УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 755/21214/25

провадження № 51-429впс26

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисників

(у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула подання Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000058(справа № 755/21214/25) стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і

встановила:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст.34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло подання Київського апеляційного суду про направлення згаданого провадження з Дніпровського районного суду м. Києва до Шевченківського районного суду м. Харкова.

Суть доводів у поданні зводиться до того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000058 надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності; обвинувачений ОСОБА_7 обіймав посаду заступника директора інституту Національної академії наук України, інкримінований злочин учинено за місцем розташування цієї установи (м. Харків, проспект Науки, 60), тобто в межах юрисдикції Шевченківського районного суду м. Харкова. А тому цей місцевий суд має розглядати справу відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК.

Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду подання. Клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників, перевіривши доводи, наведені в поданні, та додані до нього матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

За положеннями ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Розглядаючи подання, Верховний Суд вирішує питання в рамках окреслених у зверненні доводів, з урахуванням наявних даних і матеріалів, які мають правове значення.

Згідно з ч. 1 ст. 34 вказаного Кодексу кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що це провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

У частині 1 ст. 32 КПК установлено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як убачається з наданих матеріалів справи, до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт стосовно обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - за ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК), ОСОБА_9 - за ч. 5 ст. 27 і ч. 5 ст. 191 КК. Судовий розгляд не розпочато.

Відповідно до сформульованого в указаному процесуальному документі обвинувачення, заступник директора з наукової роботи Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України (далі - Інститут) ОСОБА_7 , колишній директор та співвласник ТОВ «Холекс Тех» (далі - ТОВ) ОСОБА_9 та директор і співвласник ТОВ ОСОБА_8 за попередньою змовою, зловживаючи службовим становищем, за результатами проведення фінансово-господарських операцій за договором про закупівлю товарів № 22-Т/23 від 11 травня 2023 року, укладеного між Інститутом та ТОВ щодо придбання товарно-матеріальних цінностей за завищеною ринковою вартістю, заволоділи бюджетними коштами в особливо великому розмірі.

Разом із тим за змістом обвинувального акта, договір № 22-Т/23 від 11 травня 2023 року, на виконання якого Інститут перерахував кошти ТОВ, був підписаний директором ОСОБА_8 за місцем знаходження товариства: м. Київ, Дніпровський район, проспект Леоніда Каденюка, 14, що в межах територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду. Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 теж фактично проживають у м. Києві.

Жодних даних, які би свідчили, шо обвинувачені за ст. 191 ч. 5 КК - співвласники ТОВ заволоділи чи мали реальну можливість розпорядитися коштами на території в межах юрисдикції Шевченківського районного суду м. Харкова, в обвинувальному акті немає, не відображено їх і в поданні.

Виокремлення дій ОСОБА_7 , якому інкримінується вчинення злочину в змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , без урахування зазначених обставин і направлення справи за місцем розташування «Інституту» (про що йдеться в поданні) не узгоджується з положеннями ст. 32 КПК. До того ж у конкретній справі досудове розслідування здійснювалось Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України в м. Києві.

З огляду на викладене скерування прокурором обвинувального акта до Дніпровського районного суду м. Києва не можна вважати безспірним істотним порушенням правил територіальної підсудності, а доводи в поданні про протилежне непереконливі та не є достатніми для направленнякримінального провадження № 0000058до Шевченківського районного суду м. Харкова.

Тому не вбачається підстав для задоволення подання.

Керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів

постановила:

Подання Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000058 (справа № 755/21214/25) стосовноОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3