Ухвала

іменем україни

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі ОСОБА_8,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 03 лютого 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_9,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не погоджуючись із ухваленим щодо нього рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить його змінити та призначити покарання, не пов'язане з позбавленням волі. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що він щиро розкаявся, став на шлях виправлення, вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні двох дітей. При цьому зазначає, що, будучи на волі, він швидше зможе сплатити потерпілим завдані збитки.

На касаційну скаргу засудженого надійшли заперечення потерпілого ОСОБА_2, в яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без зміни.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 42 400 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн - моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 4 029 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн - моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь цивільного позивача ОСОБА_4 63 462 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 грн - моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 лютого 2015 року вирок місцевого суду змінено в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2, на користь останнього стягнуто з ОСОБА_1 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У решті вирок суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 28 травня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи мікроавтобусом марки Мерседес бенц 110, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м. Чернівці, в порушення вимог п.п. 2.3(б), 2.9.(а), 11.3 Правил дорожнього руху України виїхав на зустрічну смугу з продовженням подальшого руху та допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 21103 ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, водій цього автомобіля ОСОБА_3 - тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі та письмовому запереченні на неї, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційному порядку засудженим не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, та наявність обставин, що пом'якшують покарання - щире каяття, повне визнання вини, а також дані про особу засудженого, зокрема, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

Призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою засудженого, яка за своїм змістом є аналогічною до доводів його касаційної скарги, ретельно перевірив зазначені в ній доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, вказавши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 03 лютого 2015 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7