Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кп/711/293/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 26.05.2025, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2021 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ст.126, ч.2 ст.27 ч.2 ст.127 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000076 від 26.05.2025, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.309 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: шпигунстві, наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану. Окрім державної зради, ОСОБА_7 , обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, а саме у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України. 02.12.2025 слідчим слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.111 КК України та ч.1 ст.309 КК України, який затверджений прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та в порядку ст.291 КПК України скеровано для розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 06.11.2025 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 10.12.2025, без визначення розміру застави. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.01.2026 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 21.03.2026, без визначення розміру застави. Враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 21.03.2026, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 . Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не перестали існувати та з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку підозрюваного зможуть змінити свої покази або відмовитись від них, а також перешкодити розслідуванню кримінального провадження іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім наведених ризиків зазначених у ст.177 КПК України слід врахувати обставини, що мають значення при продовженні строку запобіжного заходу, визначені ст.178 КПК України. Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено наявність вагомих доказів, що вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, про що йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, у разі визнання його в подальшому винуватим. Крім цього, обвинувачений за місцем несення служби характеризується негативно, схильний до вживання психотропних речовин, що свідчить про втрату соціальних зв`язків із суспільством. Разом з тим, підозрюваний під час вчинення вказаного злочину підтримував зв`язок з представниками країни-агресора та надавав їм допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, що свідчить про можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у державної зради. Він свідомо та цілеспрямовано з корисливих мотивів передавав інформацію військового характеру представникам спецслужб рф. За таких обставин, знаходячись на свободі, він має можливість продовжувати вчиняти дане кримінальне правопорушення, а так само інші кримінальні правопорушення, так як підозрюваний своїми незаконними діями проявив схильність до скоєння злочинів. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на даний час не перестали існувати, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у зв`язку з направленням до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 до суду, йому може загрожувати позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років (з урахуванням положень ст.68 КК України), у зв`язку із чим останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на даний час непідконтрольні Україні території; незаконно впливати на свідків, потерпілих, так як обвинуваченому в разі визначення його винуватим, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі (з урахуванням положень ст.68 КК України), а також з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості обвинувачення, незаконно впливати на свідків, як тих, що вже допитані у проваджені і дають свідчення так і тих, що підлягають встановленню та допиту, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена в т.ч. самими обставинами вчинення злочину, який йому інкриміновано, зокрема з тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України. Крім того, фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 співпадає із місцем проживання свідків, в тому числі інших осіб (понятих), яких було залучено до участі у проведенні слідчих (розшукових) дій, пов`язаних із розслідуванням вказаного злочину та які стали свідками проведення вказаних слідчих (розшукових) дій, в допиті яких може виникнути необхідність, під час судового розгляду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити суд в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду; вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, скоєного проти основ національної безпеки України під час дії військового стану, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі (з урахуванням положень ст.68 КК України). Більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати з підстав, того, що ОСОБА_7 має змогу виїхати за межі Кіровоградської області, а також на підставі ч.6 ст.176 КПК України. Окрім цього, під час розслідування встановлено, що особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_7 , так як даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є особливо тяжким. Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено та відповідно до п.4 ч.5 ст.180 КПК України у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення в розмірі - від двадцяти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у провадженні щодо злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років. Також обвинуваченому ОСОБА_7 не може бути застосовано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як даний запобіжний захід не забезпечить належним чином обов`язок підозрюваного не ухилятися від органу досудового розслідування та суду та дасть можливість підозрюваному зникнути за межі Кіровоградської області. Враховуючи вищевикладене, просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заявленого прокурором, щодо про продовження строку запобіжного заходу стосовно її підзахисного ОСОБА_7 заперечила. Ризики на які вказує прокурор, вважає недоведеними, та такими, що повинні враховуватися під час обрання запобіжного заходу, тому просила змінити запобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, за останнім місцем проживання. Звертає увагу суду, що згідно практики Європейського суду з прав людини, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту прирівнюється до найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 . Водночас, з метою безперешкодного особистого спілкування зі своїм підзахисним, для узгодження лінії захисту, просить етапувати ОСОБА_7 з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника та просив суд змінити стосовно нього запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за його місце проживання, з застосуванням засобів електронного контролю. Водночас просив перевести його до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Прокурор ОСОБА_5 , щодо переведення обвинуваченого з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» не заперечував.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 06.11.2025 по даному кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.12.2025 без визначення розміру застави.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03.12.2025 стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.01.2026 без визначення розміру застави.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.01.2026 стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.03.2026 без визначення розміру застави.

Стаття 331 КПК України передбачає можливість зміни, скасування чи обрання запобіжного заходу, щодо обвинуваченого під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 -114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.309 КК України, та ч.2 ст.111 КК України. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення передбаченого ч.2 ст.111 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити дані злочини.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у зв`язку з направленням до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 до суду, йому може загрожувати позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років (з урахуванням положень ст.68 КК України), у зв`язку із чим останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на даний час непідконтрольні Україні території; незаконно впливати на свідків, так як обвинуваченому в разі визначення його винуватим, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі (з урахуванням положень ст.68 КК України), а також з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості обвинувачення, незаконно впливати на свідків, як тих, що вже допитані у проваджені і дають свідчення так і тих, що підлягають встановленню та допиту, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена в т.ч. самими обставинами вчинення злочину, за ч.2 ст.111 КК України, який йому інкриміновано, зокрема з тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України. Крім того, фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 співпадає із місцем проживання свідків, в тому числі інших осіб (понятих), яких було залучено до участі у проведенні слідчих (розшукових) дій, пов`язаних із розслідуванням вказаного злочину та які стали свідками проведення вказаних слідчих (розшукових) дій, в допиті яких може виникнути необхідність, під час судового розгляду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити суд в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду; вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, скоєного проти основ національної безпеки України під час дії військового стану, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі.

З огляду на викладене, у суду є всі підстави вважати, що обвинувачений може вчинити нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та переховуватися від суду, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

При розгляду клопотання, суд враховує доводи сторони захисту, які викладені на користь обвинуваченого ОСОБА_7 , проте вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а підстав для зміни запобіжного заходу колегія суддів не вбачає. За таких обставин, клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 18.05.2026 включно, без визначення розміру застави.

Розглядаючи клопотання захисника, щодо етапування обвинуваченого ОСОБА_7 до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та наразі він перебуває в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявила клопотання про етапування її підзахисного ОСОБА_7 з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», з метою безперешкодного особистого спілкування зі своїм підзахисним, для узгодження лінії захисту.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.537 КПК України, суд, який здійснює судовий розгляд, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Приймаючи до уваги те, що в проваджені Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження за № 0000076 від 26.05.2025, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.309 КК України, те що участь обвинуваченого є обов`язковою, з метою непорушення права на захист обвинуваченого та безперешкодного особистого спілкування з захисником, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно тимчасово перевести з Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» на час розгляду кримінального провадження № 0000076 від 26.05.2025.

Керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 197, 331, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.05.2026 включно, без визначення розміру застави.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про етапування обвинуваченого ОСОБА_7 з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - задовольнити.

Етапувати обвинуваченого ОСОБА_7 з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» (який розташований за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 234), для участі в судових засіданнях в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси під час розгляду кримінального провадження № 0000076 від 26.05.2025 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.309 КК України.

Виконання ухвали щодо етапування ОСОБА_7 до ДУ«Черкаський слідчий ізолятор» покласти на начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», а наступну доставку обвинуваченого до Придніпровського районного суду м.Черкаси на начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Копії ухвали для організації її виконання направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Про результати етапування повідомити Придніпровський районний суд м.Черкаси.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з часу її проголошення, в решті ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3