УХВАЛА

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 522/10648/23

провадження № 51-241 ск 26

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - ПАТ «СГ «ТАС») - ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано приписів пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі належить зазначити правове обґрунтування заявленої вимоги, котра повинна узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції є судом права; у силу ст. 433 цього Кодексу не досліджує доказів, не ревізує висновків щодо фактичних обставин, при вирішенні справи виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій та уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Тому, заперечуючи законність судових рішень скаржник має обґрунтувати допущення в конкретній справі саме істотних порушень норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування вироку чи ухвали.

Окресленого не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Так, у касаційній скарзі її автор заперечує правильність розв`язання цивільного позову,просить скасувати в цій частині судові рішення і відмовити в задоволенні позовних вимог до ПАТ «СГ «ТАС».

Однак, заявляючи таку вимогу скаржник залишив поза увагою, що вона не корелюється з положеннями ст. 433 КПК, на чому раніше акцентував Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (наприклад, див. постанова від 14 грудня 2021 року, справа № 755/5856/20, провадження № 51-3481 км 21).

Водночас скаржник не зазначає доводів, які би з огляду на статті 127-129, 370, 404, 405, 419 КПК з урахуванням установлених у кримінальному провадженні фактів свідчили про допущення судами попередніх інстанцій таких порушень, які в розумінні ст. 412 цього Кодексу є істотними, доводять незаконність вироку й ухвали і зумовлюють їх обов`язкове скасування в частині вирішення цивільного позову.

Крім того, викладена представником ПАТ «СГ «ТАС» позиція суперечлива. Зокрема, аргументуючи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) як підстави для скасування судових рішень, скаржник наводить норми Цивільного процесуального кодексу України.

У тексті поданої скарги містяться також інші розбіжності, адже в її вступній частині відображено, що оскаржується вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2020 року, а в прохальній - ідеться про скасування вироку Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2025 року.

Таким чином вимог ст. 427 КПК належно не виконано, що перешкоджає відкриттю касаційного провадження.

Тому касаційну скаргу на підставі ч. 1 ст. 429 КПК слід залишити без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_5 залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3