Провадження №1-кс/369/761/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , слідчого ВРЗуСТ СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого ВРЗуСТ СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004756 від 20.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчої судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого ВРЗуСТ СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004756 від 20.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим ВРЗуСТ слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004756 від 20.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 19.11.2023, приблизно о 17 годині 03 хвилини водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки Volkswagen Touareg реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху проїзною частиною вулиці Університетська в місті Ірпені Бучанського району Київської області, здійснюючи поворот ліворуч на перехресті з вулицею Мечнікова в бік до вулиці Українська, в порушення вимог п. 2.3 б) д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі ПДР України), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та пункту 16.13, відповідно до якого «перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч» проявив злочинну самовпевненість, належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом ліворуч не дав дорогу автомобілю марки Nissan X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку проїзною частиною вулиці Університетська у напрямку до вулиці Садова, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля марки Volkswagen Touareg реєстраційний номер НОМЕР_1 , із передньою лівою частиною автомобілю марки Nissan X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки Nissan X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистальної фаланги 1-го пальця правої кисті без зміщення уламків, які утворились від дії тупого предмету, можливо в термін та при обставинах, що вказані в постанові та відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я на термін більше 21-го дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

22.10.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження

Підозра ОСОБА_5 , повністю обґрунтована та підтверджується доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 19.11.2024 за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь перехрестя вул. Мечнікова з вул. Університетська;

-висновком експерта № СЕ-19/111-23/64179-ІТ від 05.02.2024;

-висновком експерта № СЕ-19/111-23/64171-ІТ від 15.01.2024;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.03.2024;

-висновком експерта № СЕ-19/111-24/14246-ІТ від 15.03.2024;

-висновком експерта № 181 від 04.03.2024;

-іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/18883/24 від 15.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання.

-не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, повістки слідчого щодо явки для здійснення процесуальних дій ОСОБА_5 систематично ігнорує, на телефонні дзвінки не відповідає. Крім того, за місцем проживання та реєстрації підозрюваний також відсутній.

Зважаючи на викладене, постановою слідчого у кримінальному провадженні від 06.12.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2025 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

24 березня 2026 року підозрюваного ОСОБА_5 доставлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як зазначається у клопотанні, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 є те, що підозрюваний не виконує обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який законом передбаченого покарання у вигляді обмеження волі до трьох років, орган досудового розслідування проходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, вказане підтверджується тим, що ОСОБА_5 тривалий час уникав від явки до слідчого з метою оголошення про підозру та проведення з ним слідчих дій та на даний момент уникає від явки для проведення з ним процесуальних дій.

Крім того, встановлено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки йому відоме їх місце проживання, у зв`язку з чим може шляхом погроз та залякування впливати на цих осіб і примушувати змінювати надані ними показання.

Також, звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , органом досудового розслідування на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини останнього, а саме обмеження волі на строк до трьох років.

На підставі викладеного, прокурор просив слідчого суддю обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави, у межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2026 року, з подальшим утриманням його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

У судовому засіданні прокурор та слідчий вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні захисник щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив та просив обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, саме домашній арешт. Зазначив, що у ОСОБА_5 є гарантоване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого просив долучити договір оренди квартири від 25 лютого 2026 року, згідно якого ОСОБА_5 є орендарем, строк оренди квартири складає 11 місяців.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має гарантоване місце проживання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому клопотання сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 107, 176, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Клопотання сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на строк 17 (сімнадцять) днів, у межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2026 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 17 (сімнадцять) днів, у межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2026 року (включно) наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатися з місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 00:00 год до 06:00 год ранку, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків, що необхідні для перебування в укритті під час повітряних тривог та надання невідкладної медичної допомоги;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, підозрюваними та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9