УХВАЛА

про накладення арешту на майно

13 березня 2026 рокуСправа № 495/1675/26
Номер провадження 1-кс/495/497/2026

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 03.03.2026 надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно заяви ОСОБА_6 , громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в 2010 році в м. Одесі шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі близько 400 000 грн.

Надалі, 23.09.2019 до Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_9 про те, що група осіб за попередньою змовою здійснили підроблення договорів купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, однією з сторін яких виступає особа, яка фактично при здійсненні вказаних правочинів не була присутньою та вказані договори взагалі не підписувала.

Пізніше, 14.02.2024 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла ухвала слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_10 від 09.02.2023 справа №495/1058/24, номер провадження 1-кс/495/307/2024 щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_12 використовуючи підробленні документи щодо набуття права власності на нерухомість, діючи спільно із державним реєстратором ОСОБА_13 , який у 2016 році шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, незаконно переоформив право власності на майно, внаслідок чого ОСОБА_12 шляхом обману незаконно заволоділа правом власності на земельну ділянку та садовий будинок АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.11.2016 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32592750, державним реєстратором Одеська філія державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_13 , на підставі документів, які були надані ОСОБА_12 , а саме договір купівлі-продажу, серія та номер: 2435, виданий 11.07.2012, видавник: ОСОБА_14 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ОД № 040944, виданий 07.09.2004, видавник: Білгород-Дністровський відділ земельних ресурсів; рішення суду, серія та номер: 22-ц/785/3646/16, виданий 31.08.2016, видавник: Апеляційний суд Одеської області, проведено припинення права власної за ОСОБА_11 та зареєстровано право власності за ОСОБА_12 .

01.12.2017 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , зловживаючи своїм службовим становищем, в інтересах ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.10.2016 року зупинено рішення апеляційного суду Одеської області від 31.08.2016 року до закінчення касаційної скарги, незаконно здійснила реєстрацію договору купівлі-продажу садовий будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_12 .

Досудовим розслідувань встановлено, що ОСОБА_11 придбав земельну ділянку та садовий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу садового будинку від 09.07.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , зареєстровано в реєстрі № 934, та договором купівлі продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 зареєстровано в реєстрі № 937.

Після купівлі вказаного майна в жовтня 2014 року ОСОБА_11 став членом кооперативу садоводів «Лагуна», на території якого знаходиться вказаний садовий будинок, та з цього часу постійно користувався садовим будинком та прибудинковою територією, облаштовував його, проводив деякі будівельні роботи, придбавши майно, уклав договір № 10041/14 дистанційного спостереження за системою технічних засобів охорони з Приватним підприємством «Служба економічної безпеки «Карабінер» з метою охорони вказаного садового будинку.

В травні 2015 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулась ОСОБА_12 з позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . ОСОБА_16 , третя особа ОСОБА_17 , про визнання недійсними договорів дарування та витребування вказаного вище садового будинку у ОСОБА_11 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 березня 2016 року у даній справі № 495/3345/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_12 відмовлено, позов ОСОБА_9 задоволено. Далі, рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.08.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким первісний позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 632 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_18 27 травня 2014 року, реєстровий № 1308, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_16 . Також, визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,0632 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_19 від 27 травня 2014 року, реєстровий № 1314, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_16 . Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_11 садовий будинок, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року було відкрито касаційне провадження у цивільній справі та зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року до закінчення касаційного провадження. Але, 22.11.2016 державний реєстратор ДП «Державний інститут судових економіко-правових і технічних експертних досліджень» ОСОБА_13 , зловживаючи своїм службовим становищем, в інтересах ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.10.2016 року зупинено рішення апеляційного суду Одеської області від 31.08.2016 року до закінчення касаційної скарги, незаконно здійснив реєстрацію права власності на садовий будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_12 , чим завдав ОСОБА_20 істотну школу.

На підставі відповідної постанови слідчого від 12.12.2023 року садовий будинок №1796, який розташований на території кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва «Лагуна» в смт Затока, міста Білгород-Дністровський, Одеської області, та земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0033 визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Підставою та метою накладення арешту є те, що садовий будинок №1796, який розташований на території кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва «Лагуна» в смт Затока, міста Білгород-Дністровський, Одеської області, та земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0033 є предметом злочину, долучено в якості речового доказу, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту насадовий будинок №1796, який розташований на території кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва «Лагуна» в смт Затока, міста Білгород-Дністровський, Одеської області, та земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0033, для створення збереженості предмету злочину, забезпечення збереження такого речового доказу, як предмету злочину, для запобігання змінам, знищенню, відчуженню зазначених земельних ділянок та споруд, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, а також враховуючи те, що не вжиття заходів щодо накладення арешту на вказані земельні ділянки може призвести до незаконної перереєстрації права користування на дану земельну ділянку, здійснення подальших будівельних робіт, а також те, що зазначене у клопотанні майно в подальшому може бути використано як докази, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Позиції сторін та явка учасників

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання та просив таке задовольнити з мотивів наведених у ньому.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що розгляд такого клопотання є доцільним без участі власника майна.

Мотивація суду

Відповідно до частини першої ст.123 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом сьомим частини другої ст.131КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною першою ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту є збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчий у клопотанні зазначає, що метою арешту, про який він клопоче, є забезпечення збереження речових доказів, оскільки зазначені садовий будинок та земельна ділянка є предметом злочину та визнана речовим доказом.

У такому випадку, відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до цієї норми речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000051 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року було відкрито касаційне провадження у цивільній справі та зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Разом з тим, 22.11.2016 державний реєстратор ДП «Державний інститут судових економіко-правових і технічних експертних досліджень» ОСОБА_13 , за версією слідства достовірно знаючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.10.2016 року зупинено рішення апеляційного суду Одеської області від 31.08.2016 року до закінчення касаційної скарги, незаконно здійснив реєстрацію права власності на садовий будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_12 , чим завдав ОСОБА_20 істотну школу.

Постановою слідчого від 12.12.2023 садовий будинок АДРЕСА_1 , та земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0033 визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

В силу ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя переконаний, що для ефективного проведення слідства орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна, що є доказом кримінального правопорушення, до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження щодо майна будь-якої особи є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків. Слідчим суддею враховується, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

В клопотанні наявні вагомі докази про необхідність арешту вказаної земельної ділянки та садового будинку задля збереження їх як речового доказу у кримінальному провадженні № 0000051, у зв`язку з чим воно підлягає задоволенню. Заборона відчуження у будь-який спосіб зазначеного об`єкту нерухомості та здійснення будь-яких заходів щодо реєстрації/перереєстрації прав на це нерухоме майно сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, що вказане майно можливо відчужити, водночас не призведе до надмірного обмеження прав на майно.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Тому з урахуванням наведеного та вимог ч.2 ст.173КПК України клопотання про арешт земельних ділянок підлягає до часткового задоволення шляхом заборони її відчуження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на садовий будинок №1796, який розташований на території кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва «Лагуна» в смт Затока, міста Білгород-Дністровський, Одеської області, та земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0033 шляхом заборони їх відчуження у будь-який спосіб та здійснення будь-яких заходів щодо реєстрації/перереєстрації прав на дане нерухоме майно.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_21