Справа № 450/4604/25 Провадження № 1-кс/450/172/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

19.01.2026 року представник скаржника через систему «Електронний Суд» звернувся до слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області зі скаргою, яка отримана 20.01.2026 року, у якій просив визнати протиправною бездіяльність керівника, першого заступника та заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону і керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні розгляду по суті як прокурорами вищого рівня заяви від 28.10.2025 року в інтересах ОСОБА_5 про вирішення спору про підслідність та скарги від 28.12.2025 року в інтересах ОСОБА_5 про скасування постанови прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 30.07.2025 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000793 від 13.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, за ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області. Зобов`язати керівника, першого заступника і заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону та керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 як уповноваженого прокурора вищого рівня здійснити розгляд по суті заяви від 28.10.2025 року в інтересах ОСОБА_5 про вирішення спору про підслідність і скарги від 28.12.2025 року в інтересах ОСОБА_5 про скасування постанови прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 30.07.2025 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000793 від 13.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, за ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області.

Мотивував скаргу тим, що ОСОБА_5 не погоджується із кваліфікацією та хибно визначеною у постанові прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 від 30.07.2025 року підслідністю за поліцією у кримінальному провадженні № 0000793 від 13.06.2025 року по ч.1 ст.146 КК України як незаконне позбавлення волі або викрадення людини, в той час, як насправді ці дії були вчинені поліцією і військовослужбовцями Сихівського ТЦК. Вказав, що від імені потерпілого 28.10.2025 року ним подано заяву про зміну підслідності в порядку ч.5 ст.218 КПК України до Генерального прокурора, який листом від 30.10.2025 року скерував заяву на розгляд у Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону, однак, ця прокуратура ніякого розгляду не здійснювала, натомість, листом від 25.11.2025 року передала заяву на вирішення до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону. 13.11.2025 року листом № 30.54/02-8396ВИХ-25 заступника начальника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 надано відповідь, згідно якої роз`яснено, що прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у постанові від 30.07.2025 року правильно визначено підслідність. 28.12.2025 року ним подано скаргу до керівника або заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону і безпосередньо керівника Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, в яких він просив розглянути цю скаргу прокурором вищого рівня, а не передавати її на розгляд заступнику керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 . Однак, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону листом №09/01-3211ВИХ-25 від 30.12.2025 року передала скаргу керівнику Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 для розгляду, але в результаті він її не розглядав, оскільки відповідь №30.54/02-223ВИХ-26 від 09.01.2026 року підписав його заступник ОСОБА_8 .Тобто, розгляд скарги в порядку ст. 313 КПК України прокурором вищого рівня не здійснювався. Крім цього, просив проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 року скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити дії повернуто скаржнику.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.02.2026 року ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 року скасовано, а матеріали скарги направлено на новий розгляд в суд першої інстанції, які надійшли 25.02.2026 року.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.02.2026 року судове засідання вирішено проводити в режимі відеоконференції та дозволено представнику ОСОБА_3 брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 02.03.2026 року представник скаржника ОСОБА_3 надав пояснення аналогічні викладеним письмово, вимоги скарги підтримав та просив такі задовольнити.

Прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги заперечила і пояснила, що звернення ОСОБА_3 були розглянуті органом прокуратури. При оскарженні постанови прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 30.07.2025 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні прокурором вищого рівня є керівник та його заступники.

Заслухавши думку присутніх сторін, розглянувши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

28.10.2025 року представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 подав заяву про вирішення спору про підслідність Офісу Генерального прокурора та Львівській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону, в якій вказав, що не погоджується із постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 30.07.2025 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000793 від 13.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, за ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, і просив визначити підслідність даного кримінального провадження за слідчими органами ДБР України.

13.11.2025 року заступником керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 за № 30.54/02-8396ВИХ-25 надано відповідь на заяву останнього про вирішення спору про підслідність від 28.10.2025 року, в якому повідомлено, що постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 30.07.2025 року підслідність визначена правильно за ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області.

28.12.2025 року представником скаржника ОСОБА_3 подано керівнику або заступнику керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, а також керівнику Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону скарги прокурору вищого рівня, в якій просив розглянути скаргу прокурором вищого рівня, а не передавати її на розгляд керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 та задовольнити скаргу, скасувавши постанову прокурора про визначення підслідності від 30.07.2025 року.

30.12.2025 року начальником управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону скеровано скаргу на неправильно визначену підслідність до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону для розгляду за належністю.

09.01.2026 року за № 30.54/02-223ВИХ-25 заступником керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 надано представнику ОСОБА_3 відповідь на скарги від 28.12.2025 року.

Як вбачається з мотивів скарги, представник скаржника ОСОБА_3 покликається на те, що підслідність кримінального провадження № 0000793 від 13.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, визначено неправильно, оскільки таке підслідне органу ДБР.

Слід вказати, що спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня, що врегульовано ст. 218 КПК України.

Зважаючи на те, що події, які описані у скарзі мали місце у закладі громадського харчування "Макдональдс" по вул. Стрийській, буд. 30, в с. Сокільники, Львівського (Пустомитівського) р-ну, Львівської області, у відповідності до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

З мотивів скарги також вбачається, що представник ОСОБА_3 подав заперечення та скаргу на постанову прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 від 30.07.2025 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000793 від 13.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, прокурором вищого рівня розгляду яких є керівник або заступники Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

Враховуючи те, що заступником керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 надано представнику ОСОБА_3 відповідь на заяви та скаргу, слід дійти висновку, що мотиви скарги не відповідають дійсності та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Окрему увагу слід звернути на положення ч. 1 ст. 313 КПК України, згідно яких прокурор вищого рівня, до якого надійшла скарга на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, зобов`язаний розглянути цю скаргу протягом трьох днів з моменту її надходження і надіслати своє рішення слідчому, дізнавачу та прокурору, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржувалася.

Водночас, дана стаття відноситься до § 3 глави 26 КПК України, яка стосується оскарження слідчим, дізнавачем рішень, дій чи бездіяльності прокурора.

Враховуючи викладене, спір про підслідність може виникнути лише між прокурорами, які здійснюють нагляд за додержанням законів різними органами досудового розслідування, та/чи між прокурором і слідчим, а не між стороною потерпілого та стороною обвинувачення, а тому представник ОСОБА_3 не може покликатись та використовувати положення норм § 3 глави 26 КПК України, які регулюють правовідносини між слідчим та прокурором.

Таким чином, оскільки ні ОСОБА_5 , ні його представник ОСОБА_3 , не є суб`єктами спору про підслідність, то такі не можуть ініціювати розгляд даного питання перед уповноваженим прокурором.

Крім цього, керівник чи заступники Спеціалізованої прокуратура у сфері оборони Західного регіону не є уповноваженими особами для розгляду заяв та скарг ОСОБА_3 на постанову прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 від 30.07.2025 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000793 від 13.06.2025 року, оскільки прокурором вищого рівня розгляду таких є керівник або заступники Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

З огляду на викладене вище, викладеніпредставником скаржника ОСОБА_5 ОСОБА_3 у скарзі мотиви, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК Укpаїни, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 03.03.2026 року в приміщенні Пустомитівського районного суду Львівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1