Номер провадження 1-кп/205/412/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 м.Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новокодацького районного суду міста Дніпра клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000164 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні вказаного запобіжного заходу тримання під вартою, не змінилися, продовжують існувати, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для запобігання вказаним ризикам та забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що, використовуючи власний ноутбук марки «Apple», моделі «A1278», S/n C02J9G75DTY3, на який встановив інтернет-месенджер «Telegram» з обліковим записом « ОСОБА_8 », з номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 та з обліковим записом «Компо Зит», з номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , під час листування з невстановленою особою, яка діяла в інтересах представників спеціальних служб Російської Федерації з облікового запису «Eagle», обумовили обставини вчинення злочинів з метою ослаблення держави, а також порядок отримання винагороди.

Так, ОСОБА_6 в кінці березня 2025 року з метою ослаблення держави предметом злочину обрав майно залізничної станції ст. Діївка ст. Горяїнове Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що розташовано у Новокодацькому районі міста Дніпра на 182 км, пікету № 1, перегону ст. «Діївка» ст. «Горяїнове» м. Дніпра.

02.04.2025, приблизно о 10 год 10 хв, ОСОБА_6 з метою ослаблення держави, діючи з умислом, направленим на вчинення диверсії у період воєнного стану, прибув до визначеного місця біля станції «Діївка», за допомогою раніше придбаного розчину для розпалювання облив дві релейні шафи СЦБ, які розташовані у Новокодацькому районі міста Дніпра на узбіччі 3-ї колії між опорами контактної мережі № 1 та №99 182 км, пікету № 1 залізничного колійного перегону ст. Діївка ст. Горяїнове у м. Дніпро та підпалив вказані об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення. При цьому ОСОБА_6 зняте відео вказаного підпалу на мобільному телефоні «Хiaomi», моделі «Redmi 9C NFC» (IMEI: НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 ) за допомогою месенджеру «Telegram» відправив невстановленій особі - користувачу облікового запису « ОСОБА_9 » як підтвердження вчинення диверсії.

09.04.2025, приблизно о 09 год 20 хв, ОСОБА_6 з метою ослаблення держави, діючи з єдиним умислом, направленим на вчинення диверсії у період воєнного стану, прибув до ст. «Діївка», де переконався у відновленні та працездатності підпалених ним раніше двох релейних шаф СЦБ, облив їх за допомогою придбаного розчину для розпалювання та підпалив вказані об`єкти, зняте відео вказаного підпалу за допомогою месенджеру «Telegram» відправив невстановленій особі - користувачу облікового запису « ОСОБА_9 » як підтвердження вчинення диверсії.

16.04.2025, приблизно о 10 год 38 хв, ОСОБА_6 з метою ослаблення держави, діючи з єдиним умислом, направленим на вчинення диверсії у період воєнного стану, прибув до визначеного місця біля ст. «Діївка», де переконався у відновленні та працездатності підпалених ним раніше двох релейних шаф СЦБ, облив їх за допомогою придбаного розчину для розпалювання та підпалив вказані об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, зняте відео вказаного підпалу за допомогою месенджеру «Telegram» відправив невстановленій особі - користувачу облікового запису « ОСОБА_9 » як підтвердження вчинення диверсії.

19.04.2025, приблизно о 19 год 00 хв, ОСОБА_6 з метою ослаблення держави, діючи з єдиним умислом, направленим вчинення диверсії у період воєнного стану, прибув до визначеного місця біля «Діївка», де переконався у відновленні та працездатності підпалених ним раніше двох релейних шаф СЦБ, облив їх за допомогою придбаного розчину для розпалювання та підпалив вказані об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, зняте відео вказаного підпалу за допомогою месенджеру «Telegram» відправив невстановленій особі - користувачу облікового запису « ОСОБА_9 » як підтвердження вчинення диверсії.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.113 КК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор зазначає забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ризик переховуватися від суду прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Невідворотність покарання за злочини саме по собі є вже підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя та безкарності за дії, направленні на ослаблення держави, шляхом здійснення підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинені в умовах воєнного стану. Крім того, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про можливість останнього переховуватися від суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на думку прокурора, підтверджується тим, що протиправні дії ОСОБА_6 мали постійний і системний характер та вчинялися з використанням методів конспірації. Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, маючи доступ до інтернету та може активувати свій акаунт у месенджері «Telegram», за допомогою якого спілкувався та отримував завдання, та з метою приховати свої протиправні дії, може знищити наявне листування, що негативно вплине на судовий розгляд, та вчинити інші дії для уникнення відповідальності.

Про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому останній обвинувачується, свідчить те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може в подальшому продовжити здійснювати дії, направленні на ослаблення держави шляхом підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану.

Про наявність вказаного ризику, на думку прокурора, свідчать також і ті обставини, що під час обшуку 02.05.2025 за місцем мешкання ОСОБА_6 знайдено чотири пляшки з розчинником, що свідчить про планування ним подальших підпалів.

При цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку сторони обвинувачення, є недоцільним, оскільки обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, зокрема вчинення злочину проти громадської безпеки та основ національної безпеки України в умовах воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе ставлення до загальнолюдських цінностей, і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ставитиметься до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримав його позицію та зауважив, що обвинувачений не має можливості вплинути на досліджені докази. Просив змінити запобіжний захід на менш суворий.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ч.2 ст. 177 КПК України, згідно яких підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо того, що тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим, проте не єдиним, мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 не працевлаштований, міцність наявних в нього соціальних зв`язків недостатня для утримання від зміни місця проживання з метою переховування, а відсутність працевлаштування та постійного джерела доходу може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд також бере до уваги ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, маючи доступ до інтернету, може активувати свій акаунт у месенджері «Telegram», за допомогою якого спілкувався та отримував завдання, та з метою приховати свої протиправні дії, може знищити наявне листування, що негативно вплине на судовий розгляд.

Також суд вважає наявним ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може в подальшому продовжити здійснювати дії, направленні на ослаблення держави шляхом підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану, оскільки вказаний ризик підтверджується виявленими під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 пляшок з розчинником, що свідчить про планування ним подальших підпалів.

Отже, останній, намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Встановлені судом обставини у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, свідчать про існування обґрунтованих ризиків, передбачених п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, згідно ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 1142, 258 - 2586, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 4421 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч.2 ст.113 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Таким чином, беручи до уваги характер і тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували суд в тому, що він не буде переховуватись від суду у даному кримінальному провадженні, не зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, та не вчинить нового кримінального правопорушення, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає доведеною достатню необхідність продовження цього заходу в інтересах суспільства, оскільки йдеться про особливо тяжкий злочин, який становить загрозу для національної безпеки України, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовано цей вид запобіжного заходу.

За встановлених обставин, з урахуванням вимог ч.6 ст.176 КПК України суд вважає неможливим змінити вказаний запобіжний захід на менш суворий, оскільки жоден з них не в змозі достатньої мірою забезпечити уникнення встановлених судом ризиків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 331, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10.03.2026 включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3