Справа №1-149/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 14 травня 2007
року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Денісова В.П.

за участю секретаря Матвійчук Т.Е.

прокурора Соловей С.В.

потерпілого ОСОБА_1

законного представника ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу
про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Ковель, проживаючого
в АДРЕСА_1, гр-на
України, українця, непрацюючого,
освіта середня, не одруженого, не судимого; у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст. 190 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2007
року, о 15 годині, в м. Ковелі, по вулиці Гагаріна, ОСОБА_3 шляхом обману та зловживаючи довірою, заволодів мобільним
телефоном марки «Нокіа 623 Оі», належного ОСОБА_1 вартістю 1199 гривень, чим завдав потерпілому збитків на
вказану суму.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним
себе в пред'явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся і
показав, що ЗО березня цього року, коли він знаходився вдома, то вирішив взяти
у свого знайомого ОСОБА_1 мобільний телефон, без наміру повернути його, продати
його, а отримані кошти витрати на власні потреби. З телефону ОСОБА_4 він
зателефонував до ОСОБА_1 і попросив останнього вийти на вулицю. Після чого
попросив ОСОБА_1 до вечора його мобільний телефон. Але ОСОБА_1 сказав, що він
їде в село і йому потрібен телефон. Тоді вони пішли до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 попросив останнього дати свій телефон ОСОБА_1, а тоді вже
ОСОБА_1 дав свій телефон марки «Нокіа 6230І» ОСОБА_3 Він наміру
повернути телефон ОСОБА_1 не мав, а пішов на привокзальну площу і продав
телефон ОСОБА_1 незнайомому чоловіку за 500 гривень. Отримані кошти витратив на
власні потреби. Заявлений потерпілим ОСОБА_1 цивільний позов в сумі 1199 гривень
визнає повністю.

Крім повного
визнання ОСОБА_3 себе
винуватим, заволодіння ним чужим майном шляхом
обману та зловживання довірою доведено доказами, дослідженими судом.

Так, потерпілий
ОСОБА_1 показав суду, що 30 березня 2007 року, коли він знаходився вдома, то до
нього зателефонував ОСОБА_4 і сказав, що з ним хоче поговорити ОСОБА_3 Останній попросив його вийти на вулицю і там попросив у нього мобільний
телефон до вечора. На ОСОБА_1 відповів йому, що він їде у село і телефон йому
буде потрібний. Тоді вони пішли до ОСОБА_4, який дав свій телефон ОСОБА_1, а
останній дав свій телефон марки «Нокіа 6230І», куплений в кредит за 1199
гривень, ОСОБА_3 ОСОБА_3
пообіцяв повернути телефон ввечері того ж дня. Однак, телефон він не
повернув.

Про те, що ОСОБА_3 шляхом обману заволодів чужим
майном підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_4

Даний свідок
показав, що 30 березня 2007 рік приблизно в обідній час до нього підійшов ОСОБА_3 і попросив, що він
зателефонував до ОСОБА_1. Він
зателефонував до

2

ОСОБА_1 і дав телефон ОСОБА_3. ОСОБА_3 в розмові попросив ОСОБА_1 вийти на вулицю. Після цього він пішов додому, а ОСОБА_3 на зустріч до ОСОБА_1. Через деякий час до нього прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_1. ОСОБА_3 попросив ОСОБА_4, щоб він дав свій мобільний
телефон ОСОБА_1, оскільки останній дає свій телефон марки «Нокіа 6230І» ОСОБА_3 до вечора. ОСОБА_3 обіцяв ОСОБА_1 повернути телефон о 18 годині того ж дня.
Пізніше він дізнався від ОСОБА_1, що ОСОБА_3 мобільний телефон йому не повернув.

Свідок ОСОБА_5 показав, що 30 березня 2007 року, коли він гуляв разом із
ОСОБА_4, то до них підійшов ОСОБА_3, який попросив ОСОБА_4 зателефонувати до ОСОБА_1. ОСОБА_3 попросив
ОСОБА_1, щоб він вийшов до нього на вулицю. Після чого ОСОБА_4 пішов додому, а вони зустрілись із ОСОБА_1. ОСОБА_3 попросив ОСОБА_1, що він дав йому до вечора
свій мобільний телефон марки «Нокіа 6230і». В подальшому він пішов по справах, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пішли до ОСОБА_4 (а.с.16).

Об'єктивність показань потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4
підтверджується копією кредитного договору
№002-02072-251206 від 25.12.2006 року на суму 1199 гривень (а.с.6-7), копією рахунку №25 від 25.12.2006 року на ім'я ОСОБА_2 на мобільний телефон марки «Нокіа 6230І»
вартістю 1199 гривень (а.с.8).

Суд повно, всесторонньо, об'єктивно аналізуючи зібрані по справі та
досліджені в ході судового розгляду справи докази,
приходить до висновку про доведеність винуватості підсудного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його
дії за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном
шляхом обману та зловживання довірою.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпеки скоєного ОСОБА_3 злочину та особу винного, а саме,
що вчинений злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, ОСОБА_3 характеризується за місцем
проживання посередньо.

До обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_3, суд відносить вчинення злочину вперше,
щире каяття, повне визнання своєї винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3, суд не вбачає.

При таких обставинах суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного
можливе без ізоляції від суспільства Із призначенням йому покарання у
виді штрафу.

Потерпілим ОСОБА_1 по справі заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків в сумі 1199 гривень, які слід стягнути з ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 22, ,1166, 1192 ЦК України. Про відшкодування заподіяних збитків не заперечує і сам підсудний.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому
покарання у виді штрафу в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу обрати
ОСОБА_3 підписку про невиїзд.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
потерпілого ОСОБА_1 1199 (тисячу сто дев'яносто
дев'ять) гривень у відшкодування заподіяних матеріальних збитків.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду
Волинської області протягом п'ятнадцяти діб
з моменту його проголошення.