Справа № 576/2958/25
Провадження № 1-кп/589/401/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (дистанційно),

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (дистанційно),

представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження №0000321 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000321 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

24.12.2025 р. до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою до двох місяців, посилаючись на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання цього запобіжного заходу. В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначав, що зі спливом часу наявні в кримінальному провадженні ризики зменшуються. При цьому сама по собі тяжкість покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу та його подальшого продовження. Крім того, здійснювати вплив на свідків обвинувачений не може. Таким чином, просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в м.Кролевець.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважала його необґрунтованим. Просила суд застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений перебуває під вартою вже більше пів року.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу.

Інші потерпілі в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2025р. строк тримання ОСОБА_6 під вартою спливає 22.01.2026 р.

Відображення принципів вирішення питання про продовження дії щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України. Згідно зазначених норм, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; репутація, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Доцільність продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу є наразі актуальною. На цей час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу як тримання під вартою істотно не змінились.

Як вбачається з обвинувального акту та встановлено судом, ОСОБА_6 є особою молодого віку, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я осіб, за який йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі. Наявності міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого не встановлено. Так, ОСОБА_6 неодружений, проживає із сестрою, утриманців не має.

У сукупності із викладеним покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, що дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку та істотний ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Те, що обвинувачений є військовослужбовцем та учасником бойових дій не може бути стримуючим фактором, який може забезпечити його належну процесуальну поведінку. Більш того отримані ним навички і досвід під час військової служби розширюють його можливості переховування від суду.

Ризик вчинення обвинуваченим нового злочину також є цілком доведеним з огляду на наведені вище дані про особу обвинуваченого.

Разом із тим, наявність інших ризиків в судовому засіданні не доведено.

Суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

На даний час доказів того, що ризики вказані в ухвалах про обрання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінилися, та обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, стороною захисту не наведено.

Дійсно, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, однак таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами може збільшувати ризик втечі обвинуваченого настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відтак, за наявності встановлених ризиків, суд дійшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, як просили захисники, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобігання встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш ефективним для запобігання існуючим ризикам, оскільки більш м`які заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. При цьому вказаний захід забезпечення відповідає меті кримінального провадження та суспільному інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи викладене та те, що 22.01.2026р. спливає строк дії існуючого запобіжного заходу та немає реальної можливості станом на цю дату завершити судовий розгляд, суд погоджується з доводами клопотання прокурора та вважає, що його слід задовольнити та продовжити ОСОБА_6 дію існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.03.2026 року, включно.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людей, суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком до 12 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_2