Справа № 158/3156/25
Провадження № 1-кс/0158/366/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000197 від 18.08.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернулася слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000197 від 18.08.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що Гуманітарним відділом Ківерцівської міської ради у 2024 році укладено ряд договорів про закупівлю піску та щебеню гранітного, які фактично поставлено не було, що може свідчити про внесення недостовірних відомостей до документів щодо придбання вказаних товарно-матеріальних цінностей. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, пісок та щебінь гранітний Гуманітарним відділом Ківерцівської міської ради закуповувався у ФОП ОСОБА_6 , на підставі договору № 08 від 19.06.2024, та ФОП ОСОБА_7 на підставі договору № 28 від 19.12.2024. Оплата за поставлені товарно-матеріальні цінності Гуманітарним відділом Ківерцівської міської ради проведено в повному обсязі.

В подальшому, 26.02.2026 року на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області проведено обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Айфон» моделі «12 про макс», який поміщено до спец-пакету № NPU 5784015.

Вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000197 від 26.02.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4, 5 ст. 191 КК України, оскільки вилучені предмети містить на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та прокурор Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні, кожен зокрема, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлені у клопотанні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 18.08.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 26.02.2026 року на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області проведено обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Айфон» моделі «12 про макс», який поміщено до спец-пакету №NPU 5784015.

В подальшому вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час обшуку, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Айфон» моделі «12 про макс», який поміщено до спец-пакету № NPU 5784015, який було вилучено під час проведення обшуку 26.02.2026 житла за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово позбавивши можливості відчужувати його, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином ними до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 05.03.2026 року.