ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1894/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/111/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.369 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2024 року за № 0000164, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Вирішено питання речових доказів.

Як визнав суд, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, за наступних обставин.

08 липня 2023 року о 07 год. 30 хв., пройшовши щоденний цільовий інструктаж оперативної зміни, передбачений п.4 ч.5 Розділу ІІІ Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (Підлозців) Національно поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 15 червня 2017 року за №750/30618, інспектор СРПП ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_9 та поліцейський СРПП ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 заступили в наряд відповідно до розрахунку залучення нарядів до забезпечення безпеки дорожнього руху на автошляхах Кременецького району та публічної безпеки на території обслуговування Вишнівецької ТГ Кременецького району Тернопільської області.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор СРПП ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 був оснащений нагрудною відеокамерою, а службовий автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», р.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), оснащений реєстратором марки «ZOMAI Model Midrive D02».

Тоді ж, 08 липня 2024 року приблизно 19:00 год., під час обслуговування Вишнівецької ТГ Кременецького району Тернопільської області екіпажем в складі інспектора СРПП ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 та поліцейського СРПП ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , під час патрулювання автодороги М19 «ДомановеКовель-Чернівці-Тереблече», між 280-281 км., до службового автомобіля підійшов ОСОБА_8 , в якого виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за те, щоб працівники поліції покинули зону патрулювання за винагороду в сумі п`яти тисяч гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, бажаючи уникнути притягнення до адміністративної відповідальності інших водіїв, діючи в своїх інтересах, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 о 19 год 05 хв., перебуваючи на автодорозі М19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», між 280-281 км. Вишнівецької ТГ Кременецького району Тернопільської області, запропонував інспектору СРПП ОСОБА_9 та поліцейському СРПП ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 5 000 гривень за не зупинку та не складання щодо інших водіїв адміністративних протоколів, тобто висловив пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду.

Співробітниками поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було відмовлено ОСОБА_8 у прийнятті неправомірної вигоди та попереджено про кримінальну відповідальність за вчинення таких дій. Крім цього, співробітники поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили всі дії, передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», для фіксації протиправних дій ОСОБА_8 а саме: ідентифікували особу, яка зробила пропозицію надання неправомірної вигоди, повідомили слідчо - оперативну групу та письмово повідомили про таку пропозицію т.в.о. керівника відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.

12.07.2024 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що інкримінованих йому дій він не вчиняв, а фактичні дані, на підставі яких суд встановив наявність фактів та обставин щодо доведення вини ОСОБА_8 , в тому числі зафіксованих на оптичному носію з написом Axent DVD+R, не відповідають фактичним обставинам справи, що мали місце 08.07.2024 р.

На переконання апелянта, автентичність відео-звукозапису на оптичному носію з написом Axent DVD+R подіям, що мали місце 08.07.2024 р., не підтверджені жодним доказами.

Не погоджується з висновком суду про те, що вищевказаний відеозапис із нагрудної камер поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля (електронний документ), що знаходиться на оптичному диску з написом Axent DVD+R, може існувати на різних носіях, які ідентичні за своїм змістом.

Вважає, що такий висновок суду про ідентичність змісту різних носіїв ґрунтується на припущеннях, оскільки жодними допустимими доказами не підтверджується.

Звертає увагу, що факт ідентичності змісту відеозапису на оптичному носію з написом Axent DVD+R подіям 08.07.2024 року заперечувався ним в ході розгляду справи судом першої інстанції, а клопотання щодо проведення відповідної криміналістичної експертизи судом було відхилено.

Наведені порушення, на думку обвинуваченого ОСОБА_8 , призвели до ухвалення незаконного, невмотивованого та необґрунтованого вироку Збаразьким районним судом Тернопільської області.

Просить скасувати вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 .12.2025 року відносно ОСОБА_8 та виправдати його.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, проте його захисник ОСОБА_7 повідомила суд, що ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак в силу сімейних обставин не може з`явитись в судове засідання і за згодженої позиції із захисником не заперечує щодо розгляду справи без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду і його захисник, за узгодженої позиції з обвинуваченим, не заперечує щодо розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Заслухавши суддю-доповідача; захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вирок суду вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; частково провівши судове слідство в порядку ст.404 ч.3 КПК України; перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінально правопорушення та кваліфікації його дій, дотримався вказаних вимог закону.

