Справа № 404/360/26
Номер провадження 1-кс/404/2058/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , про скасування повідомлення про підозру від 26.12.2025 року по кримінальному провадженню 0000199, за ч. 5 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Захисник в інтересах підозрюваної в порядку ст.303 КПК України звернувся до слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького з вимогою скасувати письмове повідомлення про підозру від 26 грудня2025 року по відношенню до ОСОБА_6 по кримінальному провадженню 0000199, за ч. 5 ст. 190 КК України.

Підставою скасування зазначає порушення порядку вручення повідомлення про підозру. Крім того, відсутні докази обґрунтованості підозри. У судовому засіданні захисники вимоги підтримали. Прокурор заперечив.

26.12.2025 року по кримінальному провадженню 0000199 громадянці ОСОБА_6 , у порядку ст.135 КПК України різними способами було направлено письмове повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 190 КК України.

Підстави та порядок вручення повідомлення особі про підозру регламентовано главою 22 КПК України.

Згідно з п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають відносно підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Подання скарги на повідомлення про підозру є реалізацією підозрюваним прав закріплених в Кримінальному процесуальному кодексі України, а саме: п. 16 ч. 3 ст. 42 та п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. Відповідну скаргу слідчому судді може подати підозрюваний, його захисник або законний представник.

У Кримінальному процесуальному кодексі України відсутній конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру. Однак з аналізу положень статей 276-278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру: Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру: повідомлення про підозру складено слідчим, однак немає відмітки про погодження прокурором; зміст повідомлення не містить дати його складання, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного; підозра вручена не уповноваженою особо.

Повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК, оскільки містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність. Аналіз змісту повідомлення про підозру містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Матеріали кримінального провадження містять відомості які вказують на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення. При складанні підозри і її врученні органом досудового розслідування, зазначені вимоги дотримано в повній мірі. Зміст повідомлення ОСОБА_6 про підозру відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України та містить всі відомості, які повинні бути зазначені у цьому повідомленні, зокрема: прізвище та посаду слідчого, який здійснив повідомлення; анкетні відомості ОСОБА_6 ; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснено повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначено час, місце його вчинення, а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру; права підозрюваної; підпис слідчого, який здійснив повідомлення та підпис прокурора, яким погоджено повідомлення про підозру.

Доводи захисника про порушення порядку вручення повідомлення про підозру, є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України статус підозрюваної виникає не лише при фактичному врученні, а й коли повідомлення складено, але не вручене через не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень. Органом досудового розслідування вжито усіх можливих заходів для повідомлення про підозру і вручення такого повідомлення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, з урахуванням ч. 2 ст. 135 КПК України, зокрема шляхом надіслання її поштою; вручення примірника підозри дорослому члену сім`ї, яким є її чоловік; вручення підозри житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи; а також направлення примірника з використанням менеджеру Вайбер. Отже, слідчим дотримано вимоги ч. 1 ст. 42, ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України, а фактичне отримання не є безумовною умовою набуття статусу підозрюваної коли вживались всі можливі заходи для вручення такого повідомлення.

Стосовно доводів захисника про те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є необґрунтованою, - наведені у повідомленні про підозру обставини, свідчать про наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру на момент вчинення відповідної процесуальної дії та відповідність тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений в п. 3 ч. 1ст. 276 КПК України.

Для вирішення питання стосовно обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не у контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри, з урахуванням положень ст. 17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею, відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст.303 КПК України, на стадії досудового розслідування, а може бути предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри за наведених в скарзі захисника обставин і підстав є неможливий. Виходячи зі змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру, підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України. Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру. В цьому випадку, причетність ОСОБА_6 до інкримінованого діяння на цій стадії підтверджується матеріалами кримінального провадження, а сторона захисту не навела та не надала беззаперечних даних, які б очевидно спростовували відповідну версію органу досудового розслідування чи вказували на непричетність підозрюваної, у зв`язку з чим підозра не є явно необґрунтованою.

Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру» не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення рішеня ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства».

Сторона обвинувачення на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення встановлювався для захисту національних інтересів України, продовольчої безпеки держави та прав землевласників (ст. 2 Закон України «Про мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення»).

