Справа № 467/1611/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-ща Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження №0000763, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження за №0000763, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, із посиланням на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Звернення умотивоване тим, що в ході досудового розслідування було проведено вичерпний обсяг слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення обставин події та особи, причетної до даного кримінального правопорушення, однак жодних позитивних результатів не отримано, жодній особі про підозру до цього часу не повідомлено.

Прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування було допитано ряд свідків, у т.ч. й потерпілу, але вони не надали органу досудового розслідування інформацію, яка б мала значення для досудового розслідування.

Оскільки відповідно до положень ч. 5 ст. 12 КК України, діяння, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином, а згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності за вчинення тяжкого злочину становлять 10 років, то вони у даному кримінальному провадженні вже закінчились.

З цим, прокурор просив указане кримінальне провадження закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, з підстав, що викладені ним у відповідному зверненні, і просив його задовольнити.

Застосоване право і мотиви прийнятого судом рішення

З`ясувавши позицію прокурора і дослідивши матеріали безпосередньо самого кримінального провадження, суд установив таке.

На підставі заяви ОСОБА_4 від 25 грудня 2013 року (протокол від 25 грудня 2013 року) органом досудового розслідування цього ж дня було внесено відомості до ЄРДР за №0000763 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що в ніч з 24 на 25 грудня 2013 року невідома їй особа, погрожуючи фізичною розправою, заволоділа належними їй грошовими коштами у сумі 900,00 грн.

Тож, суд, вирішуючи питання щодо можливості закриття цього кримінального провадження з підстав, що вказані прокурором, установив таке.

Частина друга статті 186 КК України встановлює відповідальність за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

Такі дії караються позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Відповідно до класифікації злочинів, що передбачена ст. 12 КК України ч.2 ст. 186 КК відноситься до тяжких злочинів (ч.5 ст.12 КК України).

Пунктом 4 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Враховуючи, що подія мала місце 25 грудня 2013 року, то на день постановлення цієї ухвали вже минуло понад 10 років.

Водночас, обставин, що передбачені ч.ч.2,3 ст.49 КК України, які зупиняли чи переривали перебіг даності, суд за матеріалами кримінального провадження не встановив.

Отже, з моменту вчинення кримінального правопорушення (25 грудня 2013 року) до моменту постановлення цієї ухвали минуло понад 10 років, що з урахуванням відсутності обставин, визначених ч.2, 3 ст.49 КК України, вказує на те, що строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186 цього ж Кодексу сплинув.

Але за цей час не було встановлено особу яка вчинила кримінальне правопорушення, відповідно, і жодній особі не було повідомлено про підозру.

Досліджені матеріали кримінального провадження свідчать, що органом досудового розслідування вжито усіх доступних на той час заходів, спрямованих на встановлення особи, яка могла бути причетною до вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, в ході слідства було допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка вказала, що належними їй коштами заволоділа невідома їй особа.

Шляхом допиту 11 свідків не вдалось встановити будь які дані, які б з якоюсь ймовірністю вказували на причетності якоїсь особи до події.

Проте, незважаючи на це, упродовж значного періоду часу (понад строк, вказаний у п.4 ч.1 ст. 49 КК) особу правопорушника встановлено не було і жодній особі повідомлення про підозру у встановленому законом порядку не здійснювалося.

За таких обставин, об`єктивно встановлюється неможливість подальшого ефективного кримінального розслідування у зв`язку з закінченням строків давності та відсутністю особи, щодо якої могло б бути здійснене процесуальне притягнення до відповідальності.

Пунктом п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи або злочин, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

А за приписами п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

При цьому, згідно із ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Отже, на даний час, попри певний обсяг ужитих досудовим слідством заходів щодо з`ясування обставин події, не встановлено особу, яка вчинила злочин, жодній особі не було повідомлено про підозру, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились, оскільки строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не переривався і не упинявся з підстав, передбачених ч.ч.2,3 ст.49 КК, і на час постановлення цієї ухвали становить більше десяти років.

Отже, суд установив дійсність усіх визначених законом підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1ст.284 КК України, що має наслідком задоволення внесеного прокурором клопотання.

Одночасно суд враховував і позицію ЄСПЛ із даного питання, зокрема, що «давність може бути визначена як передбачене законом право порушника не бути притягненим до кримінальної відповідальності чи судом після спливу певного періоду часу з моменту вчинення правопорушення. Строк давності, який є загальною рисою національних правових систем Договірних держав, слугує кільком цілям, у тому числі забезпеченню правової визначеності та остаточності та запобіганню порушенню прав обвинувачених, які можуть бути ушкоджені, якщо суди змушені приймати рішення на основі доказів, які з плином часу можуть стати неповними. Якщо кримінальна відповідальність була поновлена після закінчення строку давності, вона буде вважатися несумісною з загальними принципами законності (nullum crimen, nulla poena sine lege) та передбачуваності, закріплених у статті 7 Конвенції. З цього випливає, що якщо кримінальне правопорушення згідно з національним законодавством підлягало давності та кримінальна відповідальність виключалась через сплив строку давності, стаття 7 перешкоджатиме поновленню кримінального переслідування щодо такого злочину через відсутність чинної правової підстави.

А в ухвалі від 10 травня 2022 року у справі № 735/1121/20 ККС ВС зауважив, що (…) якщо максимально спростити теорію давності в кримінальному праві, то два головних фактори, які впливають на давність: це збурення суспільства внаслідок злочину і небезпечність злочинця. З часом згасають як перший, так і другий фактори (пункт 37), позаяк (…) «всепоглинаюча сила часу стирає шкідливі сліди, залишені злочином, заспокоює схвильовану суспільну совість, робить покарання актом безцільної відплати, яка не відповідає суті та гідності карного державного правосуддя» (пункт 26 ухвали).

Таким чином, суд доходить висновку про недоцільність продовження цього розслідування, ураховуючи, серед вказаного вище, й той факт, що потерпіла ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть №09 від 02 квітня 2014 року.

Відповідно, проведення експертиз, спрямованих на встановлення обставин справи, допит потерпілої та пошук слідів злочину у інший передбачений законом спосіб, на цей час фактично є неможливими.

Інші питання, що вирішуються судом при закритті кримінального провадження

Матеріали кримінального провадження не містять у собі відомостей про наявність у справі речових доказів, будь яких процесуальних витрат чи то застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 284, 369-372,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити повністю.

Кримінальне провадження №0000763, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Матеріали кримінального провадження №0000763, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити у справі №467/1611/25 (провадження №1-кп/467/62/26).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання письмової апеляційної скарги на неї до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 ми днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5