Справа № 203/8503/25
Провадження № 1-кс/0203/731/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002618 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 4, 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2026 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернувся слідчий СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0002618 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 4, 5 ст. 190 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що в рамках вказаного кримінального провадження, 19.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон IPhone 11 Pro, чорного кольору, який поміщено до спец-пакету PSP 1356115 та опечатано;

- мобільний телефон IPhone 16 Pro, чорного кольору, який поміщено до спец-пакету ISR 0065251 та опечатано;

- мобільний телефон IPhone 17 Pro Мах, синього кольору, який поміщено до спец-пакету WAR 1317935 та опечатано;

- сім-карту «Водафон» 4G 62;

- жорсткий диск Toshiba ОТ01АСА100, який поміщено до спец-пакету WAR 1088821 та опечатано.

Вказані вище речі та предмети постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт на речові докази, шляхом позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження ними.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.01.2026 року, судову справу №203/8503/25, провадження №1-кс/0203/731/2026, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 02.02.2026 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене судом на 04.02.2026 року о 16:50 годині.

Слідчий та власники майна, у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду клопотання.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власники майна або їх захисники не направили на адресу суду будь-яких заяв щодо участі у судовому засіданні.

Слідчий суддя на підставі частини 1 статті 172, частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України розглянув клопотання слідчого за відсутності слідчого, прокурора, власника майна та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у проваджені СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0002618 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 4, 5 ст. 190 КК України.

19.01.2026 року слідчим було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучено вищевказане майно.

Постановою слідчого від 20.01.2026 року було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0002618 від 10.11.2025 року вищевказане майно.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених судом обставин кримінального провадження дає суду підстави для висновку про необхідність накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного обшуку з метою збереження речових доказів.

У ході судового розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею була встановлена наявність визначених КПК України підстав для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна з метою збереження речових доказів. Оскільки слідчим доведено, з огляду на вимоги ст. ст. 98, 167 КПК України, що вилучене у ході обшуку майно має ознаки речових доказів та може мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення, а також наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою забезпечення речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне у повному обсязі задовольнити клопотання слідчого про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002618 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами 4, 5 ст. 190 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене 19.01.2026 року, під час проведення обшуку, з метою збереження речових доказів, а саме на:

- мобільний телефон IPhone 11 Pro, чорного кольору, який поміщено до спец-пакету PSP 1356115 та опечатано;

- мобільний телефон IPhone 16 Pro, чорного кольору, який поміщено до спец-пакету ISR 0065251 та опечатано;

- мобільний телефон IPhone 17 Pro Мах, синього кольору, який поміщено до спец-пакету WAR 1317935 та опечатано;

- сім-карту «Водафон» 4G 62;

- жорсткий диск Toshiba ОТ01АСА100, який поміщено до спец-пакету WAR 1088821 та опечатано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1