ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/54/26 Справа № 705/459/26 Категорія: ст.ст.176,181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря прокурора захисника - адвоката підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Христинівського відділу Уманської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Христинівського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим начальником Христинівського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 , поданим в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 23 січня 2026 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2026 року за № 0000099 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 22 січня 2026 року близько 23:35 год. в м. Христинівка Уманського району Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у житловий будинок за місцем проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_2 , та який належить останньому на праві власності, де, знаходячись в вітальній кімнаті, на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки - ОСОБА_13 , діючи з прямим умислом на знищення будинку та майна потерпілого ОСОБА_12 , шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді знищення житлового будинку та майна останнього, застосував джерело вогню від власної запальнички та підпалив куртку, яку виявив там же в будинку, яку кинув на диван, після чого в результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_10 в приміщенні вітальної кімнати будинку розпочалася пожежа, під час якої внаслідок дії вогню були знищені меблі та інше майно потерпілого ОСОБА_12 та пошкоджено кімнати житлового будинку, чим останньому була спричинена матеріальна шкода.

23 січня 2026 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2026 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без використання електронних засобів контролю в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 березня 2026 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні процесуальні обов`язки:

- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , крім випадків виклику до слідчого, прокурора або суду;

- зобов`язати з`являтися за кожною офіційною вимогою до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, Уманської окружної прокуратури, Уманського міськрайонного суду Черкаської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками щодо обставин даного кримінального провадження.

У період дії воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_10 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що докази, надані органами досудового розслідування, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, повідомленої ОСОБА_8 .

Також слідчий суддя вважала обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків, передбачених пунктом 1 та пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, які полягають у можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його винуватості у вчиненні злочину (санкція статті 194 ч.2 КК України передбачае покарання від 3 до 10 років) та незаконному впливу на потерпілого та свідків, та враховуючи обставини, а також особу підозрюваного, дійшла висновку, що у цьому конкретному випадку ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, а також ризик впливу на потерпілого та свідків, є визначальними при визначенні виду запобіжного заходу.

Також, на думку слідчого судді, підстави вважати обґрунтованими існування стосовно підозрюваного інших ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, а саме ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, наведених слідчим, у матеріалах клопотання відсутні та прокурором у судовому засіданні не доведені.

На думку слідчого судді, слідчим та прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , характер його вчинення та особу підозрюваного, ступіню ризиків вчинення дій, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку, що на цій стадіїї досудового розслідування для досягнення завданнь у цьому кримінальному провадженні, та досягнення належної процесуальної поведінки підозрюваного мождливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можлливістю внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 грн., з покдладенням на підозрюваного обов`язків, передбаених ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею не було взято до уваги те, що інкріміноване ОСОБА_8 діяння, має високий ступінь суспільної небезпеки,

за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Також, на думку прокурора, слідчим суддею при розгляді клопотання не було належним чином враховано вимоги ст.ст. 178,194 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також міцність його соціальних зв`язків.

У зв`язку із викладеним вважає, що враховуючи обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, обрання відносно підозрюваного будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не забезпечить виконання цілей кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухала думку учасників процесу, дослідила фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_10 слідчим суддею були дотримані.

Так, слідчий суддя встановила, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КПК України.

- наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальнму провадженні.

Слідчим суддею першої інстанції враховано, що підозрюваний ОСОБА_10 , який хоча і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак раніше не судимий, має місце реєстрації та місце проживання в АДРЕСА_1 ; офіційно не працевлаштований, є особою з інвалідністю 3 групи; не одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:

1.Ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 9, п.15);

2.Ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р., серія А, № 7, п.14);

3.Вчинення ним подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 10 п.9);

4.Або спричинення ним порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р., серія А, № 207, п.51).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, п.33.).

Колегія суддів зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку, зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_10 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких вона просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовила у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обравши щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2026 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 404, 405,419, 422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Христинівського відділу Уманської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2026 року, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4