Справа № 215/820/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про змінузапобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004765 від 04.09.2025,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 17.03.2026 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 травня 2026 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, посилаючись на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, оскільки він має двох малолітніх дітей, а їх мати (дружина обвинуваченого) ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Він має постійне місце проживання, тому буде переховуватись від суду. Крім того, вже допитано ключових свідків сторони обвинувачення, тому він не зможе впливати на них.

Прокурором подано клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання обґрунтовується тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу, зокрема, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, а у клопотанні обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав своє клопотання про зміну запобіжного заходу і заперечував проти заявленого клопотання прокурора. Додатково вказав, що він має роботу і стабільний дохід, про що надав відповідну довідку. Також зазначив, що свідків, які є військовослужбовцями він не знає, тому відповідно і не може на них впливати. Додав, що раніше, перебуваючи під домашнім арештом, не ухилявся від явки до суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , проти клопотання прокурора заперечував. Зауважує, що ризики вказані прокурором належним чином не обґрунтовані і не існують, а сама по собі тяжкість покарання не може бути самостійною підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Додав, що ОСОБА_3 має постійне місце роботи, малолітніх дітей, тобто у нього наявні міцні соціальні зв`язки.

Суд, вислухавши клопотання обвинуваченого та прокурора, з`ясувавши думку останніх та захисника, приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд на стадії судового розгляду не здійснює оцінку обґрунтованості підозри, оскільки обґрунтованість підозри вже була визнана при застосуванні до обвинуваченого на стадії досудового розслідування запобіжного заходу. Тому в контексті питання про зміну запобіжного заходу чи продовження його дії, суд оцінює як підстави, що слугували для обрання запобіжного заходу, так і їх чинність на етапі вирішення питання про його продовження, а так само оцінює обставини, на які сторона покликається в обґрунтування підстав для зміни запобіжного заходу на стадії судового розгляду.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У суду є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), і на це вказують такі обставини, як характер протиправних дій, в яких він обвинувачується; мотиви, за яких він вчинив дії, що ставляться йому у провину; тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні.

Також ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що згідно з пред`явленим йому обвинуваченням, він вчинив, зокрема, злочини проти власності у період іспитового строку, встановленого вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2024.

Проте суд зазначає, що наразі ризик впливу на потерпілого та свідків зменшився, оскільки потерпілий та основна частина свідків вже допитані судом.

Крім того, суд вважає недоведеним ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на не зазначення прокурором, які дії може вчинити обвинувачений для цього.

Суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_3 та особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, наявність офіційного працевлаштування, дружини і малолітніх дітей та місця реєстрації і проживання.

Разом з цим, зазначені дані про особу обвинуваченого, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення злочинів, у яких він обвинувачується, і це не завадило йому втриматись від протиправних діянь, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, у судовому засіданні достеменно встановлено, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений під важкістю відповідальності може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України відноситься до осіб, до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з посиланням на викладені обставини суд вважає непереконливими з огляду на наявність вказаних вище ризиків.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим ст.177 КПК України, зазначеним вище ризикам, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Тому, за результатами розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за доцільне, з урахуванням усіх обставин справи та особи обвинуваченого, не визначати йому розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізькій установі виконання покарань (№3)» на час розгляду справи у суді, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 липня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя