ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3560/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/725/26 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,

встановила:

Вказаним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Готвальд Харківської області, громадянин України, з вищою освітою, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який має військове звання «солдат», перебуває на посаді гранатометника 1 відділення оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортнерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 12 грудня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017) зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2025 по 11.12.2025 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Також вирішено питання про речові докази по кримінальному провадженню.

Згідно вироку, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 152 від 12.05.2023 року ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка (з гідропневматичних і механічних агрегатів і вузлів) відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного обслуговування озброєння та військової техніки 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №25 21.01.2025 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду гранатометника 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в України неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу і ставитися до нього з повагою.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби на посаді гранатометника 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 10.04.2025 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 10.04.2025 об 11 год. 08 хв. першим заступником командира 1-го батальйону оперативного призначення - начальником штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_9 вишикувано зведене відділення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, в тому числі солдата ОСОБА_7 в пункті тимчасової дислокації підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 та усно доведено й роз`яснено бойове розпорядження командира 1 батальйону оперативного призначення 3 бригади оперативного призначення НГУ підполковника ОСОБА_10 від 10.04.2025 №04/600 дск «З 21:00 11.04.2025 здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади».

Будучи невдоволеним вказаним наказом, солдат ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ та вибувати до ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) для подальшого виконання спеціального бойового завдання за призначенням, чим підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Не погоджуючись з вказаним вирок, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Новобаварського районного суду м. Харкова; надати можливість пройти повноцінне медичне обстеження через загострення хронічної хвороби; надати правову оцінку діям командування військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме ігнорування порядку поновлення на службу після СЗЧ, визначеного КК та КПК України; визначити військову частину для подовження служби з урахуванням фактичного стану здоров`я, окрім військової частини НОМЕР_1 НГУ задля запобігання продовження протиправних дій з боку командування військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений вказував, що накази та розпорядження командування військової частини НОМЕР_1 відносно нього після 21.11.2024 та до 19.06.2025 є незаконними через відсутність підлеглості. На цей період обвинувачений не належав до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань, а накази віддані поза межами повноважень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 звертав увагу на те, що строкову службу він не проходив через хронічну хворобу легенів, базову загальну військову підготовку та інші види військових навчань (у тому числі навчання за кордоном) з моменту мобілізації на особливий період теж не проходив. З моменту призначення на посад гранатометника та до моменту зачитування бойового наказу жодних практичних навчань зі стрільби, експлуатації та обслуговування такого виду озброєння з ним не проводили.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, при постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, поза розумним сумнівом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, при цьому зазначив, що дійсно він з травня 2023 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 НГУ на посаді механіка. 10.04.2025, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , першим заступником командира батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_9 йому та іншим військовослужбовцям відділення було оголошено бойовий наказ командира батальйону ОСОБА_10 про необхідність заняття з 21:00 11.04.2025 ВП «МАЯК», розташованому в н.п. Удачне Донецької області з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади, який він відмовився виконувати через поганий стан здоров`я. У цей же день він дізнався, що був переведений на іншу посаду у військовій частині, а саме на гранатометника, який до відома йому не доводили.

Вважав, що в його діях відсутній склад злочину, оскільки він фізично не міг виконати вказаний бойовий наказ у зв`язку поганим станом здоров`я. Так, у грудні 2024 року він проходив військово-лікарську комісію, за результатами якої він був визнаний придатним до військової служби. З вказаним висновком ВЛК він не погоджується, оскільки його огляд лікарі проводили поверхнево та формально, на додаткові обстеження не направляли, скарги на поганий стан, зокрема щодо наявності бронхіту, залишили поза увагою. Належної бойової підготовки з ним, щоб він міг виконувати обов`язки гранатометника у військовій частині, не проводилося. Крім того вважає, що на момент оголошення бойового розпорядження він не виконував обов`язки військової служби, тобто не мав статусу військовослужбовця, оскільки його суд звільнив від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України лише в червні 2025 року, а тому у період з 28.05.2024 по червень 2025 року відповідно до положень ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» він був поза штатом військової частини, у зв`язку із чим він не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України тому просив суд його виправдати.

Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показами свідка ОСОБА_11 , наданими ним безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції, згідно яких в квітні 2025 року, більш точну дату не пам`ятає, в пункті тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , першим заступником командира батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_9 у його присутності було оголошено військовослужбовцям відділення бойовий наказ командира батальйону ОСОБА_10 про необхідність заняття з 21:00 11.04.2025 ВП «МАЯК», розташованому в районі м. Покровська Донецької області з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади. Після оголошення наказу заступник командира батальйону запитав, чи є такі, хто відмовляється виконувати бойовий наказ. ОСОБА_7 разом з ще двома військовослужбовцями вийшли зі строю і повідомили, що вони не можуть виконувати наказ за станом здоров`я. Оголошення наказу та відмова ОСОБА_7 від його виконання фіксувалось на відеокамеру;

- показами свідка ОСОБА_12 , наданими ним безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції, згідно яких в квітні 2025 року, більш точну дату не пам`ятає, в пункті тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , першим заступником командира батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_9 під відеофіксацію було оголошено сімом військовослужбовцям відділення бойовий наказ командира батальйону ОСОБА_10 про необхідність заняття з 21:00 11.04.2025 ВП «МАЯК», розташованому в н.п. Удачне Донецької області з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади. Після оголошення наказу ОСОБА_7 відмовився його виконувати через незадовільний морально-психологічний стан. Разом з ОСОБА_7 відмовились виконувати наказ ще два військовослужбовця. Зазначив, що в подальшому цей бойовий наказ було успішно виконано іншими військовослужбовцями, під час проходження військової служби ОСОБА_7 мав схильність до вживання алкогольних напоїв;

- показами свідка ОСОБА_13 , наданими ним безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції, згідно яких 10.04.2025 в пункті тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 було вишиковано відділення з семи військовослужбовців, після чого першим заступником командира батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ майором ОСОБА_9 під відеофіксацію було оголошено письмовий бойовий наказ командира батальйону про необхідність заняття з 21:00 11.04.2025 ВП «МАЯК», розташованому в н.п. Удачне Донецької області з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади. Після оголошення наказу ОСОБА_7 відмовився його виконувати, з яких саме причин , не пам`ятає. Свідок зазначив, що після оголошення бойового наказу майор ОСОБА_9 підходив до кожного військовослужбовця та питав причину його відмови від виконання наказу;

- показами свідка ОСОБА_9 , наданими ним безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції, згідно яких 10.04.2025, перебуваючи на посаді першого заступника командира 1-го батальйону оперативного призначення - начальника штабу в/ч НОМЕР_1 НГУ, в пункті тимчасової дислокації підрозділу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , він вишукував відділення військовослужбовців, серед яких був ОСОБА_7 , та під відеофіксацію оголосив письмовий бойовий наказ командира батальйону ОСОБА_10 про необхідність заняття з 21:00 11.04.2025 ВП «МАЯК», розташованому в н.п. Удачне Донецької області з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади. Після оголошення наказу ОСОБА_7 відмовився його виконувати, з яких саме причин він не пам`ятає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання вищевказаних свідків, які були безпосередніми очевидцями події, при яких ОСОБА_7 було здійснено протиправні дії.

Будь-які підстави вважати, що показання свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:

- даними наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 152, згідно якого ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка (з гідропневматичних і механічних агрегатів і вузлів) відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного обслуговування озброєння та військової техніки 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ (а.с. 60 к/п);

- даними наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №25 21.01.2025, згідно якого солдата ОСОБА_7 призначено на посаду гранатометника 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 61 к/п);

- даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.12.2023 за №364 старший лейтенант ОСОБА_9 (Г-034205), з 06.12.2023 призначений на посаду першого заступника командира 1-го батальйону, оперативного призначення начальника штабу в/ч НОМЕР_1 НГУ (к/п а.с. 66);

- даними витягу з бойового розпорядження т.в.о. командира 1 батальйону оперативного призначення 3 бригади оперативного призначення Національної гвардії України ОСОБА_14 №04/600 дск від 10.04.2025, згідно якого наказано командиру 1 роп, 2 роп, врсп в термін до 22:00 10.04.2025 сформувати зведене відділення в кількості 7 військовослужбовців:

солдата ОСОБА_15 (Г-190140), помічника гранатометника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення;

солдата ОСОБА_16 ( НОМЕР_2 ), помічника гранатометника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення;

солдата ОСОБА_7 (Г-192481), гранатометника 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення;

сержанта ОСОБА_17 ( НОМЕР_3 ), техніка 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення;

молодшого лейтенанта ОСОБА_18 (Г-186529), командира 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення;

молодшого сержанта ОСОБА_12 (Г-191546) водія 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення;

солдата ОСОБА_11 ( НОМЕР_5 ), водія 1-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 1-го батальйону оперативного призначення.

З 21.00 11.04.2025 здійснити заняття ВП «МАЯК» (здійснити заняття ВП «МАЯК» (37U CP XXXXXXXXXX) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади (к/п а.с. 15-16, 67-68);

- даними наказу т.в.о. командира частини НОМЕР_1 ОСОБА_19 від 08.04.2025 № 1196 «Про призначення службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу солдатами ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 », згідно якого було призначено службове розслідування за фактом відмови від виконання наказу 3 військовослужбовцями, зокрема солдатом ОСОБА_7 (к/п а.с. 57-58);

- даними рапорту командира 1 батальйону оперативного призначення ОСОБА_14 від 10.04.2025, згідно якого 3 військовослужбовця, в тому числі солдат ОСОБА_7 висловив відкриту відмову від виконання його наказу, згідно якого в термін до 22:00 10.04.2025 сформувати зведене відділення в кількості 7 військовослужбовців та з 21.00 11.04.2025 здійснити заняття ВП «МАЯК» (здійснити заняття ВП «МАЯК» (37U CP XXXXXXXXXX) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади (к/п а.с. 59);

- даними висновку службового розслідування за фактом невиконання наказу військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ, зокрема солдата ОСОБА_7 вбачається, що заступником командира 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 1 батальйону оперативного призначення лейтенантом ОСОБА_20 на підставі наказу командира частини НОМЕР_1 від 10.04.2025 № 496 «Про призначення службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу солдатом ОСОБА_7 », було проведено службове розслідування. В ході розслідування встановлено, що до командира військової частини надійшов рапорт т.в.о. командира 1 батальйону оперативного призначення майора ОСОБА_14 про те, що 10.04.2025, перебуваючи у пункті тимчасової дислокації 1 БОП у м. Харкові 3 (троє) військовослужбовців, зокрема солдат ОСОБА_7 , висловили відкриту відмову від виконання бойового розпорядження командира 1 батальйону оперативного призначення №04/600 дск від 10.04.2025, згідно якого в термін до 22:00 10.04.2025 сформувати зведене відділення в кількості 7 військовослужбовців та з 21.00 11.04.2025 здійснити заняття ВП «МАЯК» (здійснити заняття ВП «МАЯК» (37U CP XXXXXXXXXX) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади.

Опитаний заступник командира 1 батальйону оперативного призначення начальник штабу майор ОСОБА_9 , пояснив, що 10.04.2025 року знаходячись в ПТД підрозділу, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , він віддав наказ в термін до 22:00 10.04.2025 сформувати зведене відділення в кількості 7 військовослужбовців та з 21:00 11.04.2025 року здійснити заняття ВП «МАЯК» з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади, після чтого як він віддав наказ 3 (три) військовослужбовці, серед яких був солдат ОСОБА_7 висловили відкриту відмову від його виконання.

Опитані технік 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення сержант ОСОБА_13 , командир 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення молодший лейтенант ОСОБА_18 , водій 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення молодший сержант ОСОБА_12 , водій 1 розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 1 батальйону оперативного призначення солдат ОСОБА_11 пояснили, що 10.04.2025, знаходячись в ПТД підрозділу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , він був свідком того як солдат ОСОБА_7 висловив відкриту відмову від виконання наказу майора ОСОБА_9 , першого заступника командира 1 батальйону оперативного призначення начальника штабу, згідно з бойовим розпорядженням командира 1 боп НОМЕР_6 броп НГУ №04/600 дск від 10.04.2025.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що даний факт невиконання бойового наказу, зокрема, гранатометником 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення солдатом ОСОБА_7 , стався внаслідок порушення ним вимог статей 29, 30, 32 та 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім того, в діях зазначених військовослужбовців, зокрема ОСОБА_7 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Причинами даного правопорушення стали: особиста недисциплінованість військовослужбовців, недодержання ними порядку і правил установлених військовими статутами та іншим законодавством України питань проходження військової служби, низька усвідомленість свого військового обов`язку та низькі морально-психологічні якості (к/п а.с. 50-56).

- даними службової характеристики від 18.04.2025, згідно якої солдат ОСОБА_7 за своїми морально-діловими якостями займаній посаді не відповідає (к/п а.с. 79);

- даними медичної характеристики від 14.04.2025, згідно якої солдат ОСОБА_7 на первинному медичному огляді по прибуттю у військову частину, скарг на стан здоров`я не висловлював. ЗЧМТ, сноходіння, енурез заперечував. За результатами огляду був признаний здоровим. До медичного пункту в/ч НОМЕР_1 за медичною допомогою не звертався (к/п а.с. 80);

- даними протоколу огляду предмету та постанови про визнання та приєднання речового доказу (CD-диску з відеозаписом подій 10.04.2025) до кримінального провадження від 12.05.2025 (а.с. 84-89 к/п), згідно яких старшим слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління територіального управління ДБР під час огляду вказаного CD-диску, який надійшов разом з матеріалами службового розслідування з ВЧ НОМЕР_1 НГУ, та дослідження за допомогою стаціонарного системного блоку комп`ютера «Lenovo», розміщеної на ньому інформації встановлено, що на диску міститься відео-файл з назвою «Лукашук_Хабайло_Горбачов» тривалістю 2 хвилини, який знято на особистий мобільний телефон офіцера секції S-1 1 батальйону оперативного призначення ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_21 . При відкритті відео-файлу за допомогою програми «VLC Media player» встановлено, що на ньому мається відеозапис, на якому зображено факт доведення наказу особовому складу військової частини НОМЕР_1 . На початку відеозапису міститься зображення ОСОБА_9 , який оголошує бойове розпорядження вишикуваним військовослужбовцям, зачитує поіменно осіб з числа особового складу, які мають виконувати вказане бойове розпорядження. Надалі ОСОБА_9 запитує у вказаних військовослужбовців, чи є такі хто відмовляється виконати бойове розпорядження та дає команду вийти зі строю. Першим виходить та представляється ОСОБА_7 , який повідомляє, що він відмовляється виконати бойовий наказ, оскільки він не готовий ні морально, ні фізично за станом здоров`я. Після цього солдат ОСОБА_16 повідомив, що не готовий виконати бойовий наказ за сімейними обставинами, а третім солдат ОСОБА_15 повідомляє, що не може виконати бойовий наказ за сімейними обставинами та станом здоров`я;

- дослідженим в судовому засіданні відповідного відеозапису на CD-диску встановлено, що на ньому дійсно міститься відео-файл, на якому розміщено запис саме того перебігу обставин оголошення 10.04.2025 семи вишикуваним військовослужбовцям бойового наказу про здійснення з 21.00 11.04.2025 вказаним зведеним відділенням військовослужбовців, в тому числі і солдатом ОСОБА_7 заняття ВП «МАЯК» з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади, а також фрагмент, де ОСОБА_7 виходить зі строю і повідомляє майору ОСОБА_9 , що він не готовий ні морально, ні фізично за станом здоров`я виконувати наказ (а.с. 90 к/п);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного 10.04.2025 старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, підозрюваний ОСОБА_7 був фактично затриманий 10.04.2025 о 16 годині 10 хвилин за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 92-94 к/п);

