Справа №467/1879/14-к 20.07.2015 20.07.2015 20.07.2015

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
Обвинувачений - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Булацелово Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , працює робочим в Арбузинській ЗОШ 2-3 ступеню, раніше не судимий.
Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 ч.1 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
обвинувачений: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .
Просить змінити вирок в частині призначення покарання. Звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
провадження № 11-кп/784/511/14 головуюча у 1-й інстанції: ОСОБА_8
категорія: ч.1 ст. 152 КК України доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09.09.2014 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з нього на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування майнової шкоди 2000 грн., у відшкодування маральної шкоди 10000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та даним про його особу. В обґрунтування посилається на активне сприяння ним розкриттю злочину та що вибачився перед потерпілою, що не враховано судом як помякшуюча покарання обставина відповідно до ст. 66 КК України.

Зазначає, що після вчинення злочину закону не порушував, почав відповідально ставитися до батьківських обовязків, веде пересічний спосіб життя, готовий відшкодувати судові витрати, глибоко переживає провину. Почав спільно проживати з дружиною та має намір створити повноцінну сімю.

Стверджує, що способом життя довів своє виправлення, щиро розкаявся, перестав бути суспільно-небезпечним і виключена ймовірність вчинення ним нових злочинів. Працевлаштувався, щоб мати змогу відшкодувати потерпілій шкоду. Однак, відшкодувати усю шкоду одразу не в змозі, а на відшкодування частками вона не погоджується.

Вказує, що має постійне місце проживання, характеризується позитивно, утримує неповнолітнього сина, злочин вчинив вперше.

Сукупність наведених обставин та дані про особу вважає достатньою для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
Потерпіла ОСОБА_9 в запереченнях від 03.11.2014 р. на апеляційну скаргу обвинуваченого зазначає, що вчинений щодо неї статевий злочин набув розголосу в селі. Вказує, що обвинувачений не приходив до неї в лікарню і витрати на лікування не відшкодував. Посилається, що ОСОБА_5 просив її забрати заяву. Посилався на відсутність грошей, необхідних для відшкодування шкоди. Просить вирок залишити без зміни.

Обставини, встановлені судом 1 інстанції.
31.05.2014 р., приблизно 03 год. 10 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Шевченка в смт. Арбузинка Миколаївської області та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, помітивши ОСОБА_9 , яка йшла йому на зустріч у напрямку містка через річку, вирішив вступити з нею у статевий зв`язок проти її волі. Він наздогнав потерпілу, схопив її за жіночу сумочку та наніс удар кулаком у потилицю, від чого вона впала на землю. Потім протягнув її по узбіччю, підняв, і, закривши рот долонею, повів через міст на інший берег річки. ОСОБА_9 намагалася втекти, але ОСОБА_5 , продовжуючи злочинний намір, наздогнав її, почав погрожувати, здавлюючи при цьому шию руками. Перебуваючи на протилежному березі річки, ОСОБА_5 повалив її на землю, зняв з неї нижній одяг та вступив з потерпілою у статевий акт проти її волі.

Під час протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в області обличчя, лівого ліктьового суглобу розгинальної поверхні, правого наколінника.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, а також додані до апеляційної скарги, до заперечень на касаційну скаргу і безпосередньо надані стороною захисту в апеляційну інстанцію під час повторного апеляційного розгляду, документальні відомості стосовно відшкодування шкоди та особи обвинуваченого, іншої думки потерпілої стосовно покарання, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Дослідженим в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України доказам суд 1 інстанції дав належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у зґвалтуванні ОСОБА_9 із застосуванням фізичного насильства. Обставини, встановлені під час кримінального провадження, та кваліфікація злочину за 152 ч. 1 КК України апелянтом не оспорюються. Тому на підставі ст.ст. ст. 394 ч. 2, 404 ч.1 КПК України вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України в достатній мірі врахував вчинення ним злочину середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітній, проживав один, розлучений, має малолітню дитину, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість»; обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з характеристикою селищного голови, скарг на ОСОБА_5 до виконкому селищної ради не надходило. Матеріали, які б компрометували ОСОБА_5 , в селищній ради відсутні (а.с. 33). Дільничним інспектором районного відділу міліції ОСОБА_5 характеризується посередньо. Є схильним до надмірного вживання алкогольних напоїв. Раніше не спостерігалося нахилів до застосування ним насильства (а.с.36).
З показань обвинуваченого в судовому засіданні 08.09.2014 р., зафіксованих на технічному носію інформації, вбачається, що напередодні події 30.05.2014 р. він вживав спиртні напої в барі з приводу закінчення школи його племінницею. Зловживання спиртними напоями він заперечує, що узгоджується з довідкою лікаря-нарколога, згідно з якою ОСОБА_5 не перебуває на диспансерному обліку у цього лікаря (а.с. 37).

Підставою для нового апеляційного розгляду стало скасування попереднього рішення суду апеляційної інстанції від 12.11.2014 р. судом касаційної інстанції за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в судовому розгляді в суді апеляційної інстанції та який не погодився зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не оспорюючи при цьому вид та розмір призначеного покарання.
Обговорюючи доводи апелянта, апеляційний суд враховує суттєві зміни обставин справи, що сталися на даний час протягом більш року після вчинення злочину.
Так, згідно з довідкою Арбузинської ЗОШ 2-3 ступеню, обвинувачений ОСОБА_5 , який перебував на обліку в центрі зайнятості населення як безробітний, з 17 листопада 2014 р. працевлаштувався кочегаром в цю установу. За місцем роботи характеризується виключно позитивно як вмілий робітник. Дотримується правил внутрішнього розпорядку. Спиртних напоїв не вживає (а.с. 98). З наданих в апеляційну інстанцію довідок також вбачається, що ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався, станом і на липень 2015 р. скарг на його поведінку до виконкому селищної ради не надходило.
З листа Арбузинського районного підрозділу Первомайського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції від 09.07.2015 р. слідує, що з 09.12.2014 р. по теперішній час, ОСОБА_5 (звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі рішення суду апеляційної інстанції від 12.11.2014 р.) не допускав порушень порядку та умов відбування покарання, виконує покладені на нього обов`язки.
В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_5 також показав, що більше як півроку тому повернувся до дружини. Вони мешкають разом та виховують неповнолітнього сина.
З копій квитанцій поштового переказу вбачається, що протягом з 25.11.2014 р. по 16.04.2015 р. обвинувачений постійно вживав заходи з відшкодування шкоди потерпілій, переказуючи їй гроші в сумах 500 грн., 300 грн., тричі по 200 грн., чим в цей період заподіяну злочином шкоду відшкодував частково (а.с. 99-100). В апеляційну інстанцію надана розписка потерпілої від 16.07.2015 р., згідно з якою ОСОБА_5 їй відшкодована моральна та майнова шкоду в сумі 10700 грн.

Таким чином, визначені судом 1 інстанції стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої у відшкодування майнової шкоди 2000 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а всього 12000 грн., на даний час ним погашені повністю.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 р., щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Повне визнання ОСОБА_5 своєї провини, що стало підставою для проведення судового розгляду в порядку ст. 349 ч.3 КПК України; його вибачення перед потерпілої в судовому засідання 08.09.2015 р., про що свідчать запис на технічному носію інформації; повне відшкодування завданої злочином шкоди на даний час, свідчить саме про таку оцінку своїх дій обвинуваченим і дає правові підстави апеляційному суду дійти висновку про наявність пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття.

При призначенні ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі суд 1 інстанції в тому числі врахував думку потерпілої ОСОБА_9 . Однак, на даний час її думка суттєво змінилася, про що свідчить її письмова заява від 16.07.2015 р. до апеляційного суду, в якій вона зазначає про повне відшкодування ОСОБА_5 заподіяної шкоди, відсутність до нього претензій і просить не позбавляти його волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, у визначених цим законом випадках, суд може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробовуванням, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи вчинення ОСОБА_5 злочину середньої тяжкості, наявні на даний час виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, який також страждає на розумову відсталість, інші наведені обставини справи, які пов`язані з повним відшкодуванням заподіяної злочином шкоди та із суттєвою зміною думки потерпілої щодо призначеного покарання, беручи до уваги також наявність міцних соціальних зв`язків за місцем роботи та в родині, в який виховується неповнолітня дитина, апеляційний суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків з числа передбачених ст. 76 ч.1 КК України.
Апеляційний суд приймає до уваги і те, що такою ж була і позиція прокурора в суді 1 інстанції.
На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2014 р. відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за ст. 152 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнити з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки. Покласти на нього обов`язки не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.
В іншій частині вище зазначений вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуюча:
Судді: