ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/728/26 Справа № 182/752/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Кривий Ріг

05 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000417 відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки.

Відповідно до вироку суду, 11 травня 2023 року приблизно о 13 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить йому на праві власності, рухався в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги Р-73, сполученням «Дніпро-Нікополь», що проходить по території Нікопольського району Дніпропетровської області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку м. Нікополь в напрямку м. Дніпро.

У вищевказаний час, тобто 11 травня 2023 року приблизно о 13 годині 20 хвилини, в попутному напрямку, попереду, зі швидкістю приблизно 90 км/год, рухався автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , 1959 року народження, на передньому пасажирському місці якого перебувала ОСОБА_10 , 1935 року народження. Попереду зазначеного автомобіля, зі швидкістю приблизно 90 км/год., рухався автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 , 1980 року народження, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_12 , 1970 року народження та на задньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_13 , 1938 року народження.

Окрім цього у вищевказаний час, тобто 11 травня 2023 року приблизно о 13 годині 20 хвилин, в зустрічному напрямку, тобто боку м. Дніпро в напрямку м. Нікополь, по автодорозі Р-73 сполученням «Дніпро-Нікополь», в порушення вимог п.п. 12.6 «г», 12.9 «б», зі швидкістю не менше ніж 126,4...131,9 км/год., рухався автомобіль «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_14 , 1976 року народження.

Надалі, під час зближення, водій ОСОБА_7 , проявляючи недбалість, здійснюючи рух зі швидкістю приблизно 140 км/год, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, в районі електроопори №143/107, перед зміною напрямку руху ліворуч, для виконання маневру обгону автомобілів «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_3 та «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_6 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінив свій напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху, при цьому не надав дорогу рухаючомусь в зустрічному напрямку автомобілю «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_7 , в результаті чого створив небезпеку для руху водію ОСОБА_14 , який в подальшому в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини автодороги Р-73 праворуч та продовживши некерований рух, виїхав на зустрічну смугу для руху та допустив зіткнення передньою правою бічною частиною автомобіля «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_7 із передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_6 . Далі з автомобілем «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_8 в гальмуванні допустив зіткнення автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а саме контактував передньою лівою частиною з задньою правою частиною автомобіля «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_8 . Після чого, водій автомобіля «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , не зупиняючись, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій автомобіля «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_9 , ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.6), 2.10a), 10.1, 12.6.г), 12.9.6), 14.2.в) Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п.п. 10.1 та 14.2 в) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, а саме: садна в лобній області дещо ліворуч і на спинці носа ліворуч, закритий осколковий перелом кісток носа, садна на обох щоках, забита рана на підборідді, інфільтруючий крововилив в товщі м`яких покривних тканин голови в лобній області дещо ліворуч, крововиливи в товщі речовини головного мозку, прямі повні переломи 3-6 ребер по правій середньо-ключичній лінії, непрямі повні переломи 2-5 ребер по лівій лопатковій лінії, забої легень по заднім поверхням, розрив селезінки, масивні крововиливи в товщі навколониркової клітковини, закриті переломи обох кісток правого передпліччя в нижній третині, відкритий багато уламковий перелом (розтрощення) лівої плечової кістки і кісток лівого передпліччя в проекції лівого ліктьового суглобу, відкритий багатоуламковий перелом лівої стегнової кістки, закриті багато уламкові переломи обох кісток лівої гомілки в нижній третині; рвано-забита рана лівого передпліччя, численні синці та садна на тулубі і кінцівках, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 11 травня 2023 року приблизно о 13 годині 20 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто на автодорозі Р-73 сполученням «Дніпро-Нікополь» в районі електроопори №143/107, від сумісної тупої травми голови тулубу та кінцівок у вигляді численних синців, саден та забитих ран на голові, тулубі та кінцівках, численних переломів ребер і кісток кінцівок, ушкоджень внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку.

Також в результаті даної дорожньо-транспортної події пасажирці автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_13 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, а саме: інфільтруючий крововилив в товщі м`яких покривних тканин голови в лобно-тім?яній області посередині, дифузні крововиливи під м`які мозкові оболонки в області лобних і тім`яних часток обох півкуль головного мозку та в речовину головного мозку, прямі повні переломи 9-12 ребер по правій біляхребтовій лінії, 2-12 ребер по лівій біляхребтовій лінії, 9,10 ребер по правій лопатковій лінії з ушкодженнями пристінкової плеври, непрямі повні переломи 2-9 ребер по правій передньо-пахвовій лінії, 6-9 ребер по лівій середньо-ключичній лінії, забої та розриви легень по заднім поверхням, правобічний гемоторакс (близько 1000 мл рідкої крові і згортків в правій плевральній порожнині), лівобічний гемоторакс (близько 200 мл рідкої крові в лівій плевральній порожнині), гемоперитонеум (близько 50 мл рідкої крові в черевній порожнині), розрив селезінки, масивні крововиливи в товщі навколониркової клітковини, закритий перелом правої стегнової кістки; рвано-забита рана правого плеча, садна на гомілках, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала 11 травня 2023 року приблизно о 13 годині 20 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто на автодорозі Р-73 сполученням «Дніпро-Нікополь» в районі електроопори №143/107, від сумісної тупої травми голови тулубу та кінцівок у вигляді крововиливу в товщі м`яких покривних тканин голови в лобно-тім?яній області посередині, крововиливів під м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку; переломів ребер по декільком анатомічним лініям, забоїв та розривів легень, розриву селезінки, масивних крововиливів в товщі навколониркової клітковини, закритого перелому правої стегнової кістки, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку.

Також в результаті даної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_12 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої вушної раковини, садна правої надбрівної області, лівого крила носу, лівої виличної області, підщелепної області, синець передньо-внутрішньої поверхні лівого плеча в середній третині, синець внутрішньої поверхні лівого передпліччя у верхній третині, внутрішньо-шкіряні крововиливи на лівій бічній поверхні грудної клітини, садна основних фаланг 2-х пальців обох кистей, садна передніх поверхонь обох колінних суглобів та обох гомілок у верхніх-середніх третинах, синець тильної поверхні лівої стопи, при внутрішньому дослідженні: крововилив у м`яких тканинах передньої поверхні грудей зліва, лівобічний гемопневмоторакс, крововилив у черевній порожнині, розрив лівого купола діафрагми, множинні крововиливи в тканину правої і лівої легень, множинні розриви верхньої частки лівої легені, забій нирок, забій селезінки з множинними розривами, забій серця, забій аорти, забій печінки з розривами, переломи 2-5-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, переломи 8-9-го ребер зліва по білягрудинній лінії, переломи 8-9-го ребер зліва по передньо-паховій лінії, переломи 9-10-го ребер зліва по задньо-пахвовій лінії, переломи 2-6-го ребер зліва по біляхребтовій лінії, перелом 7-го ребра справа по передньо-пахвовій лінії, крововилив у м`які тканини передньої поверхні правої гомілки в середній третині, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , настала 11 травня 2023 року приблизно о 13 годині 20 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто на автодорозі Р-73 сполученням «Дніпро-Нікополь» в районі електроопори №143/107, від поєднаної травми голови, грудей, живота, верхніх і нижніх кінцівок у вигляді множинних забоїв м`яких тканин різних частин тіла, множинних переломів ребер і множинних ушкоджень внутрішніх органів, що ускладнилося розвитком травматичного шоку.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 поданоапеляційну скаргу, в якій він просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 рокускасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції. Визнає, що своїми діями створив аварійну ситуацію, але вважає, як би автомобіль під керуванням ОСОБА_14 дотримувався швидкісного режиму, то ДТП можливо було б уникнути. На думку обвинуваченого, призначене судом І інстанції покарання, є занадто суворим, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69, 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що судом І інстанції не враховано, що він раніше не судимий, має двох старших сестер, які є особами похилого віку, і одна є інвалідом, яка потребує стороннього догляду. Він єдина особа в родині, яка фізично за станом здоров`я може здійснювати догляд за близькими.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , правильність обраної судом кваліфікації, просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 рокускасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок в цій частині та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 286 КК Україниу виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Зазначає, що судом І інстанції не взято до уваги, що у результаті порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху загинуло троє осіб, що свідчить про настання особливо тяжких наслідків, ОСОБА_7 рухався із перевищенням дозволеної швидкості, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, не зупинився після вчинення ДТП та залишив місце події, чим продемонстрував байдужість до життя потерпілих і наслідків своїх дій. Вказує, що в подальшому обвинувачений намагався уникнути відповідальності, перешкоджаючи слідству, не з`являючись на допит, ігноруючи виклики, що підтверджується протоколом проведення НС(Р)Д від 24.07.2023 року, де були зафіксовані телефонні розмови ОСОБА_7 з особою, яка надавала йому консультації і обіцяла «вирішити питання», а він в свою чергу визнав ту обставину, що був учасником ДТП.

Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, будучиповідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду І інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

З апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора вбачається, що сам факт порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель кількох осіб, що підтверджується висновками експертиз та належними доказами по справі, ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, а тому, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає оскаржуваний вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні не в повному обсязі.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він визнає, що своїми діями створив аварійну ситуацію, але вважає як би автомобіль під керуванням ОСОБА_14 дотримувався швидкісного режиму, то ДТП, нібито, можливо було б уникнути, колегія суддів зазначає наступне.

Свідок ОСОБА_14 в суді І інстанції повідомив, що 11.05.2023 року він керував автомобілем Ніссан Максіма і їхав з м. Дніпро в напрямку м. Нікополь зі швидкістю не більше 100 км/год. Побачив попереду автомобіль ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному йому напрямку і здійснював маневр обгону двох автомобілів одразу. Він, як водій сподівався, що автомобіль заїде поміж двох автомобілів у своїй смузі руху, але він створив йому перешкоду у русі, виїхавши на його смугу. Він загальмував екстрено, правим колесом схопив узбіччя, де щебінь і його автомобіль занесло на зустрічну смугу, де в некерованому стані він здійснив зіткнення з автомобілем «99».У нього було запаморочення, він вибрався з автомобіля через переднє пасажирське сидіння. На його переконання Фольцваген їхав зі швидкістю не менше 140 км/год. Ніяких обмежень оглядовості не було, ділянка дороги рівна. З того моменту, як він виявив для себе небезпеку, а це 500м, як встановили на слідчому експерименті, він знизив швидкість і почав екстрено гальмувати.

Свідок ОСОБА_9 суду І інстанції повідомив, що 11.05.2023 року приблизно о 12 год. він їхав на автомобілі з матір`ю з м. Нікополя. В дзеркало заднього виду він побачив автомобіль Фольцваген, як йому здалося світлого кольору (сірий), бо його сліпило сонце. Фольцваген «летів», обігнав його автомобіль і той, що їхав попереду нього. Він рухався по зустрічній смузі і не займав свою смугу руху. На зустрічній смузі руху рухався автомобіль Ніссан, який вдарив «99» і там померли троє осіб. А він тоді, гальмуючи вдарився в Ніссан. Ніссан і Фольцваген роз`їхалися на зустрічній для їх автомобілів смузі руху. Після чого Ніссан схопив узбіччя, його закрутило і винесло на смугу руху їх автомобілів. Фольцваген був під керуванням обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_18 в суді І інстанції повідомив, що 11.05.2023 року він керував транспортним засобом ВАЗ2110 і рухався з м. Нікополя в напрямку м. Дніпро зі швидкістю не більше 90 км/год. За блокпостом його наздогнав автомобіль Фольцваген Джетта сірого кольору, який обігнав його і автомобіль ДАФ, який рухався попереду нього. Швидкість Фольцвагена була не менше 120 км/год і на його переконання, останній прискорювався на трасі, бо зник з його поля зору. Приблизно через 5 км по ходу свого руху він помітив дим на дорозі, а коли під`їхав, то виявилося, що відбулася ДТП. В автомобілі «99» було троє мертвих, а з ВАЗ2108 він допоміг чоловіку витягнути жінку похилого віку. Потім почали зупинятися інші автомобілі і хтось викликав швидку допомогу. На дорозі також був автомобіль Ніссан Максіма чорного кольору.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-23/27695-ІТ від 20.09.2023 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Jetta» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.6 «г», 12.9 «б», 10.1 та 14.2 «в» Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Volkswagen Jetta» ОСОБА_7 визначалась виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 14.2 «в» ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Volkswagen Jetta» ОСОБА_7 , не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 14.2 «в» ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Згідно до вказаного висновку експерта, у даній дорожній обстановці водій автомобіля ОСОБА_14 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12,6 «т», 12.9 «б», 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху. Водій ОСОБА_14 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta» шляхом гальмування при русі прямолінійно як при фактичної так і при русі з допустимою на даній автодорозі швидкістю, при заданих вихідних даних, то з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Nissan Maxima» ОСОБА_14 , опинився в аварійній обстановці.

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 24.07.2023 року, в ході проведення НС(Р)Д були зафіксовані телефонні розмови ОСОБА_7 . Так, 03.07.2023 року ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_19 та розповідав обставини ДТП, а саме повідомив момент, коли він здійснював обгін автомобілів, які рухались попереду по його смузі руху, як автомобіль, який рухався йому на зустріч почав гальмувати та його почало крутити і він здійснив зіткнення з автомобілями, які рухались вже позаду нього. Крім того, він вказав, що повертався на свою смугу руху і як, чув позаду зіткнення автомобілів, спочатку з одним, а потім з іншим. Також, він вказав, що при допиті в поліції він повідомив, що нічого не пам`ятає, нічого не знає та нічого не бачив. Крім того, 12.07.2023 року під час розмови з адвокатом, адвокат повідомив йому, що згідно матеріалів справи, водій автомобіля Ніссан гальмував на своїй смузі свого руху, а не на смузі руху ОСОБА_7 і вказав, що ОСОБА_7 згадувати факт ДТП не потрібно.

За таких обставин, колегія суддів розцінює доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він визнає, що своїми діями створив аварійну ситуацію, але вважає як би автомобіль під керуванням ОСОБА_14 дотримувався швидкісного режиму, то ДТП, нібито, можливо було б уникнути, як спосіб самозахисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки його доводи спростовуються висновком експерта, відповідно до якого, водій ОСОБА_14 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta», проте технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Volkswagen Jetta» ОСОБА_7 визначалась виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 14.2 «в» ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх і саме його дії з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Що ж стосується покарання, призначеного судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що воно не відповідає вимогам Закону про кримінальну відповідальність та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок м`якості.

Обвинувачений ОСОБА_7 як в суді І інстанції, так і під час апеляційного розгляду, провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Колегія суддів вважає, що при призначені покарання ОСОБА_7 , судом І інстанції не в повній мірі взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, а такожособу обвинуваченого ОСОБА_7 , який частково визнав вину, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має позитивну характеристику.

На думку колегії суддів, судом І інстанції не в повній мірі враховано конкретні обставини справи, а саме що у результаті порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху загинуло троє осіб, що свідчить про настання особливо тяжких наслідків, ОСОБА_7 рухався із перевищенням дозволеної швидкості, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, не зупинився після вчинення ДТП та залишив місце події, чим продемонстрував байдужість до життя потерпілих і наслідків своїх дій.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом І інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_7 , повністю усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та розуміючи, що буде нести за них відповідальність, намагався уникнути відповідальності та приховати фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом проведення НС(Р)Д від 24.07.2023 року, де були зафіксовані телефонні розмови ОСОБА_7 з особою, яка надавала йому консультації і обіцяла «вирішити питання», а він в свою чергу визнав ту обставину, що був учасником ДТП.

Також, колегія суддів зазначає, що суд І інстанції визнав як пом`якшувальну обставину - часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_20 , при цьому, відомостей щодо відшкодування шкоди іншим потерпілим, матеріали справи не містять.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він є пенсіонером і фактично здійснює догляд за сестрами похилого віку 1939 р.н.,1942 р.н., які потребують стороннього догляду, не є безумовним обов`язком суду для зміни міри покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Таке покарання відповідатиме вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображатиме співмірність злочину та кари.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду І інстанції і ухвалює новий вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора є слушною та обґрунтованою, яка підлягає задоволенню, а вирок суду І інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з постановленням нового вироку в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 286 КК Україниу виді 7 (семи) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: