ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1260/26 Справа № 215/2544/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2026 року про закриття кримінального провадження № 0000619 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2026 рокузадоволено клопотання захисника ОСОБА_9 та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження за № 0000619 від 24.11.2015 року щодо ОСОБА_8 - закрито .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта всього: 4445,20 грн., з них для проведення судової автотехнічної експертизи №19/10.1-36 від 28.03.2015 в розмірі 879,60 грн. та для проведення судової інженерно - транспортної експертизи №СЕ-19/112-25/8306-ІТ від 07.07.2025 в розмірі 3565,60 грн.

Вирішено питання в частині речових доказів .

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, просить ухвалу суду першої інстанції змінити в частині розподілу процесуальних витрата просить процесуальні витрати пов`язані з проведенням судово автотехнічної експертизи та судово інженерної експертизи віднести на рахунок держави.

В обгрунування вимог апеляційної скарги, посилаючись на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду ВСУ, зазначає, що особа, яка звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування та пов`язані із здійсненням кримінального провадження в тому числі й витрати на проведення експертизи не стягуються з особи кримінальне провадження, щодо якої закрито, а відносять на рахунок держави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 408 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду , невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону , неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд апеляційної інстанції керується вимогами ст. 412 414 КПК.

За приписами ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Висновки суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються, тому суд апеляційної інстанції не перевіряє законності й обґрунтованості судового рішення у цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність і необґрунтованість ухвали суду в частині стягнення з ОСОБА_10 судових витрат, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України.

Відповідно до ст.. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вищевказані положення кримінального процесуального закону регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат у разі ухвалення обвинувального вироку, коли суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою .

Тобто, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, однією з яких є закінчення строків давності, регулюються розділом ІХ КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини.

В такому випадку, керуючись засадами справедливості, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, таких витрат.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі, й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Така позиція викладена у висновках Верховного Суду, які закріплені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 12 вересня 2022 року, справа №203/241/17, витрати на залучення експерта з обвинуваченого стягуються у двох випадках: ухвалення щодо нього обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

В межах цього кримінального провадження було проведено судово-автотехнічну експертизу № 19/10.1-36 від 28.03.2016 року та судово інженерно транспортну експертизу № СЕ 19/112/25/8306-ІТ від 07.07.2025 року.

Судово - автотехнічна експертиза № 19/10.1-36 від 28.03.2016 року була призначена на підставі постанови слідчого від 10 березня 2016 року, судово інженерно транспортна експертиза № СЕ 19/112/25/8306-ІТ від 07.07.2025 року була проведена на підставі ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 травня 2025 року.

Оскільки Тернівським районним судом м. Кривого рогу ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 268 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування та прокурор, сторона захисту не залучала експертів, тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати за проведення експертизи не підлягають стягненню з ОСОБА_8 та покладаються на державу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані обставини у відповідності до ст. 408 КПК України є підставою для зміни ухвали суду першої інстанції, стосовно ОСОБА_8 в частині вирішення питання щодо судових витрат.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2026 року, стосовно ОСОБА_8 змінити.

Процесуальні витрати на проведення судової автотехнічної експертизи №19/10.1-36 від 28.03.2015 в розмірі 879,60 грн. та для проведення судової інженерно- транспортної експертизи №СЕ-19/112-25/8306-ІТ від 07.07.2025 в розмірі 3565,60 грн., віднести на рахунок держави.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: