Справа № 461/1232/26
Провадження № 1-кс/461/876/26
УХВАЛА

18.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000171 від 28.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що 22 серпня 2025 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 звернувся до адвоката ОСОБА_5 з метою отримання консультації та правничої допомоги із питань визнання особи недієздатною, встановлення опіки над його бабою ОСОБА_6 та призначення його опікуном останньої.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 , будучи обізнаним про факт оголошення в Україні загальної мобілізації та усвідомлюючи, що ОСОБА_4 є військовозобов?язаною особою, а відповідне рішення надасть останньому право на отримання відстрочки від призову під час мобілізації, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вимагання та одержання від ОСОБА_4 неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області як посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, рішення про визнання ОСОБА_6 недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуном останньої ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, адвокат ОСОБА_5 надав ОСОБА_4 вказівки щодо збору необхідної документації для наступного подання до суду разом із заявою про встановлення опіки. При цьому, ОСОБА_5 надав ОСОБА_4 чіткі настанови щодо змісту документів, які повинні бути подані в суд, зокрема останній зазначив, що необхідно отримати документи, які підтверджують наявність медичних захворювань в ОСОБА_6 та інші документи, які можна отримати в Дрогобицькій міській раді.

В подальшому, ОСОБА_4 отримавши необхідний перелік документів, 22 серпня 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, повторно зустрівся з адвокатом ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході зустрічі повідомив про отримання необхідних документів та висловив останньому побоювання про те, що в його бабусі наявні інші родичі, які можуть заперечувати щодо призначення його опікуном. Діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою отримання неправомірної вигоди для себе, використовуючи статус адвоката, ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_4 , що зможе допомогти у вирішенні питання призначення саме ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_6 та висловив останньому протиправну вимогу про надання неправомірної вигоди (без конкретизації розміру) за вплив на прийняття відповідного позитивного рішення суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що без надання адвокату ОСОБА_5 неправомірної вигоди відповідне рішення суду на його користь прийняте не буде, вимушений був погодитись на протиправну вимогу ОСОБА_5 .

В подальшому, продовжуючи реалізувати злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди для себе, 12 вересня 2025 року, близько 11:10 год. в ході чергової зустрічі ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_4 щодо зміни місця реєстрації ОСОБА_6 , а також висловив вимогу, щоб останній звернувся до лікаря, який поставить ОСОБА_6 на психоневрологічний облік з метою отримання відповідних медичних документів для подальшого подання їх до суду разом із заявою про встановлення опіки. Виконуючи вказівки адвоката, 10 жовтня 2025 року, близько 13:05 год., ОСОБА_4 в ході чергової зустрічі за адресою здійснення індивідуальної адвокатської діяльності, а саме: АДРЕСА_1 передав ОСОБА_5 копії медичних документів ОСОБА_6 .

З метою реалізації злочинного умислу на вимагання та отримання неправомірної вигоди для себе, ОСОБА_5 в січні 2026 року, більш точний час не встановлено, підготував та подав до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області заяву про встановлення опіки, яка надійшла до вказаного суду 30 січня 2026 року.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/804/26, провадження №32-0/442/183/2026 від 05.02.2026 заяву ОСОБА_4 про встановлення опіки залишено без руху.

У зв?язку із цим, діючи умисно, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання для себе неправомірної вигоди, 11 лютого 2026 року, близько 12:10 год., ОСОБА_5 призначив ОСОБА_4 зустріч на 12 лютого 2026 року за місцем здійснення адвокатської діяльності, що за адресою АДРЕСА_1 .

Під час вищезазначеної особистої зустрічі, 12 лютого 2026 року близько 13:20 год., що відбулася за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , створюючи передумови для вимагання неправомірної вигоди повідомив, що створюються штучні перешкоди для розгляду заяви про встановлення опіки.

В подальшому, в цей же день близько 13:30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, застосовуючи додаткові засоби конспірації висунув ОСОБА_4 протиправну та незаконну вимогу надати йому неправомірну вигоду в розмірі 3000 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області рішення про визнання ОСОБА_6 недієздатною, встановлення опіки та призначення ОСОБА_4 її опікуном.

Таким чином ОСОБА_5 створив умови, за яких ОСОБА_4 вважав, що іншим шляхом неможливо отримати рішення та вимушений був погодитись на протиправну вимогу ОСОБА_5 про надання останньому неправомірної вигоди у сумі 3000 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття відповідного позитивного рішення суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та протиправного збагачення, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи статус адвоката, ОСОБА_5 13 лютого 2026 року близько 16:05 год., перебуваючи в приміщенні свого кабінету, що за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_4 неправомірну вигоду, яку вимагав напередодні, а саме неправомірну вигоду в розмірі 3000 доларів США, що станом на 13 лютого 2026 року згідно з курсом НБУ становило 128 799,00 грн, за здійснення впливу на прийняття суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, який згідно з приміткою до ст. 369-2 КК України та підпунктом "ґ" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, рішення про визнання ОСОБА_6 недієздатною, встановлення опіки та призначення ОСОБА_4 її опікуном, що в свою чергу надасть останньому правові підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», після чого протиправну діяльність ОСОБА_5 було припинено правоохоронними органами, а предмет неправомірної вигоди вилучено.

14.02.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

13.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова проведено санкціонований обшук в офісному приміщенні, адвоката ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого серед іншого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документи, а саме:

-грошові кошти номіналом 1000 грн. у кількості 10 купюр в загальній сумі 10000 грн. поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти номіналом 100 євро купюрами в кількості 3 штуки загальною сумою 300 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 5 купюр номіналом 50 євро у загальній сумі 250 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 5 купюр номіналом 20 євро у загальній сумі 100 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 43 купюри номіналом 100 доларів США у загальній сумі 4300 доларів США, які поміщено в спец. пакет №5099737.

Слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, існує необхідність у вжитті заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту належних підозрюваному грошових коштів, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі та без участі підозрюваного з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

13.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова проведено санкціонований обшук в офісному приміщенні, адвоката ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого серед іншого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документи, а саме:

-грошові кошти номіналом 1000 грн. у кількості 10 купюр в загальній сумі 10000 грн. поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти номіналом 100 євро купюрами в кількості 3 штуки загальною сумою 300 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 5 купюр номіналом 50 євро у загальній сумі 250 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 5 купюр номіналом 20 євро у загальній сумі 100 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 43 купюри номіналом 100 доларів США у загальній сумі 4300 доларів США, які поміщено в спец. пакет №5099737.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 369-2 КК України, встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Тобто, у випадку визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши додані до клопотання документи, оцінивши доводи слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, що надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням. Слідчий суддя також враховує, що обізнаність власника про ризик можливого обмеження його права власності, в тому числі майбутньої конфіскації майна, може спричинити негайне його відчуження.

Слідчий суддя при цьому зважає на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду справи доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене слідчий суддя погоджується з заявленою слідчим необхідністю накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:

-грошові кошти номіналом 1000 грн. у кількості 10 купюр в загальній сумі 10000 грн. поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти номіналом 100 євро купюрами в кількості 3 штуки загальною сумою 300 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 5 купюр номіналом 50 євро у загальній сумі 250 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 5 купюр номіналом 20 євро у загальній сумі 100 євро, які поміщено в спец. пакет №5099737;

-грошові кошти в кількості 43 купюри номіналом 100 доларів США у загальній сумі 4300 доларів США, які поміщено в спец. пакет №5099737.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1