Справа №648/4959/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001512 від 30.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненені особливо тяжкого злочину проти життя людини, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, систематично в судові засідання не з`являвся, оголошувався судом у розшук, а тому існує ризиик переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, існує ризик того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, оскільки з метою уникнення від кримінальної відповідальності може схиляти свідків до надання неправдивих свідчень.

Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , оскільки у разі необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримання ним належноїпроцесуальної поведінки та виконання обов`язкі є сумнівним.

Виходячи з викладеного , зважаючи на те, що ОСОБА_6 є особою раніше судимою, застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, не здатне забезпечити ненастання вказаних ризиків, прокурор просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави.

Захисник та обвинувачений заперечили проти задоволення клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаюсь на те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті ( ч.2 ст.177 КПК України).

Так, за змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2026 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

В контексті даного питання суд враховує практику ЄСПЛ згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу обвинуваченого, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

На думку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності , свідчить про існування вищевказаного ризику.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Водночас, суд не погоджується з доводами прокурора про існування ризику того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурором не надано доказів на підвердження існування вказаного ризику, обгрунтовуючи існування цього ризику, прокурор фактично посилається на ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

Суд бере до уваги, що обвинувачений тривалий час перебуваючи на волі більше до кримінальної відповідальності не притягувся, має постійне місце проживання, кримінальне провадження щодо нього перебуває у провадженні суду тривалий час.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.1 цієї статті, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку , що для забезпечення покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігання наведеним ризикам, достатньо застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, отже у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 369, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому залишати житло з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, крім часу дії повітряної тривоги, під час якої ОСОБА_6 , може перебувати у найблищому бомбосховищі до місця проживання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на строк до 11.04.2026 року такі обов`язки:

??- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі м. Фастів Київської області без дозволу суду;

??- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду.

Строк дії ухвали до 11.04.2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3