Єдиний унікальний номер 205/8182/25
Номер провадження 1-кп/205/252/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, в місті Дніпро клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, проданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 ОСОБА_6

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Під час проведення судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно його підзахисного. В обґрунтування клопотання, захисник посилається на вимоги ст. 201 КПК України, щодо можливості заявляти клопотання про зміну запобіжного заходу не раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування чи зміну запобіжного заходу. Оскільки строк встановлений ст. 201 КПК України сплив, то є всі підстави для звернення з клопотанням. Так ОСОБА_3 вже тривалий час тримається під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу що є порушенням вимог п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. На думку сторони захисту, сторона обвинувачення не надала переконливих доказів провини ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, навпаки стороною захисту було надано висновок експерта, який свідчить про наявність провини потерпілого. Посилається на існування поза процесуальних бесід з його підзахисним з боку співробітників поліції під час знаходження ОСОБА_3 в слідчому ізоляторі в рамках досудового розслідування, що свідчить про можливість здійснення тиску на ОСОБА_3 . Перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_3 позбавлений можливості самостійно реагувати на порушення його прав, оскільки не може самостійно викликати поліцію або звернутися до органів влади для фіксації незаконних дій. Також звертає увагу на ті обставини, що без альтернативне тримання обвинуваченого під вартою, фактично набуває ознак відбуття покарання, хоча судом не встановлено вини ОСОБА_3 . Обвинувачений має родину, постійне місце проживання, позитивні характеристики з місця навчання, бажає продовжувати навчання. Все свідчить про наявність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання свого захисника - адвоката ОСОБА_4 , просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_11 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_4 . Вважає що є всі законні підстави для зміни запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання. Свої заперечення обґрунтовує не відповідністю обставин викладених стороною захисту. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 286 ч.2 КК України, в наслідок якого сталася смерть дитини. Кримінальна справа має великий резонанс у суспільстві. Законних підтверджень застосування до ОСОБА_3 недозвільних методів ведення досудового розслідування встановлено не було. Під час досудового розслідування ОСОБА_3 та його захисники, маючи можливість оскаржити дії співробітників поліції, зі скаргами не зверталися. Поведінка ОСОБА_3 та його захисників під час судового засідання свідчить про небажання доводити свою невинуватість у процесуальний спосіб. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обставини на які посилається захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вже були перевірені судом під час розгляду попередніх клопотань. Інших, будь яких обставин, стороною захисту не заявлено. Посилання адвоката ОСОБА_4 на тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, є нічим іншим як маніпуляцією, оскільки заявлення обвинуваченим та стороною захисту чисельних однотипних клопотань, значно збільшує строки розгляду справи та є нічим іншим як зловживанням правом та затягуванням процесу. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що не має підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 та звертає увагу суду що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в період випробувального терміну, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Потерпілий ОСОБА_9 повністю підтримав позицію свого представника.

Представник потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , підтримав позиції прокурорів та адвоката ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_10 , підтримав позицію свого представника.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовується в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що пунктом 3 статті 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. Зокрема, ЄСПЛ послався на практику застосування статті 5 Конвенції у рішення «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства». У вказаних рішеннях ЄСПЛ констатував, що основною метою статті 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі існує значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартого та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

2 грудня 2024 року, ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 3 грудня 2024 року, відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 січня 2026 року строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, було продовжено до 14 березня 2026 року.

На час розгляду клопотання, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 знаходиться в провадженні суду з 29 травня 2025 року, тоб то дев`ять місяців, що враховуючи складність кримінального провадження, кількість клопотань сторони захисту, не свідчить про не дотримання розумності строків розгляду справи.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Провадження по суті інкримінованого ОСОБА_3 обвинувачення знаходиться лише тільки на початковій стадії розгляду, а чисельні, однотипні клопотання обвинуваченого з приводу кожного письмового доказу долученого стороною обвинувачення, не реагування сторони захисту на зауваження та призиви головуючого з приводу необхідності оптимізації робочого часу за для пришвидшення розгляду справи призводить к затягуванню строків розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартого та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд враховує те, що судом вже досліджувалися обставини, на які посилається захисник як на підставу зміни запобіжного заходу, та судом надавалася оцінка цим посиланням. Нових обставин які ще не розглядалися судом та свідчили б про значний ступень зниження ризиків передбачених ст. 177 КПК України, під час розгляду нового клопотання, суду надано не було. Кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 вчинене в період іспитового строку. Наявність у ОСОБА_3 родини, постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків не стали вагомим чинником стримуючим його протиправну поведінку. На думку суду, обвинувачений цілком усвідомлює суворість покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення ним процесуальної поведінки під час судового розгляду.

Розглядаючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 інших більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до наступного.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи застави не можуть попередити наведеним ризикам та можливого переховування ОСОБА_3 від суду.

Застосування застави до обвинуваченого ОСОБА_3 крім того неможливе у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні злочину, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, суд вважає що зазначені обставини, на даній стадії кримінального процесу, виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_3 на свободу в саме такий спосіб процесуального примусу.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає що підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не має

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, проданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисникам.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1