СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/774/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання відповідності обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0003538 від 08.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 345 КК України, вимогам КПК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0003538 від 08.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 345 КК України.

Під час підготовчого судового засідання судом поставлено на обговорення учасників судового провадження питання щодо можливості повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України та відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, що обвинувальний акт містить як виклад фактичних обставин, так і формулювання обвинувачення, яке викладено на сторінці 5 жирним шрифтом після слів "Таким чином".

Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні поклалась на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду. Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Ураховуючи конструкцію цієї норми КПК, слід дійти висновку, що підставою для повернення обвинувального акта прокурору є встановлення судом відповідної обставини, і думка учасників кримінального провадження в цьому питанні не є вирішальною.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і виявлені недоліки не тільки не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, а й перешкоджають його призначенню.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).

Відповідно до положень ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також не досліджуються докази, на підставі яких ґрунтується обвинувачення, оскільки дані питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Згідно п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Перевіряючи відповідність обвинувального акта вимогам закону, суд враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого …закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

З аналізу вимог кримінального процесуального закону, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, вбачається, що зазначені елементи є самостійними структурними складовими обвинувального акта, кожна з яких має власне змістовне навантаження та процесуальне значення. Такий підхід зумовлює необхідність їх належного, окремого та логічно послідовного викладення у тексті обвинувального акта.

З урахуванням наведеного та перевіряючи відповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що прокурором направлено до суду обвинувальний акт, у якому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення об`єднані в одному текстовому блоці під назвою «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення» без їх належного розмежування.

Разом з тим, вищевказаний блок фактично містить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію, без чіткого формулювання обвинувачення.

Такий спосіб викладення не забезпечує чіткого та зрозумілого відокремлення фактичної моделі інкримінованого діяння від його правової оцінки та формули обвинувачення, що унеможливлює належне сприйняття обвинуваченим як фактичної, так і юридичної суті пред`явленого обвинувачення.

Вказане не відповідає вимогам кримінального процесуального закону щодо структури та змісту обвинувального акта, а також суперечить положенням п. [а] ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку суд зобов`язаний зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувальний акт у його нинішньому вигляді унеможливлює належне виконання судом вимог ч. 3 ст. 374 КПК України у майбутньому під час ухвалення вироку, оскільки не містить чіткого формулювання обвинувачення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вказані порушення перешкоджають призначенню обвинувального акта до судового розгляду, обвинувальний акт у даному вигляді не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а також порушує право обвинуваченої на захист, що є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, відповідно до вимог ст. 314 КПК України.

При цьому, стороні обвинувачення необхідно звернути увагу, що положень, які би визначали строк, протягом якого після повернення судом обвинувального акту прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки обвинувального акта і звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом чинний КПК України не містить. У той же час відповідно до частини 2 статті 113 КПК України будь-яка процесуальна дія має бути виконана без невиправданої затримки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 314, 291 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003538 від 08.12.2025 щодо ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України - повернути прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Святошинський районний суд міста Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1