Справа № 643/5855/26
Провадження № 1-кс/643/2523/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 03.03.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в обґрунтування якої зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

24.03.2026 заявник отримав електронного листа з постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 03.03.2026, якою останній відмовив ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Постанова обґрунтована тим, що начебто раніше вилучені у ОСОБА_3 речі, обставини зникнення яких розслідуються у кримінальному провадженні, перебувають у камері речових доказів, а ОСОБА_3 відмовляється їх отримати.

Проте ці обставини не відповідають дійсності, слідчий ОСОБА_4 особисто не пересвідчився у знаходженні речей ОСОБА_3 в камері зберігання речових доказів та відповідного процесуального документу з цього приводу не склав, натомість за результатами службового розслідування ГУНП в Харківській області, направленими до ТУ ДБР лисом від 23.10.2025, підтверджений факт втрати речових доказів, тобто речей, належних ОСОБА_3 .

Попередня постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні скасована ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 02.01.2026, проте слідчий не врахував її, послався в оскаржуваній постанові на обставини, які не відповідають дійсності, а протирічать їй.

Посилаючись на те, що факт спричинення ОСОБА_3 матеріальної шкоди є очевидним, як і необґрунтованість оскаржуваної постанови, останній просить скасувати вказану постанову як незаконну та зобов`язати слідчого повторно розглянути питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим.

В суді ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Від заступника керівника органу досудового розслідування надійшли матеріали кримінального провадження. Слідчий до суду не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши заявника, дослідивши надані слідчому судді матеріали кримінального провадження слідчий суддя встановив таке: досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001280 розпочато за заявами ОСОБА_3 про факти зловживання службовим становищем та невиконання судових рішень дізнавачем Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження після скасування постанови слідчого від 27.12.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, слідчий не провівши жодної слідчої дії, двічі виносив аналогічні за змістом постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим, не звернувши уваги на доводи, викладені в ухвалах слідчих суддів про скасування постанов про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Так, слідчий суддя в ухвалі від 02.01.2026 зазначив, що висновок слідчого про відсутність об`єктивних даних, які б вказували на спричинення моральної, фізичної, майнової шкоди ОСОБА_3 не правильний, а обставини, на які посилається ОСОБА_3 , свідчать про зворотне.

Слідчий не вчинив жодної процесуальної дії, направленої на встановлення місця знаходження та ідентифікації майна ОСОБА_3 , не встановив обставин його втрати, а також не провів дослідження на предмет вартості майна фактично обґрунтовуючи рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим власною бездіяльністю.

З погляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову не законною, а чергову відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим системним та грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, направленим на позбавлення ОСОБА_3 можливості реалізувати повний спектр процесуальних прав у кримінальному провадженні, у тому числі права на доступ до правосуддя.

Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 03.03.2026 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

Зобов`язати слідчого, якому доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України, протягом 3-х днів з моменту отримання цієї ухвали розглянути питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 30.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1