З матеріалів провадження вбачається, що місцевий суд провів розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК у межах висунутого обвинувачення.

При цьому, суд дотримався приписів, установлених статтями 10, 22 КПК, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ретельно перевіривши надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав їм у відповідності з вимогами ст. 94 КПК належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено перевіркою матеріалів провадження, досудове та судове слідство проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таких порушень цього закону, які були б істотними та потягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою, в інтересах того хто пропонує таку вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаного в судовому засіданні обвинуваченого, свідків, а також протоколи слідчих процесуальних дій, які, у своїй сукупності, доводять винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зокрема, з показань допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_9 поліцейського ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, встановлено, що 08.07.2024 р. він, разом із поліцейським ОСОБА_10 , знаходився в наряді на патрулюванні автодороги М19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», що на території обслуговування Вишнівецької ТГ Кременецького району Тернопільської області. Він був оснащений нагрудною бодікамерою, а службовий автомобіль - відеореєстратором. Близько 19 години до службового автомобіля підійшов ОСОБА_8 і запропонував їм 5 000 грн. за те, щоб вони покинули зону патрулювання, пояснюючи це тим, щоб вантажні автомобілі, які знаходились неподалік і були завантажені з перевищенням нормативно-вагових параметрів, мали можливість безперешкодно проїхати і щоб водіїв цих автомобілей не було притягнуто до адміністративної відповідальності. Ними було відмовлено у прийнятті запропонованих коштів, а також неодноразово попереджено ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за вчинення таких дій. Оскільки ОСОБА_8 не зважав на їх зауваження щодо таких дій, ними було викликано слідчо-оперативну групу для фіксації кримінального правопорушення.

Аналогічні показання в суді першої інстанції надав свідок ОСОБА_10 .

Повідомлені свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обставини об`єктивно підтверджені оглянутим в судовому засіданні місцевого суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_9 та відеореєстратора службового автомобіля, що знаходиться на оптичному диску з написом Axent DVD+R, на якому зафіксовано факт пропозиції ОСОБА_8 неправомірно вигоди у виді 5 000 грн. працівникам поліції за те, щоб вони покинули зону патрулювання, що мало місце 08.07.2025 року близько 19 години.

Доводи сторони захисту про недопустимість як доказу вказаного відеозапису з тих мотивів, що це копія, яка отримана в позапроцесуальний спосіб, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд повністю погоджується.

Так, оптичний носій з написом Axent DVD+R, на який скопійовано відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції, отримано слідчим на підставі запиту, в порядку ст.93 КПК України, до керівника правоохоронного органу, який є власником або володільцем технічних засобів, якими здійснювалась відеофіксація і постановою слідчого від 11.07.2024 р., яка досліджена апеляційним судом, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000164.(а. п. 49)

Колегія суддів зауважує, що положеннями ст. 245-1 КПК урегульовано порядок одержання слідчим, прокурором показань технічних приладів та технічних засобів від особи, яка є власником або володільцем таких приладів або засобів.

Враховуючи приписи ст. 93 КПК України, якою регламентовано порядок збирання доказів сторонами кримінального провадження, а також те, що володільцем відеозапису є Кременецьке РВП ГУНП в Тернопільській області, апеляційний суд зазначає, що законодавством не передбачено обов`язку отримання таких доказів виключно на підставі постанови слідчого чи прокурора, у зв`язку з чим не вбачає підстав для визнання вказаного відеозапису недопустимим доказом.

На підтвердження вищенаведеного апеляційним судом, в порядку ст.404 ч.3 КПК України, досліджено відповідь т.в.о. начальника ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 від 11.07.2024 р. № 6136 на запит старшого слідчого СВ ВП 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 , відповідно до якої слідчому надіслано, в тому числі, відеозапис із нагрудної відеокамери працівника СРПП та відеореєстратора під час спілкування із ОСОБА_8 (а. п.38)

Також предметом дослідження апеляційного суду був протокол огляду від 11.07.2024 р., відповідно до якого начальник СВ ВП 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_13 оглянув оптичний носій з написом Axent DVD+R, на якому відображено обставини спілкування ОСОБА_8 з працівниками поліції 08.07.2024 р. близько 19 години, під час якого ОСОБА_8 запропонував поліцейським 5 000 грн. за те, щоб останні покинули зону патрулювання. (а. п.47-48)

Апеляційний суд зазначає, що вказаний відеозапис із нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля (електронний документ) може існувати на різних носіях, які є ідентичні за своїм змістом і такі примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг" у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений до матеріалів провадження як речовий доказ CD-диск з відеозаписами обставин подій був виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Такий висновок узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, де аналогічна правова позиції викладена в постановах Касаційного кримінального суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 677/2040/16-к (провадження № 51-5738км19) та від 19 серпня 2021 року у справі № 756/8124/19 (провадження № 51- 601км21).