- даними довідки медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» №1195 від 12.12.2024 солдат ОСОБА_7 1981 р.н. пройшов медичний огляд у медичній (військово-лікарській комісії) ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» 12 грудня 2024р. Встановлено, що у нього мається ХОЗЛ, хронічний бронхіт з незначним порушенням функції дихання по рестриктивному типу. Викривлення носової перегородки з порушенням носового дихання праворуч. Вазомоторний риніт. Простий короткозорий астигматизм в 0,25 Д правого ока, в 0,5 Д лівого ока. Акцентуація особистості за дистимічним та неврівноваженим типом реагування. Вказані захворювання пов`язані з проходженням військової служби.

Посилаючись на викладене та положення статей 46 в, 45 б та графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності (непридатності) до військової служби, служби у військовому резерві, Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженої наказом МВС України №285, медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України в Харківській області» надала висновок, що ОСОБА_7 придатний до військової служби в/ч НОМЕР_1 (к/п а.с. 133).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, визначений КПК України, надано не було. При цьому суд створив сторонам необхідні умови для реалізації ними їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Наведені вище докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою щодо фактичним обставин учинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обґрунтовано взяті судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що свідки могли обмовити ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення через їх зацікавленість, в матеріалах провадження немає.

Крім того, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що станом на 10.04.2025 він не виконував обов`язки військової служби, яка була йому призупинена в силу ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є такими, що суперечать встановленим обставинам справи, з огляду на наступне.

Матеріали кримінального провадження містять наказ командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 152 від 12.05.2023 року ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка (з гідропневматичних і механічних агрегатів і вузлів) відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного обслуговування озброєння та військової техніки 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ (с/с. а.с. 184).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ №144 від 03.06.2024 року солдата ОСОБА_7 з 28.05.2024 року було виключено з усіх видів забезпечення, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини (с/с а.с. 185).

В подальшому наказом т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 НГУ №309 від 24.11.2024 року солдата ОСОБА_7 з 11.06.2024 року звільнено з посади механіка до його повернення у військову частину або до дня набрання чинності рішення суду про визнання його безвісно відсутнім, чи оголошення померлим, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі (с/с а.с 186).

Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №309 від 24.11.2024 року солдат ОСОБА_7 вважається таким, що з 15.11.2024 року прибув до військової частини після самовільного її залишення та зарахований на всі види забезпечення (с/с/ а.с. 187).

Згідно з витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21.01.2025, уважати таким, що приступив до виконання обов`язків: солдат ОСОБА_7 (Г-192481), з 21.01.2025 за посадою гранатометника 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення (ВОС-103061П), який призначений на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 20.01.2025 №8о/с. Підстава: рапорт солдата ОСОБА_7 (а.с. 188).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.06.2025 ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст. 401 КК України (а.с. 189-192) проте ця обставина не спростовує, що у відповідності до вищезазначених наказів ОСОБА_7 станом на 10.04.2025 був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Отже, вищевказані показання свідків та письмові докази у кримінальному провадженні, в їх взаємозв`язку та сукупністю, на переконання колегії суддів апеляційного суду, повністю доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Крім того, у показаннях сам обвинувачений не заперечував факту відмови виконувати наказ, оскільки він не готовий ні морально, ні фізично за станом здоров`я.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі призначити такий вид і розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань, не пов`язаних із проходженням військової служби, інвалідності немає, неодружений, не має будь-яких осіб на утриманні, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 НГУ, де характеризується посередньо, має постійне місце проживання та реєстрації. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд також урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке є небезпечним тяжким військовим злочином, оскільки вчинене під час широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України і введеного воєнного стану, посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі й породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, а отже, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань.

З огляду на зазначене, суд призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Отже, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає приписам ст. 50, 65 КК України.

Всі інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та враховані судом при ухваленні обвинувального вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: