В И Р О К Справа № 710/2045/14-к
провадження № 1-кп/710/6/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.07.2015 року Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням в житло.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав і дав послідовні, логічні та зрозумілі показання про те, що працівники міліції змусили його визнати вину у вчиненні декількох епізодів крадіжок, одна з яких була вчинена в м. Шпола, при цьому запевняли, що йому за це нічого не буде. В м. Шпола він був лише проїздом, ніяких знайомих та родичів в м. Шпола в нього немає, місто Шпола йому невідоме. 24 березня 2014 року він був у м.Шпола проїздом, так як їхав з товаришем в м. Сміла до знайомого. Ніякого злочину в м. Шпола він не вчиняв. Відповіді на поставлені йому запитання з приводу крадіжки 24.03.2014 р. в м.Шпола він давав за домовленістю із слідчим, йому розповіли про обставини крадіжки і сказали, що потрібно розповідати і які давати відповіді на поставлені запитання. В м. Шпола він зупинявся на автовокзалі для того, щоб випити кави. З березня 2014 року проживав в м. Ватутіне. Він часто їздив в м. Сміла через м. Шпола із ОСОБА_8 до знайомого ОСОБА_9 . Його затримали працівники міліції в м. Сміла у знайомого, вони наносили йому тілесні ушкодження, застосовували фізичну силу та забрали паспорт і військовий квиток. Працівники міліції змусили його визнати вину у вчиненні крадіжки в будинку ОСОБА_10 , повідомили йому, що з будинку були викрадені золоті речі, про викрадення грошей нічого не говорили, про це він дізнався в подальшому. Його привозили до будинку ОСОБА_10 на відтворення, де він показував обставини події так, як йому пояснювали працівники міліції. Він був взутий в кросівках 40-го розміру, які працівники міліції в нього не вилучали. Йому пред`явили кросівки 43-го розміру, з яких був знятий відбиток. Працівники міліції сказали, щоб він говорив, що викрадені золоті речі він здав у ломбард, але який саме не пам`ятає. Чи вилучалися золоті речі з ломбарду він не знає. Працівники міліції під тиском примушували його говорити те, що йому необхідно було сказати про обставини крадіжки. ОСОБА_10 раніше він ніколи не бачив. Він написав заяву у внутрішню безпеку з приводу застосування до нього тиску та фізичного насильства з боку працівників міліції.
Винність обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки державним обвинувачем не було надано обґрунтованих, достовірних, належних та допустимих доказів його вини, а було лише посилання в обвинуваченні на його винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується наступними доказами:
- потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 24 березня 2014 року, близько 17-18 години, він разом із дружиною пішли в гості на день народження. Повернулися вони додому близько 02-00 години та лягли спати в літній кухні, так як вони на той час проживали в літній кухні. Він виявив крадіжку на наступний день, так як побачив, що вікно у ванній кімнаті було відчинене і поруч стояла витягнута з вікна москітна сітка. В будинку все було на своїх місцях, обстановка не була порушена, лише у ванній кімнаті були скинуті на підлогу миючі засоби, які стояли на підвіконні. Він виявив, що з будинку були викрадені гроші в сумі 1500 євро, золоті прикраси і фотоапарат. Про наявність золотих речей знали близькі друзі. Він вважає, що стороння особа не могла знайти речі без порушення обстановки в будинку. Вікно у ванній кімнаті було віджате плоским предметом, на кришці унітаза був слід від підошви взуття. В будинку сім кімнат, у ванній кімнаті та в котельні стоять віна значно менші ніж в інших кімнатах. Територія будинку огороджена, огорожа не пошкоджена. Працівники міліції вилучали слід низу взуття та відбиток пальця з вікна. Згодом йому повідомили, що затриманий підозрюваний у вчиненні крадіжки. ОСОБА_6 він раніше не бачив. Він був присутній при відтворенні обстановки і обставин події. При відтворенні ОСОБА_6 плутався в тому, де лежали викрадені речі та в розташуванні кімнат в будинку. Обвинувачений сказав, що знайшов проволоку за допомогою якої відкрив вікно. Він постійно плутався в тому, де що брав і шукав в будинку кімнату, якої там взагалі немає. На його думку, сторонній не міг знайти речі, не перевернувши нічого в будинку, щоб все залишалося на своїх місцях. Раніше з його будинку було вчинено близько трьох крадіжок. Викрадали гроші, золоті речі, відеоапаратуру. Жодного разу злочинці не були знайдені. При вчиненні минулих крадіжок в будинку був безлад, всі речі були перевернуті. З ванної кімнати необхідно пройти через увесь будинок, щоб потрапити в кімнату, де зберігалися золоті прикраси. Пошкоджень на замках не було. Цивільний позов просив залишити без розгляду, вказав, що претензій до обвинуваченого не має, так як вважає, що крадіжку вчинив не він;
- свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_6 він знайомий близько півтора року. ОСОБА_6 проживає в м. Ватутіне, а він в м. Сміла. В м. Ватутіне проживає його дитина, тому він часто бував в м. Ватутіне. З ОСОБА_6 він їздив в м. Сміла, так як ОСОБА_6 в м. Сміла допомагав йому ремонтувати автомобілі. Він з ОСОБА_6 неодноразово проїжджали через м. Шпола. В м. Шпола вони зупинялися на автовокзалі випити кави. Зупинялися на 10-15 хвилин і їхали далі. ОСОБА_6 залишався в нього в м. Сміла, коли він робив ремонт. Золотих речей в ОСОБА_6 він не бачив. Затримували працівники міліції їх разом з ОСОБА_6 в м. Сміла. Їм призначив зустріч знайомий і на зустрічі їх затримали працівники міліції. В нього забрали автомобіль працівники міліції, який не повернули і по даний час. В нього в квартирі проводили обшук і вилучили два ноутбука, два планшета і фотоапарат. Йому зі слів ОСОБА_6 відомо, що за місцем проживання ОСОБА_6 теж проводився обшук. В м. Шпола він був лише на центральній вулиці, яка проходить через місто в напрямку м. Сміла. Потерпілого ОСОБА_7 він побачив вперше у відділі міліції. ОСОБА_7 говорив, що крадіжку вчинили напевно місцеві злодії;
- свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він проживає в АДРЕСА_2 , по сусідству з ОСОБА_7 . За вказаною адресою він проживає недавно. З приводу крадіжки йому нічого невідомо. Обвинуваченого ОСОБА_6 він бачить вперше. З потерпілим ОСОБА_7 він не спілкується;
- свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що потерпілий ОСОБА_7 проживає навпроти нього. ОСОБА_7 особисто він не знає і йому невідомо чи були в ОСОБА_7 золоті вироби. Обвинуваченого ОСОБА_6 він ніколи не бачив і не знає його;
- свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що його запросили на місце події в якості понятого при проведенні слідчого експерименту. Обвинувачений показував як проникав у ванну кімнату, при цьому повідомив, що вікно було напіввідкрите. В будинку обвинувачений показував кімнати, в які він заходив і що викрадав, однак помітно було, що він плутався, коли розповідав як зайшов в будинок, плутався у виборі кімнат та місцях, звідки він викрадав золоті речі і гроші. Обвинувачений шукав кімнату, якої в будинку не було. Після закінчення проведення слідчого експерименту, слідчим було складено якийсь документ, в якому він поставив свій підпис;
- свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що він проживає по сусідству з ОСОБА_7 . Йому відомо, що в будинку ОСОБА_7 у березні 2014 року була скоєна крадіжка. Незнайомих осіб в подвір`ї ОСОБА_7 він не бачив. Обвинуваченого ОСОБА_6 він раніше не бачив. В січні 2014 року в його будинковолодінні теж була вчинена крадіжка;
- свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що 24 березня 2014 року вони з чоловіком близько 18-00 години пішли в гості, додому повернулися опівночі. На наступний день вранці чоловік виявив, що в будинку була вчинена крадіжка, так як у ванній кімнаті було відчинене вікно, москітна сітка лежала надворі біля вікна. Вона заходила в будинок, всі речі були на місцях, в будинку був порядок. На дверях пошкоджень не було, було лише трохи пошкоджене вікно. Для того, щоб потрапити в кімнату, звідки були викрадені золоті речі, необхідно було перейти через увесь будинок. Обвинуваченого вона раніше ніколи не бачила, при відтворенні вона присутньою не була. Раніше в них з будинку теж викрадали золоті прикраси, гроші та відеокамеру, однак при вчиненні минулих крадіжок в будинку були перевернуті всі речі;
- свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що при проведенні слідчого експерименту він був понятим. Покази обвинуваченого ОСОБА_6 були неправдивими, він погано орієнтувався в будинку, не міг вказати, що де лежало. ОСОБА_6 він бачив вперше. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 ставили питання, на які він не міг дати чіткої відповіді. Враження складалося таке, що він був в будинку вперше. ОСОБА_6 плутався в розміщенні кімнат в будинку. Обвинувачений вказав, що відкрив вікно для того, щоб потрапити в будинок, однак як він виходив з будинку не показував. Про вчинення даного злочину він дізнався в день проведення слідчого експерименту. Він був присутнім увесь час під час проведення відтворення і нікуди не відлучався;
- оголошеними та вивченими в судовому засіданні письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 25.03.2014 р. з фототаблицями до нього, з яких вбачається, що в будинку ОСОБА_7 , в якому була вчинена крадіжка, двері не зломані, замок не дверях не пошкоджений, в будинку речі впорядковані, безлад відсутній, нічого з предметів обстановки не порушено (а.с. 4-13);
- протоколом огляду предмету від 17 червня 2014 року, згідно якого предметом огляду являється паперовий конверт з пояснювальним написом, підписом понятих, слідчого та аркуш паперу максимальними розмірами близько 49/56 мм, на якому наклеєна липка стрічка, на якій відкопійований слід папілярного узору пальця руки. Також в даному конверті мається аркуш паперу максимальними розмірами близько 51/105 мм, на якому наклеєна липка стрічка, на якій відкопійований слід рукавички. Також в даному конверті мається аркуш паперу максимальними розмірами близько 104/147 мм, на якому наклеєні три відрізки липкої стрічки, на яких відкопійований слід низу взуття у вигляді написів. (а.с. 42);
- висновком трасологічної експертизи №204 від 23.06.2014, згідно якого два сліди низу взуття, розмірами 75х100 мм та 75х95 мм, виявлені та перекопійовані на три відрізки липкої стрічки, вилучені при огляді місця події 25 березня 2014 року, по факту крадіжки з будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , могли бути залишені підошвою кросівки на ліву ногу, кросівок чорного кольору з білими вставками та написом «FASHION», добровільно виданих 11.06.2014 року ОСОБА_18 , що належать ОСОБА_6 , або іншим взуттям з підошвою такого ж типу, та такими ж розмірними характеристиками. Дані сліди залишені не підошвою низу взуття кросівок синього кольору з білими вставками та написом «AIRMAX» добровільно виданих 11.06.2014 року ОСОБА_18 , що належать ОСОБА_6 (а.с. 50-56).
Слід зазначити, що під час огляду місця події був вилучений слід папілярного узору пальця руки, однак будь-які експерті дослідження для встановлення належності даного сліду пальця руки ОСОБА_6 проведено не було. Ідентифікація сліду пальця руки та папілярного узору пальців рук ОСОБА_6 не проводилася. Вказаний речовий доказ, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Шполянського РВ УМВС, будь-якої доказової бази по даному кримінальному провадженні не несе.
Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 носить взуття 40-розміру, однак слід низу взуття, вилучений під час огляду місця події відповідає 43-му розміру взуття. У висновку судово-трасологічної експертизи експерт вказує на взуття, яке було добровільно видане 11 червня 2014 року ОСОБА_18 , яке нібито належить ОСОБА_6 . Однак, протокол добровільної видачі ОСОБА_18 взуття, яке було надане в розпорядження експерта, суду не був наданий. Докази, які б вказували на належність вказаного взуття саме ОСОБА_6 теж стороною державного обвинувачення суду не надано і даний факт є непідтвердженим.
Надані в судовому засіданні покази свідків жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: скоєння крадіжки з будинковолодіння ОСОБА_7 . Ніхто з свідків не бачив ОСОБА_6 24 березня 2014 року в домоволодінні ОСОБА_7 .
Разом з тим, неможливо залишити поза увагою покази понятих, які були присутні під час проведення слідчого експерименту, які вказали, що ОСОБА_6 не міг чітко відповідати на поставлені йому запитання, постійно плутався в кімнатах будинку, не міг показати, звідки він викрадав гроші та золоті прикраси, шукав кімнату в будинку, якої взагалі не існує, що свідчило про те, що ОСОБА_6 був в даному будинку вперше.
Отже, стороною державного обвинувачення не надано суду жодного доказу на підтвердження причетності ОСОБА_6 до скоєння даної крадіжки. Викрадені речі та гроші органами досудового розслідування не знайдені.
Вислухавши показання обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що зібрані органами досудового слідства докази не підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Обвинувачення є необґрунтованим і в судовому засіданні не доведеним.
Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно ч. 1, 2 ст. 9 КПК України суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно дотримуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 91, 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ст. ст. 370, 373 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, обґрунтованим - на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК, вмотивованим - в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. Обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про неможливість покладення їх в основу обвинувачення, оскільки як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи непрямо не підтверджують наявність обставин зазначених в обвинувальному акті.
Таким чином, встановлені судом обставини, згідно яких звинувачення пред`явлене на підставі неналежних доказів, тому всі сумніви щодо доведеності обвинувачення повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Зібрані в кримінальному провадженні допустимі докази об`єктивно не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані. З врахуванням принципу презумпції невинуватості, суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого необхідно постановити виправдувальний вирок.
Враховуючи, що винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло стороною обвинувачення не доведена, в судовому засіданні було встановлено, що під час огляду місця події були вилучені слід папілярного узору пальця руки та слід низу взуття, однак ідентифікація сліду папілярного узору залишеного на місці події та папілярного узору пальців рук ОСОБА_6 не проводилася, докази належності ОСОБА_6 взуття, наданого експерту на дослідження суду не надані, розмір сліду низу взуття, залишений на місці вчинення кримінального правопорушення, і розмір взуття, яке носить ОСОБА_6 не співпадає і має розбіжність в декілька розмірів, тому суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку» всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, а не повертати справу на додаткове розслідування.
Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Оскільки при розгляді кримінального провадження не доведено наявність в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд вважає, що його слід визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати.
Цивільний позов потерпілий ОСОБА_7 просив залишити без розгляду, так як вважає, що ОСОБА_6 крадіжки не вчиняв.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Процесуальні витрати стягненню з ОСОБА_6 не підлягають. Речові докази, у відповідності до ч. 7 ст. 100 КПК України, необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, по якому йому пред`явлено обвинувачення, та виправдати його.
Речові докази слід низу взуття, слід рукавички та слід папілярного узору пальця руки, які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити виправданому та прокурору.

Суддя ОСОБА_19