Твердження сторони захисту про недопустимість як доказу вказаного вище відеозапису з тих мотивів, що огляд оптичний носій, на якому відображено обставини спілкування ОСОБА_8 з працівниками поліції проводив начальник СВ ВП 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_13 , а упакування цього оптичного носія як речового доказу в пакет здійснила слідча ОСОБА_12 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як начальник СВ ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_13 так і старша слідча СВ ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 , входять до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000164 від 09.07.2024 р., що дає обом підстави вчиняти вказані вище дії.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 фактично не заперечував того, що в ході спілкування з поліцейськими, за обставин і у час, вказані в обвинувальному акті, пропонував їм 5 000 грн. за не зупинку та не складання адмінпротоколів щодо інших водії, проте вважає, що такі дії не є кримінально караними, оскільки він не мав наміру давати поліцейським будь-які кошти.

Разом з тим, колегія судді наголошує, що диспозиція частини 1 статті 369 КК України передбачає кримінальну відповідальність за три альтернативні форми протиправного діяння:

- пропозиція надати неправомірну вигоду;

- обіцянка надати таку вигоду;

- надання неправомірної вигоди.

Злочин, передбачений ст.369 КК України, вважається закінченим з моменту, коли особа висловила пропозицію або обіцянку надати неправомірну вигоду, або ж надала її, незалежно від того, чи прийняла службова особа таку пропозицію, обіцянку або вигоду.

Відповідно до ч.1 ст.369 КК України пропозиція надання неправомірної вигоди є самостійною формою вчинення злочину. Злочин у формі пропозиції надання неправомірної вигоди вважається закінченим з моменту, коли така пропозиція була доведена до відома службової особи (висловлена), незалежно від подальшої реакції на такі дії службовця (відмови, ігнорування чи згоди).

Судом першої інстанції беззаперечно встановлено і апеляційний суд з цим погоджується, що ОСОБА_8 вербально висловив поліцейським ОСОБА_9 та ОСОБА_10 чітку пропозицію надати їм грошові кошти в сумі 5 000 грн. за те, щоб вони покинули зону патрулювання і на водіїв інших автомобілей, зокрема тих, які завантажені понад установлені норми, не були складені адмінпротоколи.

Тобто, відбувся факт висловлення пропозиції, яка була почута і зрозуміла працівниками поліції, хоча й жодних дій щодо фізичної передачі коштів, не відбувалося, а відтак мав місце закінчений злочин у формі пропозиції надання неправомірної вигоди.

Не погоджується колегія суддів з доводами сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні докази стосовно того за що пропонував ОСОБА_15 неправомірну вигоду працівниками поліції, оскільки відеозаписом з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_9 та відеореєстратора службового автомобіля, що знаходиться на оптичному диску, який був предметом дослідження суду, а також протокол огляду вказаного оптичного диска від 11.07.2024 р. засвідчено факт пропозиції ОСОБА_8 неправомірно вигоди у виді 5 000 грн. працівникам поліції за те, щоб вони покинули зону патрулювання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що досліджені судом першої інстанції докази, у своїй сукупності, свідчать про те, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у пропозиції службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою, в інтересах того хто пропонує таку вигоду чи в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Підстав для сумніву в правильності оцінки зібраних досудовим слідством та досліджених судом першої інстанції доказів щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правовідношення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, в колегії суддів немає. Обґрунтованих доводів з цього приводу не наведено як в апеляційній скарзі, так і безпосередньо під час перегляду вироку в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів не встановила істотних порушень процесуального законодавства під час збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів, як не встановила і підстав для визнання доказів недопустимими.

Також, колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі винного, узгоджується із санкцією статті обвинувачення і є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Це рішення належним чином умотивоване, відповідає вимогам кримінального закону і підстав для його скасування, про що ставить питання апелянта, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2025 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді