Справа № 214/7330/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

заставодавця ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001261 від 24.07.2024, відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001261 від 24.07.2024, відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 подала до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу її підзахисній із застави на особисте зобов`язання, яке в судовому засіданні підтримала та просила задовольнити, при цьому, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: прибувати за кожним викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з будь-яким свідком, експертом в даному кримінальному провадженні. Також сторона захисту просить заставу у розмірі 121 120 грн., яка внесена на депозитний рахунок, повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

В обґрунтування своїх вимог захисник вказав, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.05.2025 у даному кримінальному провадженні за №0001261 від 24.07.2024, відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 121 120 грн., з покладанням відповідних обов`язків. У зв`язку із вищезазначеним застодавцем ОСОБА_9 було внесено заставу у розмірі 121 120 грн. за ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №24 від 13 травня 2025 року. Внесені кошти належать ОСОБА_9 . В подальшому, під час строку дії обов`язків, визначених ОСОБА_4 , їх дія не продовжувалась, а згодом закінчилась.

З 13.05.2025 ОСОБА_4 бездоганно виконувала покладені судом на неї процесуальні обов`язки, жодним чином не чинила спроб перешкодити кримінальному провадженні, з`являлась на всі виклики до слідчого та суду, що свідить про відсутність ризиків, на які посилалась строна обвинувачення під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу. Крім того, ОСОБА_4 , після спливу дії запобіжного заходу в частині виконання покладених на неї обов`язків, продовжувала їх сумлінно виконувати. Також ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки. Отже, наразі ризики, які обумовлювали необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді застави, відсутні.

Заставодавець ОСОБА_9 на теперішній час має скрутне матеріальне становище, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , її батьки залишились бе житла, через влучання в будинок ворожої ракети у зв`язку з повномасштабною агресією російської федерації. Застодавець зареєстрована як ФОП, однак її дохід є недостатнім для забезпечення родини.

Враховуючи вищезазначені обставини сторона захисту вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_4 належить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який в повній мірі забезпечить її процесуальну поведінку.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання свого захисника ОСОБА_8 про зміну їй запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, посилаючись на зазначені останньою обставини.

Заставодавець ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні в якості свідка в межах розгляду клопотання захисника ОСОБА_8 , підтримала клопотання останньої та просила повернути їй заставу у розмірі 121 120 грн., внесену нею на відповідний рахунок, оскільки на теперішній час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, враховуючи, що 26.12.2025 вона розлучилась з чоловіком, який її утримував. На теперішній час на її утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її дохід від діяльності ФОП є невеликим. Крім того, вона не планувала, що коштами, які були внесені в рахунок застави, не зможе користуватися такий значний час.

Прокурор в судовому засіданні покладалась на розсуд суду з приводу клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 із застави на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 із застави на особисте зобов`язання та повернення застави застодавцю ОСОБА_9 .

Вислухавши учасників судового провадження, покази застодавця ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію.

Законодавець виділив окремою групою у системі заходів забезпечення кримінального провадження запобіжні заходи. Запобіжними заходами, відповідно до ч.1 ст.176 КПК, є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.05.2025 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 червня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, тобто в сумі 121 120 грн., та, в разі внесення застави, із покладенням на строк до 01 червня 2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В подальшому заставодавцем ОСОБА_9 була внесена визначена ухвалою суду застава у розмірі 121 120 грн., відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №24 від 13 травня 2025 року, та ОСОБА_4 було звільнено з-під варти.

З моменту внесення застави на підозрювану ОСОБА_4 були покладені обов`язки визначені ухвалою суду строком на два місяці, які неодноразово продовжувались.

В свою чергу, з урахуванням ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення в кримінальному провадженні докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, ніж застава.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Покладаючи в основу обґрунтованості наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вказав на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_4 , за умови доведеності її вини у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, можливість останньої впливати на свідків, які викривають її протиправну діяльність, а також, що ОСОБА_4 діяла за попередньою змовою з групою осіб, яких може повідомити про її переслідування, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення в кримінальному провадженні, проте, зазначені вище ризики, окрім тяжкість вчиненого злочину, зменшились зі спливом часу з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави. В свою чергу, лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності обрання запобіжного заходу.

Доказів неявки до суду, та порушення обвинуваченою ОСОБА_4 обов`язків, які раніше встановлювались ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.05.2025, до суду не надано.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого певних обов`язків, передбачених ч.6 ст.194 КПК України, де визначено, що строк покладання даних обов`язків становить не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може продовжуватися за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, в межах якого на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Разом з цим, судом не встановлено, що наявні будь-які докази того, що обвинувачена ОСОБА_4 з 05 травня 2025 року до дня розгляду клопотання захисника ОСОБА_8 (06 травня 2026 року), могла переховуватись від суду, могла перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому раніше встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, як підстава для врахування для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченої ОСОБА_4 є необґрунтованими.

При цьому, суд вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість обвинуваченої ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Отже суд вважає, що ним не встановлено обставин, які виправдовують подальше застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, тобто в сумі 121 120 грн., враховуючи тривалість судового провадження.

При цьому, суд вважає, що обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, продовжують існувати, але не доведено існування обставини, передбаченої п.3 ч.1 цієї статті, а отже, клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що був застосований, підлягає задоволенню та зміні запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , при цьому на останню необхідно покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, враховуючи вимоги ч.11 ст.182 КПК України, приймаючи до уваги прийняте судом рішення про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, суд вважає за можливе повернути заставодавцю ОСОБА_9 з рахунку отримувача (IBAN) НОМЕР_1 , код отримувача 42270629, заставу в розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, яка була внесена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №24 від 13 травня 2025 року за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05.05.2025, на банківський рахунок (IBAN) НОМЕР_2 , Банк АТ КБ «ПРИВАТБАНК», РНОКПП НОМЕР_3 , одержувач ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 179, 182, 194, 202, 331, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід із застави на особисте зобов`язання, строком на 60 (шістьдесят) днів, тобто до 04 липня 2026 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістьдесят) днів, тобто до 04 липня 2026 року наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до суду на визначений ними час;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування) та реєстрації;

- утримуватися від спілкування з будь-яким свідком, експертом в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій, що в разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Повернути ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з рахунку отримувача (IBAN) НОМЕР_1 , код отримувача 42270629, заставу в розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, яка була внесена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №24 від 13 травня 2025 року за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05.05.2025, на банківський рахунок (IBAN) НОМЕР_2 , Банк АТ КБ «ПРИВАТБАНК», РНОКПП НОМЕР_3 , одержувач ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 13 год. 50 хв. 12 травня 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1