Справа № 216/6963/25
провадження 1-кс/216/191/26
УХВАЛА

іменем України

18 лютого 2026 місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_3 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_4 по справі № 216/6963/25 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду справи 216/6963/25, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2026 року, до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду справи № 216/6963/25 подана через систему «Електронний суд» ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_4 .

Заява про відвід слідчого судді мотивована наявністю сумнівів в об`єктивності судді ОСОБА_5 щодо можливості подальшого розгляду справи на засадах безсторонності та ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Заявник також вказує про те, що слідчим суддею ОСОБА_5 неодноразово розглядались скарги представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт на бездіяльність слідчих, прокурорів. Заявник наводить перелік ухвал слідчого судді ОСОБА_5 , та вказує на наявність розумного сумніву щодо неупередженості судді ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід та зазначив, що слідчий суддя ОСОБА_5 відмовляв у задоволенні поданих ним скарг, у зв`язку з чим виникають сумніви у неупередженості слідчого судді.

Так, по даній справі, 16.01.2026р. прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з клопотанням про арешт майна.

Згідно положень ч.1, 2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2,5 ч. 1 ст. 75 КПК України та ст. 76 КПК України.

Таких підстав не встановлено та заявник на них не посилається.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Обґрунтування заяви про відвід базується на думці заявника, сформованій внаслідок непогодження з прийнятими слідчим суддею рішеннями за його скаргами.

Однак, така незгода, відповідно до чинного КПК України не може бути підставою для відводу слідчого судді та не свідчить про його упередженість.

Водночас, суд в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті слід звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови "Про незалежність судової влади" №8 від 13 червня 2007 року, відповідно до яких, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Окрім того, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 761/16124/15-ц).

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 представника заявника ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду справи № 216/6963/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 18.02.2026 року.

Суддя ОСОБА_6