Номер провадження:1-кп/521/711/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000298 від 18.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Хаджибейського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

Ухвалою суду від 19.11.2025 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Хаджибейського районного суду міста Одеси для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 зупинене до його розшуку.

13.03.2026 року у наслідок розшукових дій було встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення та на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначивши, що під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого обирався запобіжний захід у вигляді тримання під варто з визначенням розміру застави, після внесення застави почав переховуватись від суду, обвинувачений не виправдав обов`язків покладених на нього. Крім того, просив заставу звернути в дохід держави.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на певні сімейні обставини, просив надати йому другий шанс та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, просила обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та не звертати внесену заставу в дохід держави.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1, ч.2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до трьох років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Обвинувачений раніше судимий, не працюючий, має постійне місце проживання, ухилявся від явки до суду та був оголошений його розшук, тому наявність у обвинуваченого місця проживання не може виключити ризику його ухилення, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, може вчинити інші злочини.

З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 10.07.2024 року було оголошено розшук обвинуваченого у зв`язку із його неявками в судові засідання. В подальшому після встановлення місця знаходження обвинуваченого ухвалою суду від 17.01.2025 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень. За умови внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.194 КПК України були покладені обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

20.01.2025 року за обвинуваченого ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області було внесено заставу у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень. Після внесення застави обвинувачений ОСОБА_4 не виконав обов`язків покладених на нього, почав переховуватися від суду та не з`являтися до судових засідань. Судом неодноразово постановлялись ухвали про привід останнього, які виконані не були, у зв`язку з чим ухвалою суду від 19.11.2025 року було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Хаджибейського районного суду міста Одеси для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було зупинене до його розшуку. 13.03.2026 року у наслідок розшукових дій було встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 .

Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, серед яких ризик переховувавння від суду є реальним, оскільки ОСОБА_4 переховувався від суду тривалий час, двічі ухвалою суду було оголошено його розшук, у наслідок якого встановлено місце перебування обвинуваченого, який також є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та відсутні підстави для обрання стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Враховуючи наведене та особу обвинуваченого, який не виконав покладених на нього обов`язків післі внесення застави, став переховуватися від суду, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно частини дев`ятої цієї статті питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час ухилявся від явки до суду та не виконав покладені на нього обов`язки, а тому застава, внесена за обвинуваченого, за клопотанням прокурора підлягає зверненню у дохід держави .

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 рахувати з моменту постановлення ухвали судом 13.03.2026 року до 11.05.2026 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 176, 177, 178, 182, 183, 193,194, 196 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 11.05.2026 включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали суду становить до 11.05.2026 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Заставу у сумі 30280 грн., внесену за обвинуваченого ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області 20.01.2025 року, звернути в дохід держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1