Справа № 133/3243/21
Провадження №11-кп/801/351/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000271, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське (теперішня назва с. Махнівка) Козятинського району Вінницької області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом обставини

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 31 березня 2021 року близько 20:00 год, перебуваючи в альтанці для відпочинку, розташованій в парку ім. «О. С. Пушкіна», що у м. Козятині Вінницької області, виявив п`ять згортків з фольги з порошкоподібною речовиною світло рожевого кольору, які поклав до кишені своєї куртки та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де заховав їх в одній із кімнат будинку в жіночій куртці, що належить його матері ОСОБА_10

01 квітня 2021 року близько 10:40 год, під час проведення санкціонованого обшуку будинку АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено з жіночої куртки п`ять згортків з фольги з порошкоподібною речовиною світло рожевого кольору, яка містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 0,594 г.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Ухвалою Калинівського районного суду від 17 лютого 2026 року ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та закрито кримінальне провадження

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 4 118,88 грн.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Ухвала суду мотивована тим, що:

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та з моменту його вчинення минули строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, що є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 просить змінити ухвалу місцевого суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить указати в резолютивній частині ухвали, що ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 4 118,88 грн віднести за рахунок держави.

У решті ухвалу залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, проте у резолютивній частині ухвали не указав норму, що підлягала застосуванню;

якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито, а відносяться на рахунок держави;

ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, відтак витрати на їх проведення не підлягають стягненню з обвинуваченого та покладаються на державу.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 не заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутністю обвинуваченого, який належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, ця обставина не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Суд правильно встановив підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Ці висновки суду в апеляційних скаргах не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу указаної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, яка діяла на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, та підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. ст. 4, 5 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

З оскаржуваної ухвали слідує, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_9 , вчинено ним 31 березня 2021 року.

Отже, на час постановлення ухвали (17 лютого 2026 року) минуло понад чотири роки.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» акцентовано увагу судів на необхідність точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку (ухвали).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд дійшов вірного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, проте у резолютивній частині ухвали не указав кримінально правову норму Закону на підставі якої обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема: з витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів та експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

У цьому кримінальному провадженні витрати на залучення експерта при проведенні експертизи складають 4 118,88 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21) зроблено висновок:

«якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

Установлено, що ініціатором проведення судової експертизи у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала експерта.

Ураховуючи, що суд першої інстанції дійшов висновку про закриття цього кримінального провадження, процесуальні витрати на проведення судової експертизи у сумі 4 118,88 грн не підлягають стягненню з обвинуваченого та покладаються на державу.

Недотримання місцевим судом норм ст. 126 КПК України є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині стягнення процесуальних витрат, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 3 ч. 1 ст. 409 є підставою для зміни ухвали при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення норм кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 1 ст. 309 КК України змінити.

Указати у резолютивній частині ухвали про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 4 118,88 грн віднести за рахунок держави

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4