонт та списання, тощо, тобто був наділений обсягом повноважень, які надавали йому можливість в повній мірі виконувати свої обов`язки належним чином.
Проте, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інженера відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації Петрівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК №49), будучи лейтенантом внутрішньої служби, працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи з корисливих мотивів, спонукаючись жадобою до наживи, незаконного збагачення та одержання неправомірної вигоди для себе, дізнавшись від своїх колег про можливість отримання додаткового прибутку шляхом впливу на прийняття рішення керівництвом установи виконання покарань в якій він працював, запропонував засудженим особам, що відбували покарання у Петрівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК № 49) шляхом використання свого службового становища вплинути на адміністрацію виправної установи з метою надання дозволу на поліпшення житлово-побутових умов утримання засуджених за умови отримання ним неправомірної грошової вигоди, при наступних обставинах:
Так, у період з 01 серпня 2013 року по 12 вересня 2013 року, ОСОБА_4 , знаходячись на території Петрівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК № 49), яка розташована за адресою: село Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, вулиця Польова, 1, перебуваючи на посаді інженера відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації Петрівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК №49), будучи лейтенантом внутрішньої служби, працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи в особистих інтересах, з метою реалізації свого єдиного тривалого протиправного умислу на одержання неправомірної вигоди, грубо порушуючи вимоги пункту 28 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом голови Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року № 275, статті 18 Закону України Про державну кримінально-виконавчу службу України, підпункту 7 пункту 4 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 394/2011, яким визначено, що Державна пенітенціарна служба України, відповідно до покладених на неї завдань забезпечує дотримання вимог законодавства в органах і установах, що належать до сфери управління; у порушення вимог статті 3 Закону України Про гуманітарну допомогу від 22.12.1999 року №1192, якою визначено, що підставою для започаткування процедури визнання допомоги гуманітарною є письмова пропозиція донора про її надання, та пунктів 2, 4, 5 Постанови від 4 серпня 2000 року № 1222 Про затвердження порядку отримання благодійних (добровільних) внесків і пожертв від юридичних та фізичних осіб бюджетними установами і закладами освіти, охорони здоров`я, соціального захисту, культури, науки, спорту та фізичного виховання для потреб їх фінансування, яким визначено що бухгалтерський облік благодійних внесків ведеться відповідно до Порядку бухгалтерського обліку та звітності в бюджетних установах гуманітарної допомоги, затвердженому наказом Головного управління Державного казначейства від 10 грудня 1999 року № 113, свою Присягу та підриваючи престиж представника влади і дезорганізуючі нормальну роботу кримінально-виконавчої установи, звернувся до засудженого ОСОБА_6 , що відбував покарання у відділенні соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи № 5 Петрівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (ВК № 49) з пропозицією вплинути на адміністрацію виправної установи, яка є уповноваженою на виконання функцій держави, з метою надання дозволу на поліпшення житлово-побутових умов утримання засуджених за умови отримання ним неправомірної грошової вигоди, при отриманні ним неправомірної грошової вигоди від родичів та знайомих засудженого особи, на що останній погодився та попрохав свою дружину ОСОБА_7 перерахувати грошові кошти за банківськими реквізитами, які йому надав ОСОБА_4 . При цьому, після перерахування 01.08.2013 року грошових коштів дружиною засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 (ІНН НОМЕР_1 ), за банківською операцією - PrivatMoney відправка переводу грошових коштів у сумі 700 гривень. З України в Україну "Едине вікно", що проведена через банківську установу ПАТ КБ ПриватБанк, через Термінал TS206058; Адреса: місто Дружківка, вулиця Космонавтів, будинок 59, ОСОБА_4 номером телефону НОМЕР_2 отримані грошові кошти перевів на розрахунковий банківський рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк ПриватБанк на ім`я ОСОБА_4 , та у подальшому зняв їх 03.08.2013 року через банкомат розташований на автовокзалі у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Дніпропетровське шосе, 1 в сумі 500 гривень, та 08.08.2013 року через банкомат розташований у відділенні банку у місті Олександрія Кіровоградської області, по проспекту Леніна, 122, в сумі 200 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Також, 12.09.2013 року, ОСОБА_7 , на прохання свого чоловіка засудженого ОСОБА_6 , за пропозицією ОСОБА_4 вплинути на адміністрацію виправної установи, яка є уповноваженою на виконання функцій держави, з метою надання дозволу на поліпшення житлово-побутових умов утримання засуджених за умови отримання ним неправомірної грошової вигоди, перерахувала грошові кошти у сумі 500 гривень на розрахунковий банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритий у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк ПриватБанк на ім`я мешканки міста Олександрії ОСОБА_8 , яка у подальшому грошові кошти в сумі 500 гривень зняла через банкомат, розташований у магазині Вересень плюс за адресою: АДРЕСА_2 , та особисто, на території міста Олександрії Кіровоградської області, передала грошові кошти безпосередньо на руки ОСОБА_4 , який розпорядився ними на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.369-2 КК України, як зловживання службовою особою впливом, тобто умисне одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та пропозицію здійснити вплив за надання такої вигоди.
28.05. 2015 року між старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.369-2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначених діяннях.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч.2 ст.369-2 КК України, у виді штрафу в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто штраф в розмірі 12 750 гривень.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 28 травня 2015 року між старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 12 750 гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду ОСОБА_9