ОСОБА_6 всупереч дії мораторію на відчуження земель оформила договори купівлю-продаж 13 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Кіровоградської області з метою приховання іншого правочину, за кошти, отримані в якості позики від юридичних осіб: ТОВ «АФ Хлібодар», ТОВ «КАУНАС», ТОВ «Україна-ХЛІБ» в сумі 1 760 000 грн, з наміром подальшого незаконного внесення придбаних земельних ділянок до статутного капіталу ТОВ «Колєнс».

29.08.2023 року, на підставі довіреності нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області № 1821, ОСОБА_6 з метою приховання іншого правочину, уповноважила ОСОБА_7 представляти її інтереси, розпоряджатись грошовими коштами для придбання земельних ділянок сільськогосподарського призначення. На підставі довіреності від імені ОСОБА_6 уклали з ТОВ Україна Хліб, ТОВ КАУНАС і ТОВ АФ ХЛІБОДАР договори позики, згідно яких ОСОБА_6 отримала позику. На виконання зазначених договорів позики «ПОЗИКОДАВЦЯМИ» на банківський рахунок ОСОБА_6 НОМЕР_1 АТ «ОТП БАНК», перерахували грошові кошти у загальній сумі 1 760 000 грн.

У подальшому 27.06.2024 ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати земельні ділянки до статутного капіталу ТОВ «КОЛЄНС»

13.01.2025 року, ОСОБА_6 у Республіці Австрія відкликала первинну довіреність і довірила своєму чоловіку вчинити від її імені дії, пов`язані з припиненням дії первинної довіреності.

Використовуючи обставини приховування іншого правочину, ОСОБА_6 шляхом обману могла заволодіти грошовими коштами в сумі 1 760 000 грн. та без достатніх правових підстав шляхом обману набути право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16 зазначено, що якщо в результаті укладення удаваного правочину, правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

Наслідком недійсного правочину, є реституція тобто повернення сторонами одна одній всього отриманого за правочином, може виникнути ситуація, що сторона удаваного правочину, яка приховано сплатила гроші, не зможе підтвердити суму сплачених коштів і відповідно не зможе їх повернути у фактично сплаченому розмірі, оскільки не зафіксувала таку оплату належним чином, і, у зв`язку з цим, залишиться в мінусі.

Прокурор довів, що за результатами незаконних операцій з землями сільськогосподарського призначення підозрювана ОСОБА_6 незаконно могла набути майнові права на грошові кошти в сумі 1 760 000 грн. та право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. У свою чергу юридичні особи незаконно набули право користування землями сільськогосподарського призначення строком на сорок п`ять років.

Відсутні підстави вважати, що здійснена органом досудового розслідування попередня кваліфікація дій ОСОБА_6 є вочевидь неправильною чи маніпулятивною. По вказаному кримінальному провадженню обґрунтованість підозри вже була предметом судового контролю з боку слідчого судді першої під час застосування запобіжного заходу. Відтоді жодних вагомих виправдувальних доказів не подано та підтверджується дослідженими доказами та сукупністю фактичних даних, які містяться у цих доказах, і в свою чергу була достатньою для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 доводиться її фактичною поведінкою, зокрема після набуття права власності на землю, остання її досі не переоформила (3 роки).

Після державної реєстрації права власності на земельні ділянки, ОСОБА_6 змінила країну в якій постійно проживала та мала постійне місце роботи. Скасувала довіреність. Видала довіреність, якою уповноважила нову довірену особу лише на встановлення нових заборон, арештів щодо спірних земельних ділянок. ОСОБА_6 після набуття права на землю та у наступні три роки не вчинила дій спрямованих на припинення, анулювання, визнання недійсним договорів і довіреностей, передачу земельних ділянок.

Не має значення судження захисників, що не настав строк виконання зобов`язання для повернення позики, оскільки договір з ознаками нікчемності можна визнати недійсним як угоду яка приховує інший правочин. Саме так і вчинила ОСОБА_6 коли відкликала довіреність, якою уповноважувала довірену особу передати землю до статутного капіталу ТОВ «КОЛІНС».

Згідно з ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Відсутні законні підстави для скасування повідомлення про підозру, отже вимоги скаржника не підлягають задоволенню. Керуючись ст.ст.303, 306,307,309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , про скасування повідомлення про підозру від 26.12.2025 року по кримінальному провадженню 0000199, за ч. 5 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1