справа №176/2737/23
провадження №1-кп/176/34/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Захисника ОСОБА_18 про зменьшення розміру запобіжного заходу (застави) в кримінальному провадженні №0000239 від 11.05.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за ч. 1,2 ст. 255, ч. 2,3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на стадії судового розгляду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

28 січня 2026 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , ухвалою суду від 26.07.2024, якою стосовно ОСОБА_4 подовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400, 00 грн., шляхом зменшення розміру застави до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 151 400,00 грн.

Клопотання обґрунтоване наступним.

26.07.2024 ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області подовженоно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, та визначено альтернативний запобіжний захід у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 908 400,00 грн.

16.08.2024 грошові кошти в розмірі 908 400,00 грн. внесені на реквізити зазначені в ухвалі суду вітчимом ОСОБА_4 ОСОБА_21 .

В наслідок внесення застави, ОСОБА_4 полишив КУ ВП №3, та у подальшому відвідував судові засідання самостійно.

Разом з тим, з моменту внесення застави ОСОБА_4 жодного разу не порушував обов`язки щодо явки в суд, не здійснює тиску на свідків, не переховувався від органів досудового слідства, суду, не вчиняв інші злочини, тобто, не вчинив жодну з дій вказаних у ст. 177 КК України, як таку що є підставою для обрання, запобіжного заходу.

Водночас, істотно змінились життєві обставини особи що внесла грошові кошти у якості застави.

Внесення застави фактично здійснено вітчимом ОСОБА_4 ОСОБА_21 за рахунок власних коштів, як накопичених протягом життя, так і отриманих під час служби в ЗСУ, а також отриманих у вигляді компенсації за поранення. Крім того, більшу частину зазначених грошових коштів, вітчиму надала сестра ОСОБА_4 ОСОБА_22 в розмірі 600000,00 грн.

Так, на утриманні ОСОБА_22 знаходиться малолітня дитина інвалід, а ОСОБА_21 проходить реабілітацію від поранень. Чоловік ОСОБА_22 перебуває на постійному догляді за нею, що обмежує можливості родини до отримання грошових коштів на існування, оскільки працює, та утримує родину з трьох осіб лише ОСОБА_22 , в тому числі і дитини з особливими потребами. Самопочуття самого ОСОБА_21 залишає бажати кращого внаслідок отриманого поранення мінно-вибухової травми.

Зазначені грошові кошти потрібні для належного догляду за дитиною, лікування як заставодавця так і дитини.

Захисник стверджує, що з моменту застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та протягом усього часу він демонструє належну процесуальну поведінку та не порушив жодного із обов`язків, що визначені ч. 5 ст. 194 КПК України. Своєю поведінкою, довів суду що не збирається ухилятись від судового слідства, вчиняти нових умисних злочинів, спілкуватися зі свідками, тощо. Також, станом на цей час ОСОБА_4 мобілізовано до лав ЗСУ, та останній служить, проте самостійно, за власним бажанням з дозволу командування відвідує судові засідання, та бажає приймати в них участь, що прямо вказує на ставлення особою до необхідності явки в судові засідання, та ставлення до своїх обов`язків.

Зважаючи на це, захисник зазначає про необхідність зменшення суми застави, оскільки наявна потреба повернути відповідну частину суми застави заставодавцям.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_18 та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання про зміну запобіжного заходу підтримали та просили його задовольнити. При цьому захисник зазначив, що с. Козацьке Олександрійського району Кіровоградської області де був зупинений ОСОБА_4 знаходиться на відставні від м. Жовті Води 1,3 км де мешкає його мати тому не вважають це порушенням встановлених обов`язків ухвалою суду. Наразі ОСОБА_4 мобілізований, перебуває в лавах ЗСУ, при цьому приймає участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, тому на даний часть будь-які ризики відсутні.

Інші учасники також не заперечували проти задоволення даного клопотання.

Прокурор, проти задоволення клопотання захисника заперечив, заявив, що дотримання належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 забезпечується заставою як запобіжним заходом та є стримуючим фактором. При цьому зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 був зупинений в Кіровоградській області, що є порушенням покладених на нього обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вирішуючи зазначене клопотання слід виходити із загальних засад кримінального процесу, серед яких диспозитивність, змагальність і рівність сторін в поданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, і положень, які регламентують взагалі можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в даному випадку запобіжних заходів і конкретний вибір того заходу, який в повній мірі зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти спробам переховатися від суду, незаконно впливати на свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, як того вимагає ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 0000239 від 11.05.2022 року по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за ч. 1,2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури.

Під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню стосовно обвинувачених обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався судом без визначення розміру застави.

Ухвалою суду від 26 липня 2024 року обвинуваченим, зокрема ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок, та покладено обов`язки уразі внесення застави на обвинуваченого, який вніс заставу, строком на 2 (два) місяці, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора та суду; 3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно повідомлення з Державної установи «Криворізька установа виконання покарання (№3)» від 21.08.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.08.2024 року був звільнений під заставу згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 року. Вибув за адресою: АДРЕСА_1 .

Тож, 16.08.2024 року в рахунок застави за обвинуваченого ОСОБА_4 , сплатили грошові кошти в розмірі 908 400,00 грн., заставодавец ОСОБА_21 .

Згідно інформації наданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_23 , ОСОБА_4 мобілізовано 31.12.2025 та направлено до ВЧ НОМЕР_1 .

В подальшому, обвинуваченому ОСОБА_4 за клопотанням прокурора строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, продовжувались, останні раз до 25.03.2026 а саме: прибувати за викликом до суду, в межах данного кримінального провадження; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця перебування (несення військової служби), проживання, місця роботи, навчання, засоби зв`язку; Зданий на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну не повертати протягом дії обов`язків.

Згідно інформації начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_24 від 23.01.2026, ОСОБА_4 був зупинений в с. Козацьке Олександрійського району Кіровоградської області, яке відноситься до зони відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 31.12.2025 призваний на військову службу по мобілізації до ВЧ НОМЕР_1 . Дана військова частина залучається до виконання бойових завдань.

Доводи сторони захисту щодо необхідності зменшення розміру визначеної ОСОБА_4 застави зводяться до сумлінної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , зменшення та взагалі відсутності деяких ризиків; скрутного матеріального становища заставодавця, пов`язаних із бойовими діями на території України; скрутного матеріального становища в сім`ї сестри ОСОБА_22 , у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною інвалідом.

Слід зауважити, що суд визначаючи розмір застави, виходив з обставин інкримінованого злочину, наявності обґрунтованої підозри та ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В обґрунтування зміни запобіжного заходу захисник посилається на належне виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Однак суд зауважує, що посилання захисника на добросовісне виконання обвинуваченим таких обов`язків саме по собі не спростовує і не нівелює ризики, про які йдеться у вищевказаних ухвалах суду про покладення та продовження строку дії обов`язків на обвинуваченого. Виконання покладених обов`язків є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані, їх виконання не можна представляти як таке, що залежить від волі обвинуваченого і, тим більше, обумовлює зміну запобіжного заходу. Водночас відсутність встановлених раніше ризиків кримінального провадження не аргументована в тій мірі, щоб цього було достатньо для відповідного висновку про необхідність зміни запобіжного заходу.

Приписи ч. 5 ст. 194 КПК України обумовлюють покладення обов`язків із застосуванням запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Отже, покладення обов`язків є наслідком застосування запобіжного заходу, вони мають похідний характер і залежать від застосованого запобіжного заходу (його суворості), а не навпаки. Тому зменшення переліку обов`язків не може впливати на застосований запобіжний захід і не є підставою для його зміни.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі №30671/04 від 23.01.2012 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як вбачається з ухвали суду про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , стороною обвинувачення було доведено наявність трьох ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та особливо тяжким злочином відповідно, санкції злочинів за ч.1,2 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), які наразі судом не допитані.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно, суд вважає, що вищеперелічені ризики продовжують існувати.

Варто додати, що ризики, передбачені ч.1 ст.1 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного/обвинуваченого та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного/обвинуваченого, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за обвинуваченого (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на обвинуваченого як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених судом, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Матеріали клопотання свідчать про те, що зазначений розмір застави, з однієї сторони, є цілком помірним для обвинуваченого (застава вже в будь-якому випадку внесена), з іншої - залишається необхідно високим для забезпечення ризику втрати цих грошових коштів у разі неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого. Тому належна поведінка обвинуваченого не є новою обставиною, яка перебуває у безпосередньому взаємному зв`язку із застосованим щодо ОСОБА_4 запобіжним заходом. Тож посилання на цю обставину не може зумовлювати зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави в контексті зменшення його розміру.

Посилання в клопотанні на життєві обставини, які потребують від заставодавців фінансових затрат, не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки зазначені обставини не стосуються персонально особи, до якої застосовано запобіжний захід, який є індивідуальним заходом процесуального примусу та не пов`язується з особою заставодавця, а відтак не може бути підставою для повернення коштів заставодавцю до моменту припинення дії запобіжного заходу.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За умови зменшення існування ризику кримінального провадження застава зможе і в подальшому достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, хоча і в меншому розмірі, ніж її було визначено первісно.

Тобто застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Варто зауважити, що при внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч.3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На думку суду, наразі розмір застави, визначений ухвалою суду від 26.07.2024, здатен і надалі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Також варто зазначити, щоОСОБА_4 був зупинений в с. Козацьке Олександрійського району Кіровоградської області, яке відноситься до зони відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що свідчить про порушення ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків не відлучатись з населеного пункту в якому мешкає Дніпропетровська область, оскільки був зупинений на території Кіровоградської області с. Козацьке.

31.12.2025 ОСОБА_4 призваний на військову службу по мобілізації до ВЧ НОМЕР_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни вже застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, а відтак, слід залишити запобіжний захід у виді застави (внесеної) в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень, оскільки саме такий запобіжний захід на цьому етапі судового розгляду є достатньо дієвим. Розмір застави визначався судом виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану, та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, тобто з урахуванням приписів ч.4 ст.182 КПК України.

Керуючись статтями 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_18 про зменьшення розміру запобіжного заходу у виді застави у кримінальному провадженні № №0000239 від 11.05.2022, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1