АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11кп/791/474/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2
суддів: при секретарі: за участю прокурора: обвинуваченого: адвоката : ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 03 квітня 2015 року відносно:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мішково - Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одружений, утриманців не має, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 03.04.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 263 КК України і призначено покарання у виді 3років позбавлення волі з поміщенням для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання обчислено із 29 серпня 2014 року.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисно без передбаченого законом дозволу придбав предмет, який згідно з висновком експерта №2692 від 29.08.2014 року є одноствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю - обрізом мисливської рушниці, та предмет, який згідно з висновком експерта №2693 від 29.08.2014 року є короткоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом «ZORAKI-MOD.914-S», які 29.08.2014 року на рейсовому автобусі сполученням «Миколаїв-Херсон» перевіз з м. Миколаєва до території міжміського автовокзалу м. Херсона, розташованого по вул. Будьонного, 1 у в м. Херсоні, та носив і зберігав при собі до моменту виявлення та вилучення працівниками міліції під час огляду місця події на території автовокзалу 29.08.2014 року .

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює правильність кваліфікації дій обвинуваченого та вказує на незаконність вироку через невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження , істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що суд не прийняв до уваги доводи прокурора про відсутність обставин, що пом`якшують покарання і що ОСОБА_7 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів у складі організованої злочинної групи та безпідставно призначив обвинуваченому мінімальне покарання визначене санкцією ч 1 ст. 263 КК України.
Вважає, що судом не дотримано вимоги ст. 374 КПК України та у вироку не зазначено повний обсяг досліджених судом доказів, зокрема речових доказів, що на його думку є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушує питання про призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України . Вказує на те, що суд не в повній мірі врахував обставини , за яких ним було вчинено злочин, дані про його особу, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності , визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно.
Адвокат ОСОБА_8 в поданій в інтересах обвинуваченого апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити у зв`язку із тим, що покарання за своєю суворістю явно не відповідає особі обвинуваченого і призначити покарання із іспитовим строком , застосувавши положення ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційних вимог прокурора та заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника , думку обвинуваченого та адвоката ОСОБА_8 про задоволення поданих ними апеляційних скарг та відхилення апеляційної скарги прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 263 КК України в апеляційних скаргах обвинуваченим , адвокатом та прокуром не оспорюються.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким, визнання обвинуваченим вини , дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Врахував суд і відсутність обставин, що обтяжують покарання .

Врахувавши конкретні обставини провадження та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання та дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах мінімальної санкції ч.1 ст.263 КК України з реальним його відбуттям у кримінально виконавчій установі закритого типу і такий висновок суд належним чином мотивував.
Призначене судом покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що воно є несправедливим через його суворість, як про те зазначають в апеляційних скаргах обвинувачений і його захисник , та через його м`якість, на що посилається прокурор , судова колегія не вбачає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не в повній мірі врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є безпідставними. Судом першої інстанції наявність таких обставин не встановлено, і такий висновок суду відповідає матеріалам кримінального провадження, з яких вбачається, що обвинувачений визнав вину у скоєнні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано під тиском здобутих доказів, проте не вбачається, що він щиро жалкує про скоєне та активно допомагав правоохоронним органам розкрити злочин.
Необгрунтованими судова колегія вважає і доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про наявність підстав для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки сукупність встановлених судом обставин, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу, відношення до скоєного та його наслідків не дають підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, оскільки не буде досягнуто визначеної ч 2 ст. 50 КК України мети покарання.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність притягнення до кримінальної відповідальності іншої особи, не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 .
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд порушив вимоги ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання , оскільки не врахував , що той притягується до кримінальної відповідальності ще і за вчинення інших кримінальних правопорушень є необґрунтованими, оскільки на час ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 судимий не був, а його вина у скоєнні інших кримінальних правопорушень обвинувальним вироком не встановлена.
Не можна визнати підставою для скасування вироку і відсутність вказівки у ньому на дослідження у судовому засіданні речових доказів, оскільки це не перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення .
Доводи прокурора про невідповідність оскаржуваного вироку вимогам ст. 374 КПК України є безпідставними.
Оскаржуючи вирок суду лише в частині призначеного покарання та заявляючи вимогу про його скасування саме в цій частині через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, прокурор в апеляційній скарзі не зазначив у чому саме полягає така невідповідність та не навів відповідних доводів .
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни вироку не встановлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника та прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 , 419 КПК України колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 03 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і з цього часу протягом трьох місяців, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали, може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: ( підписи)

копія вірна, ухвала набирає законної сили 27.05.2015 року

суддя ОСОБА_2