Справа № 1-201/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11
квітня 2007 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої
судді Хрипун С.В.

при
секретарі Корнелюк М.П.

за участю
прокурора Будніка І. А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця та жителя
с.АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не
працює, раніше судимого 12.12.2005 року Києво-Святошинським районним судом
Київської області за ч.І ст. 121 КК України до п»яти років позбавлення волі, на
підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням,
встановивши іспитовий строк два роки шість місяців, постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05.02.2007 року скасовано звільнення від
відбування покарання з випробуванням направлено для відбування покарання, у
вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2006 року близько 21 години ОСОБА_1, перебуваючи в
будинку № АДРЕСА_2та зловживаючи довірою господаря ОСОБА_3, яка була породжена
знайомством, попросив у останнього мобільний телефон «Нокіа 6233», щоб
зателефонувати, ввівши таким чином ОСОБА_3. в оману, заволодів мобільним
телефоном «Нокія 6233» вартістю 1635 грн. з сім-картою оператора «Київстар»
вартістю 50 грн. із залишком коштів на рахунку у сумі 25 грн., чим спричинив
потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1710 грн. В подальшому мобільним
телефоном розпорядився за власним розсудом.

В судовому засідання підсудній свою вину у пред»явленому
йому обвинуваченні визнав повністю, відмовився давати покази на судовому
слідстві, посилаючись на ст.63 Конституції України. В судовому засіданні на
підставі ст.ст.301,314 КПК України було оголошено протокол допиту підсудного в
якості обвинуваченого від 15.02.2007 року (а.с.43-45). Допитаний в якості
обвинуваченого ОСОБА_1свою вину у пред»явленому обвинуваченні визнав повністю
та пояснив, що 13.12.2006 року близько 17 години він разом ОСОБА_2прийшли в
гості до ОСОБА_3., щоб випити, оскільки перед тим вони чотири дні разом вживали
спиртні напої у нього вдома. Прийшовши, почали розпивати, принесені з собою дві
пляшки наливки з лікером. Близько 18 години він пішов проводжати свою дівчину
до маршрутного таксі, оскільки вона їхала до м. Києва. Провівши дівчину,
повернувся додому до ОСОБА_3., де вони продовжували розпивати спиртні напої та
розмовляти. Потім він взяв у ОСОБА_3. мобільний телефон світлого кольору точної
марки не пам»ятає , щоб зателефонувати знайомому. Взявши мобільний телефон, він
вийшов на коридор, а потім на вулицю. Поклавши телефон в праву кишеню своїх
штанів, вирішив його не повертати. В будинок не повернувся, а пішов пішки в
с.Жорновку до свого знайомого. Дійшовши до першої зупинки до лікарні, сів на
маршрутне таксі і поїхав до себе додому. Приїхавши додому, ліг спати, так як
був добре п»яний. Прокинувшись вранці наступного дня, виявив відсутність
мобільного телефона ОСОБА_3.
та зрозумів, що він його загубив. Після чого поїхав в с.Жорновку на дачі, так
як він там працював тимчасово підсобником. Коли повернувся ввечері додому, йому
сестра повідомила, що приходив ОСОБА_3. і сказав, що він забрав у нього телефон
і, що необхідно сплатити за нього кошти у сумі 2000 грн. або повернути телефон.
Він відповів сестрі, що мобільного телефону у нього немає - загубив, грошей
також немає.

У
вчиненому розкаюється, просить суворо його не наказувати. Цивільний позов
визнає у повному обсязі.

