КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/8819/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1932/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «СПОТ» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2024 року задоволено частково клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000187 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0610, :04:001:0000:04:001:0678, :04:001:0592, :04:001:0593, :04:001:0594, :04:001:0509, :04:003:0448, :04:003:0447, :04:003:0446, :04:003:0445, :04:003:0444, :04:003:0443, :04:002:0636, :04:002:0637, :03:001:0646, :03:001:0645, :04:003:0578, :04:001:0620, :04:002:0638, :03:001:0644, :04:003:0108, :04:002:0629, :04:003:0579, :04:003:0097, :04:001:0489, :04:003:0580, :04:001:0490, :03:001:0647, :04:003:0107, :04:003:0075, :04:003:0577, :04:003:0576, :04:003:0175, :04:003:0571, :04:003:0567, :04:003:0178, :04:003:0572, :04:003:0574, :04:003:0565, :04:003:0563, :04:003:0564, :04:003:0566, :04:003:0562, :04:003:0561, :04:003:0573, :04:003:0569, :04:003:0568, :04:003:0570, :04:003:0575, :04:003:0171, :04:003:0000:04:003:0139, :04:002:0634, :04:003:0151, :04:003:0148, :04:003:0136, :04:003:0140, :04:003:0134, :04:003:0000:04:003:0141, :04:003:0000:04:002:0631, :04:002:0632, :04:002:0630, :04:002:0633, :04:003:0120, :04:002:0635, :04:001:0669, :04:001:0670, :04:001:0596, :04:001:0605, :04:001:0521, :04:001:0519, :04:001:0520, :04:001:0518, :04:001:0517, :04:001:0516, :04:001:0475, :04:001:0634, :04:001:0584, :04:001:0546, :04:001:0547, :04:001:0633, :04:001:0471, :04:001:0595, :04:001:0604, :02:003:1177, :02:003:1176, :02:003:1222, :02:003:1223, :04:006:1813, :04:006:1816, :04:006:1815, :04:006:1814, :04:004:0371, :04:004:0370, :04:004:0369, :04:006:1818, :04:006:1817, :04:006:1820, :04:006:1819, :04:006:1808, :04:006:1811, :04:006:1810, :04:006:1809, :04:006:1804, :04:006:1806, :04:006:1805, :04:006:1807, :01:003:0000:03:006:0039, :01:005:0014, :03:006:0056, :03:006:0053, :03:006:0124, :03:006:0025, :03:006:0050, :03:006:0047, :03:006:0048, :03:006:0116, :03:006:0054, :03:006:0010, :03:006:0130, :03:006:0131, :03:006:0132, :03:006:0133, :03:006:0126, :03:006:0127, :03:006:0128, :03:006:0129, :03:006:0046 шляхом заборони відчуження та розпорядження ними.

В задоволенні вимог в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ТОВ «СПОТ» - адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області та її скасувати в частині накладення арешту на земельну ділянку к.н. :01:003:0019.;

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що власник арештованого майна вважає, що арешт на земельну ділянку кд :01:003:0019 накладено необґрунтовано, неправомірно порушує права власника майна на володіння та розпорядження земельною ділянкою, вказане майно не має жодного відношення до кримінального провадження.

Арешт накладено необґрунтовано, оскільки земельна ділянка не має жодного відношення до державного акту на право колективної власності на землю № КВ№1 від 08.09.1997 року, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, і на даний час не здобуто жодного доказу причетності ТОВ «СПОТ» до будь-яких протиправні дій, що є предметом розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.03.2006 року арештована земельна ділянка к.н. :01:003:0019 була відчужена ТОВ «Надбання» на користь ТОВ «СПАРТА-М» як частина земельної ділянки загальною площею 24,5719 га, що належала ТОВ «Надбання» на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА№580267 від 29.05.2005 року. В результаті переходу права власності ТОВ «СПАРТА-М» був оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку ЯГ №228986.

03.08.2006 р. ТОВ «СПАРТА-М» продало ТОВ «ЛЕНОРМА» земельну ділянку к.н. :01:003:0019 на підставі договору купівлі-продажу. В результаті переходу права власності ТОВ «ЛЕНОРМА» був оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД №656001.

05.11.2009 року ТОВ «ЛЕНОРМА» продало ТОВ «СПОТ» земельну ділянку к.н. :01:003:0019 на підставі договору купівлі-продажу, відповідно право власності було зареєстровано в реєстрі 05.11.2009 року, 12.09.2023 р. інформація про власність була внесена до Державного реєстру речових прав.

Отже, арештована земельна ділянка до арешту змінила чотири власника, і жоден правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку не містить посилань на державний акт на право колективної власності на землю № КВ№1 від 08.09.1997 року, щодо якого здійснюється кримінальне провадження.

Отже, необґрунтованим є висновки прокурора, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину. Прокурором не доведено, в тому числі з огляду на тривалість розслідування кримінального провадження, що арештована земельна ділянка має у ньому доказове значення як фізичний об`єкт, як і не доведено наявності будь-яких інших, визначених кримінальним процесуальним законом підстав для арешту майна.

Арештована земельна ділянка не відповідає ознакам речових доказів, оскільки не містить на собі жодних слідів вчинення кримінального правопорушення.

Власник майна є добросовісним набувачем арештованої земельної ділянки щодо нього чи його посадових осіб не порушувалось кримінальне провадження, жодній посадовій особі власника не повідомлено про підозру.

Також апелянт зазначає, що накладений арешт створює надмірний тягар для власника земельної ділянки, який не є учасником кримінального провадження та є добросовісним набувачем, порушує баланс публічних та приватних інтересів та по суті порушує право власника на мирне володіння та розпорядження своїм майном, що є конституційним правом.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що в грудні 2025 року під час підготовки податкової звітності за 2025 рік щодо сплати податку на землю, ТОВ «СПОТ» провело перевірку стану належних йому на праві власності земельних ділянок через Державний реєстр речових прав, в тому числі на земельну ділянку к.н. :01:003:0019. В результаті перевірки ТОВ «СПОТ» випадково було виявлено, що земельна ділянка к.н. :01:003:0019, знаходиться під арештом. При цьому ТОВ «СПОТ» не приймало участі у судовому засіданні під час винесення ухвали про накладення арешту, не викликалося судом. Станом на 06.01.2026 року ТОВ «СПОТ» так і не отримало ухвалу про накладення арешту на земельну ділянку, хоч ця ухвала безпосередньо стосується прав ТОВ «СПОТ», як власника арештованої земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна в підтримку поданої апеляційної скарги, яку остання підтримала з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «СПОТ» - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддіБориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2024 року, які викладені в клопотанні представника ТОВ «СПОТ» - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що в провадженні Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000187 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 16.08.2024 прокурор Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000187 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0610, :04:001:0000:04:001:0678, :04:001:0592, :04:001:0593, :04:001:0594, :04:001:0509, :04:003:0448, :04:003:0447, :04:003:0446, :04:003:0445, :04:003:0444, :04:003:0443, :04:002:0636, :04:002:0637, :03:001:0646, :03:001:0645, :04:003:0578, :04:001:0620, :04:002:0638, :03:001:0644, :04:003:0108, :04:002:0629, :04:003:0579, :04:003:0097, :04:001:0489, :04:003:0580, :04:001:0490, :03:001:0647, :04:003:0107, :04:003:0075, :04:003:0577, :04:003:0576, :04:003:0175, :04:003:0571, :04:003:0567, :04:003:0178, :04:003:0572, :04:003:0574, :04:003:0565, :04:003:0563, :04:003:0564, :04:003:0566, :04:003:0562, :04:003:0561, :04:003:0573, :04:003:0569, :04:003:0568, :04:003:0570, :04:003:0575, :04:003:0171, :04:003:0000:04:003:0139, :04:002:0634, :04:003:0151, :04:003:0148, :04:003:0136, :04:003:0140, :04:003:0134, :04:003:0000:04:003:0141, :04:003:0000:04:002:0631, :04:002:0632, :04:002:0630, :04:002:0633, :04:003:0120, :04:002:0635, :04:001:0669, :04:001:0670, :04:001:0596, :04:001:0605, :04:001:0521, :04:001:0519, :04:001:0520, :04:001:0518, :04:001:0517, :04:001:0516, :04:001:0475, :04:001:0634, :04:001:0584, :04:001:0546, :04:001:0547, :04:001:0633, :04:001:0471, :04:001:0595, :04:001:0604, :02:003:1177, :02:003:1176, :02:003:1222, :02:003:1223, :04:006:1813, :04:006:1816, :04:006:1815, :04:006:1814, :04:004:0371, :04:004:0370, :04:004:0369, :04:006:1818, :04:006:1817, :04:006:1820, :04:006:1819, :04:006:1808, :04:006:1811, :04:006:1810, :04:006:1809, :04:006:1804, :04:006:1806, :04:006:1805, :04:006:1807, :01:003:0000:03:006:0039, :01:005:0014, :03:006:0056, :03:006:0053, :03:006:0124, :03:006:0025, :03:006:0050, :03:006:0047, :03:006:0048, :03:006:0116, :03:006:0054, :03:006:0010, :03:006:0130, :03:006:0131, :03:006:0132, :03:006:0133, :03:006:0126, :03:006:0127, :03:006:0128, :03:006:0129, :03:006:0046, із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно зазначених земельних ділянок.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що органом досудового розслідування встановлено, що Бориспільським РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області в ході виконання завдань в сфері захисту економічного потенціалу держави, у встановленому законом порядку отримано інформацію стосовно незаконного привласнення земельних ділянок Приватним акціонерним товариством «Племінний завод «Бортничі» ().

Так, за отриманою інформацією, у період з 2018 року по теперішній час у приватну власність ПРАТ «Племінний завод «Бортничі» набуто близько 180 га землі, а саме 99 земельних ділянок, які розташовані на території Пристоличної, Золочівської та Гірської ОТГ Бориспільського району Київської області.

Право власності на земельні ділянки набуто на підставі державних актів на право колективної власності на землю, серія та номер: КВ № 1, які видані 08.09.1997, Щасливською та Гнідинською сільськими радами Бориспільського району Київської області без дотримання відповідних процедур.

На даний час із зазначених земельних ділянок: 26 земельних ділянок перебувають у власності ПРАТ «Племінний завод Бортничі»; 32 земельні ділянки були продані іншим суб?єктам господарської діяльності на підставі договорів купівлі-продажу; 41 земельна ділянка передана в оренду ТОВ «АГРО-ХОЛДИНГ МС», для виробництва сільськогосподарської продукції.

Таким чином, в діях посадових осіб ПАТ «Племінний завод «Бортничі» та невстановлених на даний час осіб, вбачаються окремі ознаки вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 3 ст. 190 («Шахрайство»).

На даний час на території Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області на підставі державного акту на право колективної власності Серії КВ від 08.09.1997 виданого на підставі рішення Щасливської сільської ради від 12.02.1997 №85 зареєстровано право власності на земельні ділянки, які на даний час мають наступні кадастрові номери: :04:001:0610, :04:001:0000:04:001:0678, :04:001:0592, :04:001:0593, :04:001:0594, :04:001:0509, :04:003:0448, :04:003:0447, :04:003:0446, :04:003:0445, :04:003:0444, :04:003:0443, :04:002:0636, :04:002:0637, :03:001:0646, :03:001:0645, :04:003:0578, :04:001:0620, :04:002:0638, :03:001:0644, :04:003:0108, :04:002:0629, :04:003:0579, :04:003:0097, :04:001:0489, :04:003:0580, :04:001:0490, :03:001:0647, :04:003:0107, :04:003:0075, :04:003:0577, :04:003:0576, :04:003:0175, :04:003:0571, :04:003:0567, :04:003:0178, :04:003:0572, :04:003:0574, :04:003:0565, :04:003:0563, :04:003:0564, :04:003:0566, :04:003:0562, :04:003:0561, :04:003:0573, :04:003:0569, :04:003:0568, :04:003:0570, :04:003:0575, :04:003:0171, :04:003:0000:04:003:0139, :04:002:0634, :04:003:0151, :04:003:0148, :04:003:0136, :04:003:0140, :04:003:0134, :04:003:0000:04:003:0141, :04:003:0000:04:002:0631, :04:002:0632, :04:002:0630, :04:002:0633, :04:003:0120, :04:002:0635, :04:001:0669, :04:001:0670, :04:001:0596, :04:001:0605, :04:001:0521, :04:001:0519, :04:001:0520, :04:001:0518, :04:001:0517, :04:001:0516, :04:001:0475, :04:001:0634, :04:001:0584, :04:001:0546, :04:001:0547, :04:001:0633, :04:001:0471, :04:001:0595, :04:001:0604, :02:003:1177, :02:003:1176, :02:003:1222, :02:003:1223.

На території Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на підставі Державного акту на право колективної власності на землю Серії КВ від 08.09.1997 виданого на підставі рішення Гнідинської сільської ради від 29.05.1997 №32 зареєстровано право власності на такі земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:

:04:006:1813, :04:006:1816, :04:006:1815, :04:006:1814, :04:004:0371, :04:004:0370, :04:004:0369, :04:006:1818, :04:006:1817, :04:006:1820, :04:006:1819, :04:006:1808, :04:006:1811, :04:006:1810, :04:006:1809, :04:006:1804, :04:006:1806, :04:006:1805, :04:006:1807.

Разом з цим, ВАТ «ПЗ «Бортничі» відчужено земельні ділянки колективної власності на яких знаходились теплиці та господарські двори, яким були присвоєні наступні кадастрові номери: :01:003:0000:03:006:0039, :01:005:0014, :03:006:0056, :03:006:0053, :03:006:0124, :03:006:0025, :03:006:0050, :03:006:0047, :03:006:0048, :03:006:0116, :03:006:0054, :03:006:0010, :03:006:0130, :03:006:0131, :03:006:0132, :03:006:0133, :03:006:0126, :03:006:0127, :03:006:0128, :03:006:0129, :03:006:0046.

Законом України № 2498-VIII від 10.07.2018 доповнено Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" статтею 14-1, якою, врегульовано питання розпорядження спірними землями.

Так, у разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 1 січня 2019 року не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

З метою інформування осіб, зазначених у частині першій цієї статті, про проведення розподілу земель, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада розміщує у загальнодоступних місцях відповідних населених пунктів, публікує у друкованих медіа районної державної адміністрації або районної ради та оприлюднює на власному офіційному веб-сайті (за наявності) оголошення про проведення зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

В оголошенні повідомляються: мета, дата, місце і час проведення зборів; прізвище, номер службового телефону особи, в якої можна отримати інформацію щодо проведення зборів.

Розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації більшості осіб, визначених в абзацах другому - четвертому частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Збори веде сільський, селищний, міський голова або уповноважена відповідною радою особа.

Землі, зазначені у частині четвертій статті 7 цього Закону, які залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності територіальної громади, на території якої вони розташовані.

Сільськогосподарські угіддя, які підлягали паюванню, однак не були передані до приватної, державної або комунальної власності у порядку, визначеному законом, за рішенням зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), можуть бути розпайовані у порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо земельні ділянки, зазначені у частинах сьомій - восьмій цієї статті, не були сформовані як об`єкти цивільних прав, їх формування може здійснюватися за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Визначення меж земельних ділянок, зазначених у абзаці дев`ятому частини четвертої статті 7 цього Закону, здійснюється з урахуванням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За результатами розподілу оформляється протокол, що підписується особами, які брали участь у зборах, головуючим та секретарем зборів.

До протоколу додається список реєстрації учасників зборів, засвідчений їхніми підписами. Кожен аркуш зазначеного списку підписується головуючим та секретарем зборів і скріплюється печаткою сільської, селищної, міської ради.

Секретар зборів у дводенний строк після закінчення зборів подає протокол сільській, селищній, міській раді.

Після отримання протоколу зборів сільська, селищна, міська рада протягом місяця приймає рішення про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та прийняття у комунальну власність відповідних земель. Це рішення та протокол зборів є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади та/або громадян на відповідні земельні ділянки.

До державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада може надати такі земельні ділянки в оренду на строк до державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди землі колективної власності, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору оренди до дня збирання врожаю.

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 379/818/22 викладено висновок про те, що «вказаним законом оновлено та конкретизовано порядок використання земель зазначеної категорії та, відповідно, єдиною підставою для виділення таких земельних ділянок в натурі (на місцевості) після 01 січня 2019 року є рішення територіальної громади (в особі відповідної сільської, селищної, міської ради)».

Разом з цим, з прийняттям Земельного кодексу України така форма власності як колективна припинила своє існування, а норма, яка б регулювала порядок автоматичного переходу земель колективної власності в приватну власність в законодавстві була відсутня.

Крім того, згідно висновку експерта №3974/8602/-24-41 від 13.08.2024 вбачається, що технічна документація на земельні ділянки згідно переліку не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документами з питань землеустрою та землекористування чинних станом на 17.02.2022 року, оскільки вказана документація із землеустрою розроблена без підстав визначених ст.ст. 26, 56 Закону України «Про землеустрій».

Разом з цим, вказані земельні ділянки накладаються на земельні ділянки згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Бортничі» Бориспільського району Київської області», розробленої Київським відділенням Інституту землеустрою Української академії аграрних наук.

Таким чином, право на розпорядження земельними ділянками колективної власності до 01.01.2019 мало здійснюватися за рішенням загальних зборів колективу співвласників, а з 01.01.2019 згідно вказаної вище процедури.

Разом з цим, ПрАТ «ПЗ «Бортничі» при реєстрації права власності на вказані земельні ділянки відповідної процедури дотримано не було.

Так, постановою прокурора від 06.11.2023, земельні ділянки із кадастровими номерами :04:001:0610, :04:001:0000:04:001:0678, :04:001:0592, :04:001:0593, :04:001:0594, :04:001:0509, :04:003:0448, :04:003:0447, :04:003:0446, :04:003:0445, :04:003:0444, :04:003:0443, :04:002:0636, :04:002:0637, :03:001:0646, :03:001:0645, :04:003:0578, :04:001:0620, :04:002:0638, :03:001:0644, :04:003:0108, :04:002:0629, :04:003:0579, :04:003:0097, :04:001:0489, :04:003:0580, :04:001:0490, :03:001:0647, :04:003:0107, :04:003:0075, :04:003:0577, :04:003:0576, :04:003:0175, :04:003:0571, :04:003:0567, :04:003:0178, :04:003:0572, :04:003:0574, :04:003:0565, :04:003:0563, :04:003:0564, :04:003:0566, :04:003:0562, :04:003:0561, :04:003:0573, :04:003:0569, :04:003:0568, :04:003:0570, :04:003:0575, :04:003:0171, :04:003:0000:04:003:0139, :04:002:0634, :04:003:0151, :04:003:0148, :04:003:0136, :04:003:0140, :04:003:0134, :04:003:0000:04:003:0141, :04:003:0000:04:002:0631, :04:002:0632, :04:002:0630, :04:002:0633, :04:003:0120, :04:002:0635, :04:001:0669, :04:001:0670, :04:001:0596, :04:001:0605, :04:001:0521, :04:001:0519, :04:001:0520, :04:001:0518, :04:001:0517, :04:001:0516, :04:001:0475, :04:001:0634, :04:001:0584, :04:001:0546, :04:001:0547, :04:001:0633, :04:001:0471, :04:001:0595, :04:001:0604, :02:003:1177, :02:003:1176, :02:003:1222, :02:003:1223, :04:006:1813, :04:006:1816, :04:006:1815, :04:006:1814, :04:004:0371, :04:004:0370, :04:004:0369, :04:006:1818, :04:006:1817, :04:006:1820, :04:006:1819, :04:006:1808, :04:006:1811, :04:006:1810, :04:006:1809, :04:006:1804, :04:006:1806, :04:006:1805, :04:006:1807, :01:003:0000:03:006:0039, :01:005:0014, :03:006:0056, :03:006:0053, :03:006:0124, :03:006:0025, :03:006:0050, :03:006:0047, :03:006:0048, :03:006:0116, :03:006:0054, :03:006:0010, :03:006:0130, :03:006:0131, :03:006:0132, :03:006:0133, :03:006:0126, :03:006:0127, :03:006:0128, :03:006:0129, :03:006:0046, визнано речовими доказами, оскільки вони є об`єктом злочину та можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Прокурор просив накласти арешт на вищезазначені земельні ділянки, оскільки на данний час існує великий ризик приховування, знищення (поділу/об`єднання) чи відчуження земельних ділянок із зазначеними кадастровими номерами, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000187.

19.08.2024 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області задоволено частково вказане клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000187 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0610, :04:001:0000:04:001:0678, :04:001:0592, :04:001:0593, :04:001:0594, :04:001:0509, :04:003:0448, :04:003:0447, :04:003:0446, :04:003:0445, :04:003:0444, :04:003:0443, :04:002:0636, :04:002:0637, :03:001:0646, :03:001:0645, :04:003:0578, :04:001:0620, :04:002:0638, :03:001:0644, :04:003:0108, :04:002:0629, :04:003:0579, :04:003:0097, :04:001:0489, :04:003:0580, :04:001:0490, :03:001:0647, :04:003:0107, :04:003:0075, :04:003:0577, :04:003:0576, :04:003:0175, :04:003:0571, :04:003:0567, :04:003:0178, :04:003:0572, :04:003:0574, :04:003:0565, :04:003:0563, :04:003:0564, :04:003:0566, :04:003:0562, :04:003:0561, :04:003:0573, :04:003:0569, :04:003:0568, :04:003:0570, :04:003:0575, :04:003:0171, :04:003:0000:04:003:0139, :04:002:0634, :04:003:0151, :04:003:0148, :04:003:0136, :04:003:0140, :04:003:0134, :04:003:0000:04:003:0141, :04:003:0000:04:002:0631, :04:002:0632, :04:002:0630, :04:002:0633, :04:003:0120, :04:002:0635, :04:001:0669, :04:001:0670, :04:001:0596, :04:001:0605, :04:001:0521, :04:001:0519, :04:001:0520, :04:001:0518, :04:001:0517, :04:001:0516, :04:001:0475, :04:001:0634, :04:001:0584, :04:001:0546, :04:001:0547, :04:001:0633, :04:001:0471, :04:001:0595, :04:001:0604, :02:003:1177, :02:003:1176, :02:003:1222, :02:003:1223, :04:006:1813, :04:006:1816, :04:006:1815, :04:006:1814, :04:004:0371, :04:004:0370, :04:004:0369, :04:006:1818, :04:006:1817, :04:006:1820, :04:006:1819, :04:006:1808, :04:006:1811, :04:006:1810, :04:006:1809, :04:006:1804, :04:006:1806, :04:006:1805, :04:006:1807, :01:003:0000:03:006:0039, :01:005:0014, :03:006:0056, :03:006:0053, :03:006:0124, :03:006:0025, :03:006:0050, :03:006:0047, :03:006:0048, :03:006:0116, :03:006:0054, :03:006:0010, :03:006:0130, :03:006:0131, :03:006:0132, :03:006:0133, :03:006:0126, :03:006:0127, :03:006:0128, :03:006:0129, :03:006:0046 шляхом заборони відчуження та розпорядження ними.

В задоволенні вимог в іншій частині відмовлено.

Оскільки дана ухвала оскаржена представником власника майна, тільки в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0019, тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах вимог поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000187 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, слідчий суддя встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0019, містить відомості, які можуть бути використані, як доказ обставин вказаного кримінального правопорушення, а тому з метою збереження речових доказів наклав арешт на зазначене майно - земельну ділянку, шляхом заборони відчуження та розпорядження нею.

Також слідчий суддя встановив, що власник майна має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, не виключено, що земельна ділянка може бути відчужена чи змінена будь-яким чином, тобто існують ризики втрати земельною ділянкою своїх індивідуальних ознак, переходу прав власності на неї до інших осіб тощо, що може мати наслідком втрати дієвості кримінального провадження та виконання завдань, визначених в ст.2 КПК України.

Разом з тим, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя, вважав що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки при вирішенні питання про встановлення заборони особам, здійснювати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень), відносно зазначеної земельної ділянки, зазначив, що ст. 170, ч. 11 ст. 171, ст. 173 КПК України, не передбачено повноважень слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна приймати рішення про заборону або зобов`язання державних органів та інших установ до вчинення певних дій, у тому числі внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, заслухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0000187 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та відношення до нього земельної ділянки з кадастровим номером, :01:003:0019, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, всупереч твердженням апелянта.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Твердження апелянта, що земельна ділянка набута у законний спосіб, за договором купівлі-продажу, підлягає перевірці органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, з урахуванням обставин кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається, зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, накладаючи арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0019, слідчий суддя наклав найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме шляхом заборони відчуження та розпорядження, без заборони користування нею, що в даному випадку не перешкоджає ТОВ «СПОТ» користуватися нею.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 167, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

При цьому, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «СПОТ» - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ТОВ «СПОТ» - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2024 року, в частині часткового задоволення клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000187 від 17.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номерам: :01:003:0019 шляхом заборони відчуження та розпорядження нею - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «СПОТ» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4