Справа № № 585/4999/25
Номер провадження 1-кп/585/212/26
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

06 березня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

особи, відносно якої вирішується

питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

секретаря с/з ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали об`єднаного клопотання Роменської окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, за фактом вчинення суспільно-небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 357 КК України, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ічня, Чернігівської обл., українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає в тому числі заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2025 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 , де між колишнім подружжям виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході конфлікту ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 , удари правою та лівою рукою в ділянку обличчя з правої та лівої сторони в підочну ділянку не більше 4-5 ударів, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 517 від 08.12.2025 у ОСОБА_5 було виявлено наступні тілесні ушкодження:

- У правій очноямковій ділянці, з переходом на праву щічну ділянку, визначається поширений синець неправильно овальної форми, блідо-жовто-коричневого кольору, розмірами 11х5см, без набряку м`яких тканин.

- Аналогічного характеру синець визначається у лівій очноямковій ділянці, з переходом на ліву щічну ділянку, 7х4,5см.

Вище описані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого предмета (тупих предметів), за механізмом удару/удару-стиску. Час утворення ушкоджень відповідає часові, вказаному у постанові (18.11.2025), на що вказує колір синців.

Вище вказані тілесні ушкодження, кожне окремо, за ступенем тяжкості мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно пунктів 2.3.26, 2.3.5.Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, 26.11.2025 приблизно о 10:00 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в коридорі будинку, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , з кишені верхнього одягу останньої, який висів в коридорі будинку, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів здійснив крадіжку банківської картки АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , яка є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, яка перебувала у верхньому одязі потерпілої. В подальшому, заволодівши банківською карткою шляхом викрадення, ОСОБА_3 залишив її собі та далі розпорядився нею на власний розсуд.

Відповідно до ЗУ «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 07.12.2000 документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження у часі та просторі. При цьому одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки, тощо), які являють собою емітовані в установленому законодавством порядку пластикові чи іншого виду картки. Платіжні картки є власністю емітента (банка) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту в тому числі і фізичній особі держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційних документів з корисливих мотивів.

Також, ОСОБА_3 у 2025 році (точної дати і часу під час досудового розслідування не встановлено) на території занедбаного приміщення ферми, яка знаходиться неподалік господарства за місце його проживання в АДРЕСА_2 виявив рослини роду коноплі, із яких зірвав листя та переніс до місця свого проживання, в такий спосіб незаконно придбав наркотичну речовину. В подальшому, ОСОБА_3 з метою особистого вживання, розуміючи висушив вказане листя рослини коноплі та перетер, таким чином незаконно виготовив та почав зберігати наркотичний засіб «канабіс» для власного вживання, без мети збуту за місцем свого мешкання. 18.11.2025 працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні прихожої будинку, а саме на підвіконні було виявлено та вилучено пластикову ємність жовтого кольору з сухою речовиною рослинного походження, що згідно висновку експерта є наркотичною речовиною, обіг якого обмежено - канабісом, масою 9,30 г. та на столі, виявлено та вилучено пластикову ємність з сухою речовиною рослинного походження, що згідно висновку експерта є наркотичною речовиною, обіг якого обмежено канабісом, масою 28,28 г., а всього вилучено канабіс загальною масою 37,58 г.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів № СЕ-19/119-25/19322-НЗПРАП від 24.11.2025 відповідно якого надана на дослідження речовина рослинного походження в ємності з сей-пакета № WAR 1353761, є канабісом, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину становить 9,30 г).

Відповідно висновку судової експертизи наркотичних засобів № СЕ-19/119-25/19324-НЗПРАП від 24.11.2025 відповідно якого надана на дослідження речовина рослинного походження в ємності з сей-пакета № WAR 1353762, є канабісом, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину становить 28,28 г).

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 незаконно, в порушення вимог Закону України «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № 60/95-ВР від 15.02.1995 придбав, виготовив та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс масою 37,58 г., який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» включений до списку № 1 таблиці II та відноситься до наркотичних засобів, обіг якого обмежено.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила застосувати відносно ОСОБА_3 заходи медичного характеру у виді виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_3 у судовому засіданні у повному обсязі визнав свою причетність до інкримінованих йому суспільно-небезпечного діянь, суду пояснив, що він дійсно побив колишню дружину, чому не пам`ятає, яке було запаморочення в голові, забрав у останньої банківську карточку, знімав кошти для придбання горілки в барі. Щодо наркотиків пояснив, що у 2025 році рослини коноплі знайшов біля двору, зберігав у себе, хоча їх не вживає.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав, що ОСОБА_3 за своїм складом характеру та поведінкою не становить суспільної небезпеки.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та матеріали об`єднаного кримінального провадження, поданого в обґрунтування такого клопотання, приходить до наступного.

Згідно приписів частини 1 статті 513 Кримінального процесуального кодексу України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Так, вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечних діянь підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 18.11.2025 працівниками поліції проводився обшук у будинку, знайшли коноплю, ОСОБА_3 забрали до поліції, повернувшись звідти, почав вимагати у неї горілку або щоб сходила та придбала йому, погрожував, звалив її на диван та наносив удари. 26.11.2025 вона прийшла дорізати капусту на огороді, залишила свою банківську картку, ОСОБА_3 її забрав і пішов до бару по горілку, разів десять знімав кошти невеликими сумами, зніто було десь 1000 грн. Претензії до ОСОБА_3 має, просить щоб поїхав з її будинку, за побиття його не пробачає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суду пояснила, що 18.11.2025 ввечері подзвонила її матір ОСОБА_5 і попросила принести горілки ОСОБА_3 . На наступний день мати передзвонила їй і повідомила, що її побив ОСОБА_3 , вона забрала матір до себе, у останньої на обличчі були синці, мати шукала свою банківську картку.

Крім того, вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 357 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами з матеріалів кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР за № 0000262 від 02.12.2025;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.12.2025 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 від 02.12.2025;

- висновком судово-медичного експерта № 571 від 08.12.2025;

- протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 від 02.12.2025;

- висновком судово-медичного експерта № 578 від 08.12.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.12.2025;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 від 02.12.2025;

- протоколом огляду предмету (мобільного телефону потерпілої) від 02.12.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.12.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.12.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.12.2025;

- протоколом огляду предмету (відеозапис) від 04.12.2025;

- довідкою-характеристикою від 02.12.2025;

- висновком судово-психіатричної експертизи №1106 від 22.12.2025, згідно якого ОСОБА_3 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Суд, заслухавши особу, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, допитавши потерпілого, свідка, дослідивши письмові докази, висновки експертів, дійшов висновку, що обставини, зазначені у клопотанні відповідають ознакам суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 357 КК України та підтверджуються належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Зазначені вище докази узгоджуються між собою та не містять жодних суперечностей.

Так, частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до статей 92, 93 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціалізований лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь. Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно приписів статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Отже, стаття 94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання (медичний критерій); 2) тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій); 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).

Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст.12 КК України про класифікацію злочинів. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільне небезпечних наслідків та інших подібних обставин; а також психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Суспільно-небезпечні діяння, які вчинив ОСОБА_3 , передбачені ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 357 КК України та відповідно до статті 12 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1106 від 22.12.2025, ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

З огляду на встановлені обставини справи, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що факт вчинення суспільно-небезпечних діянь, які кваліфіковано за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 357 КК України, саме ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду даного провадження.

Враховуючи викладене вище, особу ОСОБА_3 , характер та тяжкість його психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення ним суспільно-небезпечних діянь, суд дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, що буде достатнім для запобігання вчиненню ним повторних суспільно-небезпечних діянь.

Запобіжні заходи, заходи забезпечення кримінального провадження не обирались та не застосовувались.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Питання щодо стягнення процесуальних витрат з особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, розгляду не підлягає відповідно до вимогст.124 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.395, 512, 513 КПК України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речовий доказ: канабіс, разом з первинним пакуванням у полімерний сейф-пакет Експертної служби 6471377 та первинним пакуванням у полімерний сейф-пакет Експертної служби 6471371, приєднаний до матеріалів провадження постановою дізнавача від 26.11.2025 року, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Ромеського РВП ГУ НП в Сумській області знищити.

Речовий доказ: банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 жовтого кольору, приєднану до матеріалів провадження постановою дізнавача від 02.12.2025 року, та передану на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у її володінні.

Судові витрати з проведення судової експертизи наркотичних засобів віднести на рахунок держави. досліджень

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської обалсті протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_10