Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
при секретаріза участю прокурора ОСОБА_10,ОСОБА_11
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 березня 2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00002036 від 23 липня 2014 року, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

с. Котузова Теребовлянського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1), такого, що на підставі ст. 89 КК України судимостей не має.

За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано через відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2014 року зазначений вирок міськрайонного суду скасовано та ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно з цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він

23 липня 2014 року приблизно о 18.30 год. у приміщенні торгового центру «Новус», розташованого по вул. Перля, 3 у м. Тернополі, таємно намагався викрасти з полиць із товарами 2 пляшки вина та фруктово-горіхову суміш, тобто товару на загальну суму 193,47 грн. Однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення протиправного діяння до кінця, кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки з викраденим майном був затриманий працівниками охорони торгового центру.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок апеляційного суду та закрити кримінальне провадження щодо нього, оскільки протиправне діяння, вчинене ним, є малозначним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити на таких підставах.

Відповідно до положень ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, фактичні обставини судом встановлені правильно, але суд дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину та необхідності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинені протиправні дії.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином діяння або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

При цьому, для застосування зазначеної норми кримінального закону необхідною є одночасна наявність трьох обов'язкових умов. Діяння має формально, тобто зовнішньо, за формою містити ознаки якого-небудь конкретного злочину, передбаченого Особливою частиною КК України.

По-друге, це діяння не повинно становити суспільної небезпеки, притаманної злочину, воно або зовсім не суспільно небезпечне і тому не є яким-небудь правопорушенням, або хоча й має певну ступінь суспільної небезпечності, але не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди тому чи іншому об'єкту кримінально-правової охорони. Це діяння не тільки об'єктивно, але й суб'єктивно було спрямовано на вчинення саме малозначного діяння, а не на заподіяння істотної шкоди тому чи іншому об'єкту кримінально-правової охорони або на створення загрози заподіяння такої шкоди.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 намагався викрасти з торгового центру товари, на загальну суму 193,47 грн, що незначно перевищує встановлений законодавством мінімум, зробив усі дії, які вважав необхідними для завершення кримінального правопорушення, тобто вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна. Крім того, після затримання ОСОБА_6 працівниками охорони торгового центру він жодного опору не чинив, а добровільно видав викрадений товар, не заперечуючи своєї винуватості.

Керуючись наведеними конкретними обставинами справи та зазначеними положеннями закону, колегія суддів дійшла висновку, що діяння, вчинене ОСОБА_6, хоча формально й містить у собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 1 ст. 185 КК України, однак є малозначним, оскільки внаслідок суб'єктивної спрямованості засудженого на викрадення лише зазначених у вироку товарів на суму, що незначно перевищує встановлений законодавством мінімум для притягнення особи до кримінальної відповідальності, та з урахуванням розміру потенційної шкоди не є суспільно небезпечним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в разі, якщо у протиправному діянні встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, то кримінальне провадження підлягає закриттю.

За наведених обставин з урахуванням вимог ст. 440 КПК України касаційний суд, установивши обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, вважає за необхідне скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження.

Керуючись статтями 284, 434, 436, 438, 440 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, закрити на підставі ч. 2 ст. 11 цього Кодексу та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ОСОБА_7 ____________________ОСОБА_8_________________ОСОБА_9