Справа № 135/392/26
Провадження № 1-кс/135/97/26
УХВАЛА

Іменем України

16.03.2026 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Ладижин Вінницької області клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 за погодженням з начальником Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

28.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто в самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.01.2026, в якому останній викладає фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.01.2026, в якому останній викладає фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 28.01.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.01.2026, в якому останній викладає фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 добровільно звернувся до прокурора з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч. 5 ст. 401 КК України та висловив намір продовжити проходження військової служби.

При цьому досудовим розслідуванням не встановлено в діяннях ОСОБА_5 складу інших злочинів.

На адресу прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від командира військової частини НОМЕР_2 надійшла письмова згода на продовження проходження ОСОБА_5 військової служби.

Так, солдата ОСОБА_5 у супроводженні представників Військової служби правопорядку доставлено до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби. Проте, 28.01.2026 о 20 годині під час проведення повірки наявності особового складу командиром взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_9 виявлено відсутність солдата ОСОБА_5 . Пошукові заходи результатів не дали, військовослужбовець самовільно залишив місце розташування базового табору військової частини НОМЕР_2 через особисту недисциплінованість та небажання проходити військову службу. Даний військовослужбовець до списку військової частини НОМЕР_2 зарахований не був, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.01.2026 №30 солдат ОСОБА_5 вважався таким, що прибув та обліковувався як тимчасово прикомандированим.

Вина ОСОБА_5 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.03.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.03.2026 та протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.03.2026.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 до військової частини у якій проходить військову службу навмисно не повернувся, завідомо знаючи про свій обов`язок військовослужбовця.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 вчинив - самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України у відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, при цьому, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_5 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Також існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_5 буде незаконно впливати на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, зокрема продовжити ухилятися від проходження військової служби, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання із наведених у ньому підстав.

Захисник в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, вказуючи на те, що ОСОБА_5 має на утриманні двох дітей, яких потрібно доглядати. Тому просила обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 вказав, що має на утриманні двох дітей, просив застосувати запобіжний захід домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 23.05.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 145 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду навідника 5 мінометного відділення мінометного взводу 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб та який в подальшому було неодноразово продовжено, а востаннє відповідно до Закону України № 4643-ІХ від 21.10.2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 05.11.2025 строком на 90 діб» та який триває по теперішній час.

Водночас, орган досудового розслідування вказує, що у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді командира відділення командира міномета 6 мінометного відділення мінометного взводу 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17 , 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України» , ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , ст. ст.11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, перебуваючи в районі підготовки до ведення штурмових дій мінометного взводу 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 (населений пункт АДРЕСА_2 ) 15.11.2023 залишив місце несення служби, на телефонні дзвінки не відповідав, командування військової частини про своє місце перебування не повідомляв, відповідні документи щодо його перебування на лікуванні або ж затримання правоохоронними органами у військовій частині НОМЕР_1 відсутні, чим ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до часу, коли самостійно прибув до відділення поліції № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, вул. Петра Кравчика 4, з письмовою заявою про продовження військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , чим фактично припинив вчинення ним кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 добровільно звернувся до прокурора з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч. 5 ст. 401 КК України та висловив намір продовжити проходження військової служби. При цьому досудовим розслідуванням не встановлено в діяннях ОСОБА_5 складу інших злочинів.

Так, солдата ОСОБА_5 у супроводженні представників Військової служби правопорядку доставлено до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

Водночас, орган досудового розслідування вказує, що у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

28.01.2026 о 20 годині під час проведення повірки наявності особового складу командиром взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_9 виявлено відсутність солдата ОСОБА_5 . Пошукові заходи результатів не дали, військовослужбовець самовільно залишив місце розташування базового табору військової частини НОМЕР_2 через особисту недисциплінованість та небажання проходити військову службу. Даний військовослужбовець до списку військової частини НОМЕР_2 зарахований не був, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.01.2026 №30 солдат ОСОБА_5 вважався таким, що прибув та обліковувався як тимчасово прикомандированим.

Вирішуючи питання про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000019, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, 28.01.2026 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

16.03.2026 ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, думки прокурора, пояснень захисника та підозрюваного, даних встановлених протоколом допиту підозрюваного від 28.01.2026, доповіддю командира військової частини НОМЕР_2 про самовільне залишення військової частини ОСОБА_5 , доповідями командира військової частини НОМЕР_2 про повторне СЗЧ вчинене ОСОБА_5 ; актом службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Під час перевірки наявності зазначених стороною обвинувачення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч.5 ст.407 КК України, особу підозрюваного, вік та наявні відомості про стан його здоров`я, сімейний стан, те, що він є військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Разом з тим, за конкретних умов та встановлених обставин розгляду даної справи, враховуючи, зокрема наявні в матеріалах справи відомості про стан здоров`я підозрюваного, на даний час в суду немає відомостей про неможливість перебування підозрюваного за станом здоров?я під вартою.

При цьому, слідчий суддя враховує наявність можливості підозрюваного продовжити вчинюване ним кримінальне правопорушення, а також те, що підозрюваний обґрунтовано обвинувачується в тому, що двічі самовільно залишав місце несення служби в умовах воєнного стану.

При цьому, слідчий суддя також враховує репутацію підозрюваного, та те, що щодо підозрюваного було направлено до суду матеріали з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Що додатково підтверджує наявність ризику можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, зважаючи на тяжкість злочину в якому підозрюється та усвідомлюючи факт можливості застосування відносно нього покарання, передбаченого санкцією ч.5 ст.407 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Тобто наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більше того, суд враховує, що згідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та доведені стороною обвинувачення в судовому засіданні, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки, по-перше, застосування саме такого запобіжного заходу у таких випадках прямо передбачено положеннями ч.8 ст.176 КПК України, а по-друге, інший менш суворі запобіжні заходи не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не усуне існування зазначених ризиків і не сприятиме досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

На даному етапі здійснення досудового розслідування обранням такого запобіжного заходу буде співмірним з існуючими ризиками. Відтак, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу слідчий суддя вважає необґрунтованими, і такими, що не відповідають конкретним обставинам справи.

Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

На думку слідчого судді, застосування застави як запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на характер підозри в нез`явленні на військову службу без поважних причин вчиненому в умовах воєнного стану, що свідчить про істотний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила.

Керуючись ст. 177, 178, 180, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 532, 534, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Строк дії ухвали до 14.05.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя