Номер провадження: 11-кп/813/920/26
Справа № 504/2982/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Доброславського районного суду Одеської області від 19.05.2025 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алексін Тульської області РФ, громадянина України, який має вищу освіту, працює на посаді помічника ректора у Національному університеті «Одеська політехніка», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

установив

Вироком Доброславського районного суду Одеської області від 19.05.2025 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробовуванням та встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 , такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..

Також даним вироком вирішено питання щодо заходів забезпечення, судових витрат та речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Як вбачається з вироку, 05.01.2016 у світлий час доби, о 09:00 годині в Одеській області, в Одеському, на той час, Комінтернівському районі Одеської області, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух по автодорозі «Одеса-Южне», на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі для руху в кожному напрямку, зі сторони м. Південне, на той час м. Южне, в напрямку м. Одеса, в умовах снігопаду та снігового накату на проїзній частині, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, на 29 км + 500 метрів автодороги, не обрав безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Landcruiser», р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини автодороги «Одеса-Южне», у зустрічному з автомобілем «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 напрямку руху.

Своїми діями водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 1.2, 2.3 (б), 11.3, 12.1, «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), які вказують на те, що: п. 1.2 «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, з якими була госпіталізована до Одеської обласної клінічної лікарні, де в той же день від отриманих травм померла.

Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з поєднаною травмою тулуба і кінцівок утвореної при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді множинних переломів кісток тулуба і кінцівок з розривом внутрішніх органів і настала від шоку.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважає вирок відносно нього необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги того, що досудове розслідування проведено вкрай неповно, висновки суду мають суперечності.

На підставі цього просить вирок суду першої інстанції скасувати, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

До початку судового засідання апеляційного суду від обвинуваченого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання, у зв`язку з чим колегією суддів роз`яснено наслідки поданого клопотання, а також і те, що кримінальне провадження буде закрито з нереабілітуючих підстав, на що обвинувачений погодився.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання, у зв`язку з чим просила апеляційну скаргу задовольнити частково, кримінальне провадження закрити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

При розгляді поданих клопотань, апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові ККС ВС від 18 лютого 2025 року у справі № 712/8174/23 (провадження № 51-2807км24) про те, що кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності невідкладно.

При цьому, КПК України не встановлює обмежень для розгляду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності під час апеляційного розгляду.

Положення ч. 13 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною.

Як зазначив ККС ВС, у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже, у разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Так, згідно вироку суду, ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: 05.01.2016 у світлий час доби, о 09:00 годині в Одеській області, в Одеському, на той час, Комінтернівському районі Одеської області, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух по автодорозі «Одеса-Южне», на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі для руху в кожному напрямку, зі сторони м. Південне, на той час м. Южне, в напрямку м. Одеса, в умовах снігопаду та снігового накату на проїзній частині, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, на 29 км + 500 метрів автодороги, не обрав безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Landcruiser», р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини автодороги «Одеса-Южне», у зустрічному з автомобілем «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 напрямку руху.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу, злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно з ч.5 ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Частиною 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років; 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину; 15 років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413 кмо 21), за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, так як інкриміновані йому дії були вчинені не пізніше 05.01.2016 року та на час апеляційного розгляду минуло більше 10 років.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, апеляційним судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати).

Як прямо передбачено ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і до цього часу, враховуючи ту обставину, що вирок Доброславського районного суду Одеської області від 19.05.2025 року не набрав законної сили, минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.4 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки останній не тільки надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а й заявив про це відповідне клопотання, яке, відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, має бути розглянуто невідкладно.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття з цих підстав кримінального провадження підлягає задоволенню, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та не суперечить даним, які наявні у матеріалах кримінального провадження.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є , зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, натомість клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції скасуванню, з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Доброславського районного суду Одеської області від 19.05.2025 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000009 від 05.01.2016 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2016, у кримінальному провадженні, ЄРДР №0000009 від 05.01.2016 на автомобіль «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 та автомобіль «Toyota Landcruiser», р/н НОМЕР_2 , скасувати.

Речові докази: автомобіль «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 повернути ОСОБА_7 , автомобіль Toyota Landcruiser», р/н НОМЕР_2 повернути володільцю водію ОСОБА_8 ; DVD-R диск з відеозаписом з відео реєстратора автомобіля «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження..

Судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, які становлять 4420,20 (чотири тисячі чотириста двадцять гривень двадцять копійок), покласти на державу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4