Справа № 585/3946/25
Номер провадження 1-кс/585/298/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом, клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000040 від 26.08.2025,-

встановив:

До слідчого судді звернувся слідчий СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000040 від 26.08.2025, а саме на: два зошити в клітинку з рукописними записами ОСОБА_4 , які знаходяться в спец.пакеті НПУ №WAR1071610, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Своє клопотання мотивував тим, що СВ Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000040 від 26.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. З, 4 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканці Роменського району Сумської області, діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснили незаконну організацію переправлення осіб через державний кордон України. Так, в ході проведення досудового розслідування було отримано інформацію про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ромни, Сумської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , можливо причетний до протиправної діяльності, пов`язаної з підробленням документів, а саме рішенням суду про визнання осіб недієздатними та призначення за ними опікунства, та подальшим їх використанням з метою незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через кордон України до країн ЄС. 07.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2025 справа №585/3946/25, провадження №1-кс/585/1541/25, отримано тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до письмових заяв від 31.01.2025 та 07.05.2025 ОСОБА_4 з якими він звертався до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою надання йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які являються опікуном особи, визнаної судом недієздатною), з додатками (копією власного паспорта, ідентифікаційного коду, та рішення суду справа №585/3895/23 номер провадження 2-0/585/11/24 від 05.03.2024. В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судової почеркознавчої експертизи, для проведення якої необхідні вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18.03.2026 в період часу з 07 год. 08 хв. по 08 год. 18 хв. на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_3 справа №585/3946/25, номер провадження 1-кс/585/270/26 від 16.03.2026, було проведено обшук за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в спальній кімнаті будинку було виявлено та вилучено два зошити в клітинку з рукописними записами ОСОБА_4 . Вказані речі постановою слідчого від 18.03.2026 у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами. Тому виникла необхідність у накладенні на них арешту .

Учасники процесу до суду не з`явились, про час і місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Слідчий долучив до матеріалів клопотання заяву про розгляд справи у його відсутності.

В силу ч. 4 ст. 107 КПК України клопотання про накладення арешту на майно розглядається без застосування технічних засобів фіксування.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Встановлено, що Роменським РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000040 від 26.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332, ч.3, 4 ст. 358 КК України (а.с.3).

До матеріалів клопотання долучено в копіях: заяви, заповнені ОСОБА_4 , спрямовані Голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.01.2025 та від 07.05.2025 (а.с.7.8), паспорту ОСОБА_4 (а.с.9), рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 у справі №585/3895/23 (номер провадження 2-о/585/11/24 від 05.03.2020, про задоволення заяви ОСОБА_4 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки над нею (а.с.10-11), інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 01.11.2025, згідно якої ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.12).

18.03.2026 в період часу з 07 год. 08 хв. по 08 год. 18 хв. на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_3 справа №585/3946/25, номер провадження 1-кс/585/270/26 від 16.03.2026, було проведено обшук за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в спальній кімнаті будинку було виявлено та вилучено два зошити в клітинку з рукописними записами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які було поміщено до спец.пакета НПУ №WAR1071610 (а.с.13-14, 15-16).

Вказані речі постановою слідчого від 18.03.2026 у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами (а.с.17).

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, крім іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та належним чином вмотивовано прокурором, що звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Вирішуючи питання щодо об`єму (кількості), законності і обґрунтованості арешту майна, слідчий суддя враховує і сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

З огляду на викладене, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Зокрема, втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

При цьому, оцінюючи пропорційність, слідчий суддя виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані обмеження стосовно вказаного у клопотанні майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Отже, слідчим доведено, що зазначені у клопотанні речі мають значення для забезпечення кримінального провадження, в рамках якого розглядається клопотання, а не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити виконанню судового рішення у справі, у разі наявності обвинувального вироку, та оскільки існує ризик зміни чи знищення доказів, слідів злочину та неможливості використання зазначеного майна та інформації (слідів), які на ньому містяться, тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000040 від 26.08.2025, задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні №0000040 від 26.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.3, 4 ст. 358 КК України, арешт на два зошити в клітинку з рукописними записами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яі знаходяться в спец.пакеті НПУ WAR1071610, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Ухвала може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується, безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1