Справа № 317/6259/25
Провадження № 1-кс/317/146/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 (по відеоконференції), підозрюваної ОСОБА_5 , захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчої СВ ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з Заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000801, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, старшого бойового медика, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з Заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , звернулась до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що 27 грудня 2025 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись, за місцем свого тимчасового проживання у приміщенні кімнати будинку в одному з населених пунктів Запорізького району Запорізької області (повна адреса не зазначається з міркувань безпеки) разом із своїм чоловіком, також військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час конфліктної ситуації, яка виникла на ґрунті взаємних неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом на заподіяння смерті своєму чоловіку, взяла автомат АКС-74У та здійснила в потерпілого ОСОБА_7 не менше шести пострілів: п`яти пострілів в область тулубу та одного пострілу в голову, що призвело до смерті ОСОБА_7 .

Необхідність продовження підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю обґрунтованої підозри у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Вказані ризики зазначені та мотивовані у клопотанні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України.

При цьому слідча вважає, що до підозрюваної ОСОБА_5 неможливо застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи з причин, наведених у клопотанні.

Слідча та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити та продовжити підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 28 березня 2026 року.

Підозрювана ОСОБА_8 заперечила проти клопотання з наступних підстав.

При поданні клопотання слідчим не були враховані її показання щодо фактів насилля від ОСОБА_7 відносно неї та постійних погроз, які вона від нього отримувала. Не з`ясовано питання відсутності особистої зброї у ОСОБА_7 , яку у нього відбирали побратими, коли він виходив з бойових завдань, для убезпечення себе. Слідчим в ході досудового розслідування не допитані свідки, які могли б дати свідчення на користь її доводів. Зазначила, що в той вечір ОСОБА_7 стріляв у неї і її врятувало лише те, що вона встигла присісти та те, що її матір відштовхнула ОСОБА_7 , внаслідок чого автомат вилетів з його рук.

Після події вона одразу зателефонувала своєму безпосередньому командиру та повідомила про те, що сталось і що ОСОБА_7 мертвий, однак з невідомих причин це не відображено в показаннях свідків. Вказала, що вона не хотіла приховувати труп ОСОБА_7 , а лише помістила його до ковдри і витягла надвір, щоб не перебувати в одному приміщенні з мертвою людиною. Труп вона навіть не намагалась нікуди сховати, хоча у неї була така можливість, а залишила його біля входу в будинок, де його і було виявлено.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого та просив обрати підозрюваній ОСОБА_5 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту. На його думку цей запобіжний захід буде відповідати обставинам кримінального провадження.

Зазначив, що в даному випадку ОСОБА_5 перебувала у стані необхідної оборони, що видно з матеріалів справи. Загиблий ОСОБА_7 безпосередньо перед подією стріляв у підозрювану, на що вона була вимушена захищатись.

Крім того, в даному кримінальному провадженні не підтверджена наявність ризиків, якими обґрунтоване клопотання. Так, ризик впливу підозрюваної на свідків вже не є актуальним, оскільки всі свідки вже були допитані слідчим під час досудового розслідування, що виключає можливість впливу на них з боку ОСОБА_5 .

Одразу після події ОСОБА_5 не намагалась сховати тіло ОСОБА_7 , як про це зазначено у клопотанні, а одразу повідомила свого безпосереднього командира про те, що сталось. Натомість командир їй сказав не телефонувати до поліції і що командування само розбереться з ситуацією. Це свідчить на підтвердження відсутності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також просив врахувати при розгляді клопотання те, що ОСОБА_5 майже з початку повномасштабного вторгнення російських військ до України пішла добровольцем до Збройних Сил України, має нагороди та неодноразово відмічалась командуванням. ОСОБА_5 має батьків, які потребують її підтримки та які фактично жили на гроші, які давала їм підозрювана.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підозра у вчиненні злочину ОСОБА_5 є обґрунтованою та підтверджується зібраними у провадженні доказами, які були досліджені під час судового засідання: поясненнями підозрюваної ОСОБА_5 , поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами слідчих дій.

При цьому показання свідків оцінюються слідчим суддею виключно в контексті обґрунтованості підозри і не є предметом оцінки за процедурою, визначеною параграфом третім Глави 4 КПК України, оскільки така оцінка є виключною прерогативою суду, який отримує такі показання безпосередньо в ході судового розгляду та оцінює їх в нарадчій кімнаті при ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Так, факт спричинення потерпілому ОСОБА_7 смертельних вогнепальних поранень саме підозрюваною ОСОБА_5 підтверджується всіма доказами, які надані до клопотання і стороною захисту не оспорюється.

З показань всіх свідків видно, що між підозрюваною ОСОБА_5 та її колишнім чоловіком, потерпілим ОСОБА_7 періодично виникали сварки, а сам потерпілий проявляв агресію до своєї дружини. Вказане свідчить про те, що така сварка, цілком ймовірно, могла відбутись і 27 грудня 2025 року. Версія сторони захисту щодо перебування підозрюваної у стані необхідної оборони має під собою певні підґрунтя та може бути перевірена в ході досудового розслідування.

Одразу після події підозрювана ОСОБА_5 витягла з будинку труп ОСОБА_7 , який знаходився у спальному мішку, та залишила на подвір`ї, що не заперечується й самою підозрюваною, яка пояснювала, що не хотіла перебувати з тілом в одному приміщенні.

В той же час, з показань свідків ОСОБА_9 вбачається, що коли вранці 28 грудня 2025 року йому зателефонувала ОСОБА_5 , то повідомила про те, що ОСОБА_7 пішов у «СЗЧ». І лише увечері того ж дня від солдата ОСОБА_11 він дізнався про загибель ОСОБА_7 . З показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 видно, що 28 грудня 2025 року вони привезли продукти ОСОБА_5 . Вона попросила їх вивезти мішок зі сміттям, який лежав у неї надворі. При цьому казала, що мішок важкий і що його не треба відкривати. Лише коли вони вантажили цей мішок на автомобіль, у них виникла підозра, що у ньому людське тіло. Тільки тоді вони виявили труп ОСОБА_7 .

Вказані показання свідків, на думку слідчого судді, належним чином свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри на цій стадії кримінального провадження. Детальна оцінка цих показань в частині визначення правильної правової кваліфікації події кримінального правопорушення, як і версії підозрюваної ОСОБА_5 щодо необхідної оборони не відноситься до повноважень слідчого судді.

Оцінюючи наявність ризиків, наведених у клопотанні, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, ризик переховування підозрюваної від суду, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тяжкістю покарання, яке загрожує їй в разі доведення її вини у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та може спонукати її до ухилення від суду. При цьому суд враховує те, що зареєстроване місце проживання підозрюваної знаходиться в іншій області України, що, хоча саме по собі й не є визначальним при оцінці цього ризику, але створює додаткові можливості для ухилення підозрюваної ОСОБА_5 від слідства та суду.

З урахуванням досліджених слідчим суддею доказів, вважаю наявним ризик можливого знищення, спотворення або переховування речей, що мають значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, оскільки підозрювана казала своєму безпосередньому командиру ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 пішов у «СЗЧ» (хоча на той момент достовірно знала про його смерть); просила своїх побратимів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 вивезти мішок зі сміттям (в якому було тіло ОСОБА_7 і про що вона також достовірно знала). Крім того, як видно з протоколу огляду місця події, деякі речі ОСОБА_7 зі слідами його крові були виявлені у сміттєвому баку на вулиці, а закривавлені ганчірки знаходились в полієтиленових пакетах у будинку. Також має бути враховане те, що одразу після події ОСОБА_14 здійснила прибирання у будинку. Свідок ОСОБА_9 , який за його показаннями заходив до будинку вранці 28 грудня 2025 року, відмітив у своїх поясненнях те, що у приміщенні будинку було прибрано та чисто.

Вказане на думку слідчого судді в достатній мірі свідчить про наявність в даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд вважає достатнім обґрунтування наявності такого ризику, як можливий вплив з боку підозрюваної ОСОБА_14 на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки на даний час досудове розслідування триває. Показання підозрюваної в важливих деталях обставин кримінального провадження суттєво відрізняється від показань свідків, допитаних слідчим. Свідками у справі є її побратими, з якими вона проходила військову службу і на яких вона, очевидно, може намагатись вчиняти вплив для зміни їх показань. Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому суд не може погодитись з доводами захисника щодо відсутності такого ризику через те, що свідки в кримінальному провадженні вже допитані, оскільки відповідно до приписів статті 23, ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто ті показання, які свідки давали слідчому під час досудового розслідування, не є тими доказами, які вже зафіксовані в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Оцінюючи доводи клопотання з урахуванням обставин, визначених статтею 178 КПК України, слідчим суддею встановлено, що ті докази, про вчинення підозрюваною ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, що містяться в матеріалах кримінального провадження на момент розгляду даного клопотання, є вагомими та в достатній мірі підтверджують обґрунтованість пред`явленої їй підозри. Тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній в разі визнання її винною в інкримінованому особливо тяжкому злочині, також взято до уваги слідчим суддею.

При цьому суд констатує, що надання підозрюваній можливості перебувати в розташуванні її військової частини на території населеного пункту, де відбулась подія даного кримінального правопорушення, суттєво підвищує ризик можливого впливу на свідків, що на даній стадії досудового слідства не може бути усунутий таким запобіжним заходом, як домашній арешт (навіть цілодобовий). Не здатні усунути цей ризик такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та взяття підозрюваної на поруки (в тому разі, якщо буде подане відповідне клопотання). Також будь-який, окрім тримання під вартою, запобіжний захід не здатний запобігти ризику ухилення ОСОБА_5 від слідства та суду.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи клопотання слідчого та необхідним продовжити підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, оскільки жоден інший, більш м`який запобіжний захід, не в змозі запобігти ризикам, встановленим слідчим суддею при обранні запобіжного заходу підозрюваній та підтверджені при розгляді даного клопотання.

Надані захисником підозрюваної письмові докази враховані слідчим суддею, але не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до приписів п.п. 1 та 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що злочин, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вчинений із застосуванням насильства та призвів до смерті людини вважаю можливим не визначати розмір застави в цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 194 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з Заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 28 березня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала виконується негайно, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1