Справа №
11-1228/07 Головуючий
по першій інстанції суддя Малиш Н.І.
Категорія ст. 166 КК України Доповідач суддя Шаповал О.С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
серпня 2007 року м.
Запоріжжя

Колегія
суддів Судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючого
Шаповал О.С.

суддів:
Жовніренко В.П., Крещенко A.M.

з участю:
прокурора Гнедого О.В.

виправданої
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу по апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області
від 14.06.2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1н., уродженка с
Довге Чернігівського району Запорізької області, громадянка України, заміжня,
має трьох неповнолітніх дітей,
освіта неповна середня, проживає:
АДРЕСА_1, раніше не судима, у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 166 КК України,
визнана невинною і виправдана за відсутністю в її діях складу
злочину, запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд скасовано,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно
вироку, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що будучи матір'ю неповнолітньої
ОСОБА_2, 1998 року народження, у порушення вимог ст. 150 СК України, згідно якої батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,
зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини,
її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Злісне
невиконання цих обов'язківОСОБА_1 призвело

2

до настання тяжких наслідків. Так., ОСОБА_1, незважаючи на
систематичні попередження служби у справах
неповнолітніх Чернігівської районної державної адміністрації, зловживала спиртними напоями, вихованням доньки не займалась, не створювала належні житлово-побутові
умови, в результаті чого наступили тяжкі
наслідки у вигляді психологічного розладу особистості ОСОБА_2.

Таким
чином, такі дії ОСОБА_1 прокурором були
кваліфіковані за ст. 166 КК
України, як злісне невиконання
батьками, опікунами чи піклувальниками
встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, що спричинило тяжкі наслідки.

Суд, дослідивши докази, на підставі яких було обґрунтовано
обвинувачення, не знайшов їм
підтвердження і визнав ОСОБА_1
невинною у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 166 КК України
і виправдав її за відсутністю в її діях складу злочину.

В
апеляції прокурор просить вирок скасувати як незаконний і необґрунтований, в зв'язку з невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи і суттєвими порушеннями кримінально-процесуального
закону, справу направити на новий
судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Вислухавши
доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляцію, уточнив її вимоги і просить вирок
скасувати, а справу повернути прокурору
на додаткове розслідування у зв'язку з неповнотою досудового слідства та
невиконанням вимог попередньої ухвали апеляційного суду, виправдану ОСОБА_1, яка
вважає вирок законним та обґрунтованим,
просить його залишити без змін,
розглянувши матеріали справи і обговоривши доводи і вимоги
апеляції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляція підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як
свідчать матеріали, справа неодноразово
розглядалась судом першої інстанції,
знаходилась на додатковому розслідуванні.

Ухвалою
апеляційного суду від 08.11.2006 року був скасований обвинувальний вирок на
підставі неконкретності обвинувачення, в
якому досудовим слідством не був визначений час вчинення злочину та час
настання тяжких наслідків, не встановлена ступінь вини ОСОБА_1, яка виховувала
дитину разом з чоловіком, який також
повинен виконувати батьківські обов'язки разом з дружиною і його діям досудове
слідство повинно було дати належну оцінку.

Крім
того, апеляційна інстанція вказала на
відсутність доказів, які б свідчили про
те, щоОСОБА_1 в силу своєї освіти і
розвитку могла дати доньці належну освіту,
що свідчить про неправильність і неповноту досудового і судового
слідства і не давало підстав для прийняття остаточного рішення по справі.

3

При новому судовому розгляді
судом першої
інстанції справа була повернута прокурору з метою усунення
порушень досудового слідства, на які
було вказано апеляційною інстанцією.

На
виконання постанови суду першої інстанції прокурор по справі поновив досудове
слідство з метою проведення додаткових слідчих дій, що позитивних наслідків не дало, справа надійшла до суду з порушеннями, які мали місце раніше, а що стосується оцінки дій батька
дитини, то в його діях не був
встановлений склад злочину,
передбаченого ст.166 КК
України, що додатково ставить під сумнів
правомірність обвинувачення ОСОБА_1

Але суд
першої інстанції, приймаючи справу до
свого впровадження, не звернув уваги на
перелічені обставини і не перевірив виконання досудовим слідством вказівок суду
першої та апеляційної інстанції.

Тобто, досудовим слідством і судом першої інстанції
були порушені вимоги ч.7 ст.374 КПК
України, згідно яких вказівки суду, який
розглянув справу в апеляційному порядку,
є обов'язковими для органів дізнання і досудового слідства при
додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді
справи, що дає підстави для скасування
вироку і вказує на необхідність повернення справи прокурору на додаткове
розслідування.

Підсумовуючи
викладене, колегія судів вважає за
необхідне скасувати вирок і повернути справу прокурору на додаткове
розслідування, під час якого належить
усунути неповноту і неправильність досудового слідства, виконати вимоги ст. ст.22, 64 КПК України і за наслідками
вирішити питання про подальший рух справи.

Керуючись ст. ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок
Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 червня 2007 р.
відносно ОСОБА_1, скасувати.

Кримінальну
справу відносно ОСОБА_1 повернути прокурору на додаткове розслідування.