Дата документу 26.03.2026Справа № 554/2461/26
Провадження № 1-кс/554/4305/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невиконання ухвали слідчого судді,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 26.03.2026 року до мого провадження, як слідчого судді, надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невиконання ухвали слідчого судді, в якій заявник просить зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Полтаві негайно, в строк, що не перевищує 24 годин з моменту отримання цієї ухвали суду, виконати ухвалу слідчого судді від 26.02.2026 року, а саме: внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 365 КК України, за заявою ОСОБА_2 від 10.02.2026 року, розпочати досудове розслідування, надати заявнику витяг з ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого; здійснити судовий контроль за виконанням ухвали слідчого судді від 26.02.2026 року відповідно до частини третьої статті 129-1 Конституції України, згідно з якою контроль за виконанням судового рішення здійснює відповідний суд (слідча суддя).

В обґрунтування своїх вимог, заявник зазначив, що 26 лютого 2026 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 у справі №554/2461/26 (провадження №1-кс/554/2954/2026) було винесено ухвалу, якою задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 365 КК України, за його заявою від 10.02.2026 року щодо перевищення службових повноважень сержантом поліції УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 . Однак станом на сьогодні жодної реакції не надійшло: відомості до ЄРДР не внесено, процесуальні документи заявнику не направлено, а директор ОСОБА_5 продовжує демонструвати явну та умисну бездіяльність.

Станом на 26 березня 2026 року (понад 28 діб з моменту винесення ухвали) вона не виконана, докази виконання ухвали відсутні.

Вивчивши скаргу, вважаю, що необхідно відмовити у відкритті провадження на підставі наступного.

Як було встановлено, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 26.02.2026 року скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_2 від 10.02.2026 року.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі Глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Так, підстави та порядок оскарження на досудовому розслідуванні рішень, дії, бездіяльності слідчого або прокурора, визначені положеннями ст.ст. 303, 304 КПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, при цьому визначений перелік передбачає можливість оскарження рішення слідчого чи прокурора, що оформлюється постановою.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також можуть бути оскаржені ряд рішень слідчого та прокурора.

Разом з тим, за результатами розгляду скарги слідчий суддя, в порядку судового контролю, може зобов`язати слідчого чи прокурора вчинити лише таку процесуальну дію, яку останні зобов`язані вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора слідчому судді має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю у разі обмеження чи порушення прав і законних інтересів осіб.

Відтак, з огляду на приписи вищезазначених норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування слідчий суддя вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень, встановлених КПК.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Наслідки умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, передбачені статтею 382 КК України.

За приписами ч. 5 ст. 532, ч. 2 ст. 534, ч. 4 ст. 535 КПК України, ухвали, зокрема, слідчого судді, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення; судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню; органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Отже, обов`язок безумовного виконання, у тому числі ухвали слідчого судді, закріплено безпосередньо у законі.

З цих підстав слідчий суддя приходить до висновку, що ухвала від 26.02.2026 року по справі № 554/2461/26 року набрала законної сили, містить необхідні реквізити, що ставляться до такого виду процесуального документа та підлягає безумовному виконанню без необхідності дублювання тверджень відповідного змісту в іншій ухвалі.

ОСОБА_2 в своїй скарзі просить вчинити дії з контролю за виконанням ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 26.02.2026 року по факту внесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 10.02.2026 року, що не може бути предметом розгляду слідчим суддею в порядку судового контролю в розумінні положень ст. 303 КПК України.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (принцип згадується у рішенні Великої Палати Європейського суду з прав людини у справі Brumarescu проти Румунії від 28 жовтня 1999 року, заява № 28342/95, параграф 61). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто «остаточності» рішення суду. Таким чином, слідчий суддя не може розглядати питання бездіяльності, оскільки воно вже було вирішено іншим слідчим суддею, а тому такий розгляд буде порушувати принцип юридичної визначеності.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню (ч. 2 ст. 534 КПК України). Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Законодавство України передбачає адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду. Втім, вирішення цього питання не може здійснюватися в межах розгляду скарги на бездіяльність, оскільки слідчий суддя може тільки вирішити питання поставлені в межах вимог скарги та прийняти одне з рішень по суті, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України. Кримінальний процесуальний закон не наділяє слідчих суддів повноваженнями зобов`язувати органи досудового розслідування виконувати судові рішення слідчих суддів.

Отже, оскільки слідчим суддею вже вирішне питання щодо розгляду скарги по суті, а невиконання рішення суду не може бути предметом оскарження у порядку статті 303 КПК України, то таке клопотання подане на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи те, що заявник фактично оскаржує бездіяльність слідчого, яка не підлягає оскарженню, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження з розгляду даної скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невиконання ухвали слідчого судді.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1