Крім визнання підсудним своєї вини його винність у вчиненні злочину
підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так,
потерпілий ОСОБА_3пояснив суду, що 13.12.2006 року близько 20 години до нього
додому за адресою : АДРЕСА_2 прийшли ОСОБА_1та ОСОБА_2. ОСОБА_1приніс з собою
літрову пляшку пива та одну пляшку наливки ємністю 0,5 л. і запропонував випити
у нього дома. Він погодився. Через деякий час ОСОБА_1попросив у нього мобільний
телефон, щоб зателефонувати своєму знайомому. Коли він дав ОСОБА_1 мобільний
телефон, останній вийшов з будинку, мотивуючи, що потрібно поговорити наодинці.
Коли ОСОБА_2. почав збиратися додому він згадав, що дав мобільний телефон
ОСОБА_1 Вони з ОСОБА_2. разом вийшли на вулицю кликали ОСОБА_1., але його не
було. Потім він з братового мобільного телефону зателефонував на свій мобільний
телефон, але ніхто не відповідав, телефон був вимкнутий. Потім він пішов до
ОСОБА_1. додому, вдома була мати останнього, яка повідомила, що ОСОБА_1. немає
вдома, здивувавшись коли дізналась, що він викрав мобільний телефон. 15.12.2006
року він зустрів ОСОБА_1. і сказав, щоб він або повернув телефон або
відшкодував його вартість у сумі 2000 грн. Оскільки ОСОБА_1телефон не повернув,
його вартість не відшкодував, він написав заяву в міліцію. Завдана шкода
підсудним не відшкодована. Просить призначити підсудному покарання, передбачене
законодавством України, стягнути з ОСОБА_1. на його користь 1710 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди.

Винність підсудного у вчиненні злочину також
підтверджується іншими дослідженими в процесі судового слідства доказами :
заявою потерпілого ОСОБА_3 від 21.12.2006 року в якій він просить притягнути до
кримінальної відповідальності свого сусіда ОСОБА_1, який 13.12.2006 року з 20
по 21 годину заволодів його мобільним телефоном «Нокіа 6233» (а.с.3); протоколом
огляду місця події від 23.12.2006 року - будинку № АДРЕСА_2 Київської області
(а.с.4); товарним чеком від 22.11.2006 року про придбання мобільного телефону
«Нокіа 6233» за 1635 грн. (а.с. 14); гарантійним талоном від 22.11.2006 року на
мобільний телефон «Нокіа 6233» (а.с. 15); довідкою про вартість стартового
пакету оператора мобільного зв»язку «Київстар», яка становить 50 грн. (а.с.
16).

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази зібрані по
справі, суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доказана повністю,
його дії судом кваліфікуються за ч.І ст. 190 КК України, як заволодіння чужим
майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного.

Обставиною, яка
пом»якшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає
вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп»яніння.

З урахуванням тяжкості злочину і особи підсудного, який
за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога
та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, суд вважає можливим
призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті.

12.12.2005 року ОСОБА_1засуджений Києво-Святошинським
районним судом Київської області за ч.І ст.121 КК України до п»яти років
позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки шість місяців.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.02.2007
року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні
ОСОБА_1. і направлено його для відбування покарання. Враховуючи те, що ОСОБА_1в
період іспитового строку, 13.12.2006 року, скоїв новий злочин, суд вважає за
необхідне на підставі ст. 71 КК України до покарання

призначеного за новим вироком
приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного
суду Київської області у вигляді позбавлення волі на строк п»ять років.

Заявлений потерпілим цивільний позов в порядку ст.28 КПК України підлягає
задоволенню в повному обсязі, оскільки під час судового слідства судом було
встановлено, що злочинними діями підсудного потерпілому була завдана
матеріальна шкода на загальну суму 1710 грн.

На підставі
викладеного, керуючись ст.323-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 190 КК
України, і призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі, що
відповідає шести місяцям позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту
частину покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 12.12.2005 року у вигляді позбавлення волі на строк п»ять
років , і призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк
п»ять років шість місяців.

Строк покарання
обчислювати з 05 лютого 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1на
користь ОСОБА_2 1710 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1до вступу вироку в законну
силу залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі № 13
Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м.
Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської
області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом
п»ятнадцяти діб з часу його проголошення, а засудженим в той же строк з часу
отримання ним копії вироку.