КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 17 лютого 2026 року, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка, Сумської області, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 114-1 КК України,

за участі: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку захисника підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 14 лютого 2026 року включно. Одночасно визначено заставу у 30 000 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 000 (дев`яносто мільйонів вісімсот сорок тисяч) гривень та покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зобов`язано начальника Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України забезпечити проведення повного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надання необхідної медичної допомоги, в разі необхідності з можливістю отримання відповідного лікування із залученням фахівців профільних медичних закладів за межами Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити в силі ухвалу слідчого судді в частині зобов`язання начальника Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України забезпечити проведення повного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надання необхідної медичної допомоги, в разі необхідності з можливістю отримання відповідного лікування із залученням фахівців профільних медичних закладів за межами Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України. Додатково зобов`язати слідчого не чинити перешкод у проведенні медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та надати згоду Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України на конвоювання до медичного закладу, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у помірному розмірі із покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України та у разі застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не обмежувати можливість ОСОБА_8 проживання/перебування у окремому населеному пункті чи регіоні, оскільки медичні обстеження та лікування необхідно проводити у м. Києві, Київській області, м. Дніпро та Дніпропетровській області.

Захисник ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді та у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Захисник ОСОБА_7 , просив визнати підстави для пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, скасувати ухвалу слідчого судді, клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково, а саме обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов?язаний з триманням під вартою.

Щодо строку на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_7 зазначив, що повний текст оскаржуваної ухвали стороною захисту отримано 14 січня 2026 року, апеляційну скаргу подано засобами електронного зв`язку 20 січня 2026 року. З цих підстав, просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Захисник ОСОБА_5 зазначає що, повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки наявних в матеріалах справи доказів недостатньо для переконання незацікавленої особи про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, які йому інкриміновано.

Захисник ОСОБА_7 вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що дії ОСОБА_8 складають об?єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 КК України.

Захисники зазначають, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, недоведені стороною обвинувачення. Зокрема, апелянти наголошують: щодо підозрюваного у інших кримінальних провадженнях застосовано запобіжні заходи у вигляді застави, які він сплатив та належним чином виконує покладені на нього обов`язки, що свідчить про відсутність будь-яких ризиків. Також зазначають, що ризик знищити, сховати чи спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження, відсутній, оскільки всі необхідні речі та документи вилучені органом досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 посилається на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки та незадовільний стан здоров`я, який погіршився за період його перебування під вартою, оскільки в даних умовах відсутня належна медична допомога.

Звертає увагу на те, що належне лікування ОСОБА_8 відсутнє також і через бездіяльність органу досудового розслідування.

Вважає, що більш м`який запобіжний захід у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисники також зазначають, що слідчим суддею визначено непомірний розмір застави для підозрюваного. Зокрема, захисник ОСОБА_6 наголошує, що на всі грошові кошти та майно підозрюваного і його дружини накладено арешт ухвалами ВАКС у інших кримінальних провадженнях, а заробітна плата ОСОБА_8 не нараховується, у зв`язку з його перебуванням в ізоляторі тимчасового тримання.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 22 лютого 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000083, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 114-1 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України.

29 квітня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1 КК України.

03 грудня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1 КК України.

05 грудня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва змінено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 29 грудня 2025 року.

15 грудня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 до одинадцяти місяців, тобто до 29 березня 2026 року.

16 грудня 2025 року старший слідчий 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково, продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 14 лютого 2026 року включно. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 30 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 000 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та за умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Таким чином, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 114-1 КК України КК України, є обґрунтованою.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, умислу в діях, винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Доводи апеляційних скарг про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя вірно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування на час розгляду клопотання слідчим суддею.

Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та відомості про особу ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, а отже така тяжкість кримінального правопорушення є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду.

Колегія суддів звертає увагу, що врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також, органом досудового розслідування обґрунтовано ризик незаконного впливу на свідків у даному провадженні. Зокрема, ОСОБА_8 , отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та фактично ознайомившись із значною частиною матеріалів кримінального провадження, самостійно або через інших осіб, завдяки авторитету та займаній посаді, іншим особистим якостям чи можливостям, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено слідчим суддею, при встановленні наявності даного ризику, слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Доводи захисту, що підозрюваний наразі не обіймає посаду керівника, відтак немає можливості впливати на осіб, які раніше перебували у його підпорядкуванні та є свідками у справі, оцінюються слідчим суддею критично.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження до моменту їх допиту, а й продовжує існувати на подальших стадіях, в тому числі до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Окрім цього, слідчим суддею встановлено наявність ризику знищення, спотворення будь-якої з речей та документів, що мають істотне значення для становлення обставин кримінального правопорушення, при оцінці якого, слідчий суддя бере до уваги дані про особу ОСОБА_8 , та те що на даний час не встановлено всі фактичні обставини, досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії, що свідчить, про те що підозрюваним можуть бути умисно створені та спотворені будь-які документи, які він може в подальшому надавати органу досудового розслідування та суду на підтвердження своєї невинуватості.

З огляду на це, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 ймовірно може сховати, знищити або спотворити важливі для кримінального провадження речі або документи, які на цій стадії кримінального провадження, ще не були одержані та належним чином зафіксовані органом досудового слідства, з чим і погоджується колегія суддів.

Разом із тим, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється особа, на думку слідчого судді, з урахуванням відомостей про наявність у ОСОБА_14 ряду інших кримінальних проваджень, де він перебуває статусі підозрюваного/обвинуваченого.

Доводи захисників в апеляційних скаргах про те, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на викладене, не заслуговують на увагу.

Посилання захисників про позитивні характеризуючі дані підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки були враховані слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали та не переважають ризиків його можливої протиправної поведінки.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Щодо обґрунтованості визначення розміру застави, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На думку колегії судів, слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 , оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому, слідчим суддею враховано існуючі ризики, конкретні обставини вчинених кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, зокрема міцність його соціальних зв`язків, стан здоров`я, майновий стан підозрюваного визначив заставу у межах 30 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 000 грн., яка належним чином гарантуватиме та забезпечить виконання підозрюваного покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Таким чином, вказані доводи апелянтів, щодо розміру застави, який на їх думку є непомірним, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного.

Щодо зауважень захисників про стан здоров`я підозрюваного, колегія суддів зауважує на тому, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зобов`язав начальника Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України забезпечити проведення повного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надання необхідної медичної допомоги, в разі необхідності з можливістю отримання відповідного лікування із залученням фахівців профільних медичних закладів за межами Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, та повинні бути досліджені під час подальшого досудового розслідування та зокрема під час судового розгляду.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом. Доводи та твердження про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17

Єдиний унікальний № 761/51620/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_18

Провадження № 11-сс/824/1597/2026 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України