Справа №523/4340/26
Провадження №1-кс/523/2780/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора в кримінальному провадженні № 0000349 від 20.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури про накладення арешту на вилучене майно.

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками встановлено, що 20.02.2026 надійшла заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 18.02.2026 року біля 19:00 год. невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Героїв оборони Одеси, 60-Б, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, під приводом здійснення дзвінка, заволоділа мобільним телефоном марки «Vivo IQOO Neo 9s Pro» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить останній, чим спричинила ОСОБА_3 матеріальний збиток на суму 13000 гривень. Сума матеріального збитку становить 13000 гривень.

02.02.2026, слідчим СВ ВП № 3 ОРУП № 1, у порядку п.3 ч.2 ст.40 КПК України надано доручення СКП ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області на проведення слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному провадженні.

Так, 27.02.2026, у період часу з 11:20 по 11:45 годину, в рамках кримінального провадження, у відповідності до ст. ст. 104, 105, 106, 223, 234, 237 КПК України було проведено огляд предмету, об`єктом якого є добровільно виданий для огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мобільний телефон марки «Vivo IQOO Neo 9s Pro» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . За результатами огляду, зазначений мобільний телефон вилучено та належним чином упаковано у спец-пакет НПУ № ICR 0238169.

Оскільки оглянутий мобільний телефон має значення речових доказів, відповідно до ст. 98 КПК України його визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167,170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000349 від 20.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

На підставі ст.170 КПК України, накласти арешт, на мобільний телефон марки «Vivo IQOO Neo 9s Pro» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який було надано для огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який упаковано у спец-пакет НПУ № ICR 0238169, заборонивши будь-яким особам користуватися вищевказаним майном, продавати, дарувати та відчужувати.

Дозволити процесуальному керівнику або слідчому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, самостійно визначитись з місцем та суб`єктом зберігання вищезазначеного тимчасово вилученого майна до часу остаточного вирішення долі правомочним органом.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя