БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/430/26
Провадження № 1-кп/497/125/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту)

20.02.2026 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні за №0000712 від 25.12.2025, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, зі слів: з неповною середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 20.06.2012 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:? ?

13.02.2026 року до Болградського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000712 від 25.12.2025 (а.с.17).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2026 року кримінальне провадження розподілено для розгляду судді ОСОБА_1 (а.с.18).

Ухвалою від 16.02.2026 року було призначено підготовче засідання в даному кримінальному провадженні на 14:00 годину 20.02.2026 року (а.с.19), та сповіщено сторін по справі (а.с.20).

В підготовчому засіданні 20.02.2026 року були присутні усі сторони кримінального провадження.

Прокурор стверджував, що обвинувальний акт відповідає вимог КПК України, підсудний Болградському районному суду Одеської області, підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні.

Підстав, передбачених ст.314 КПК України на думку прокурора не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтвердив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.

Звернення прокурора із обвинувальним актом до суду є завершальною стадією досудового розслідування. Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Таким чином, обвинувальний акт - це ще й документ, в якому міститься оцінка, дана представником державної влади певним фактам і поведінки причетних до них осіб.

Пункт 3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є невід`ємною частиною, які повинні бути надіслані до суду. Зокрема, у цій статті передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості, перелік яких наведено в даній нормі закону.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Також, до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Детального проаналізувавши положення ст.291 КПК України, слід виділити 3 (три) підходи, щодо оцінки впливу недоліків обвинувального акту на визнання його таким, що підлягає поверненню прокурору:

- недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акта та його невід`ємної частини - додатків (у тому числі щодо відомостей, які вони мають містити), що є підставою для визнання обвинувального акта таким, що не відповідає вимогам КПК України;

- недоліки в додатках не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору;

- не будь-який недолік в додатках до обвинувального акту є підставою для повернення, та має бути оцінена можливість їх усунення під час судового розгляду.

Зі змісту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні вбачається, що він містить усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, а саме: у ньому зазначено: прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора та викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд вважає, що зазначених вище вимог кримінального процесуального закону орган досудового розслідування при складанні та затвердженні обвинувального акта у кримінальному провадженні за №0000712 від 25.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, скерований Болградською окружною прокуратурою, в цілому дотримався, з урахуванням при цьому обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначених ч. 1 ст. 91 КПК України.

Вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст.291 КПК України, а тому суд не має достатніх правових підстав для висновку про його невідповідність вимогам цього Кодексу.

При проведенні підготовчих дій підстав, для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ст.314 КПК України не встановлено, перешкоди для призначення справи до судового розгляду відсутні, підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 Кримінального процесуального кодексу України - не має.

Прокурором заявлено клопотання про виклик і допит свідків, перелік яких наведено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Сторони покладалися на розсуду суду.

За вимогами статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

А відтак, клопотання прокурора слід задовольнити, та під час судового розгляду в даному кримінальному провадженні допитати свідків сторони обвинувачення, дані про яких наведені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, обов`язок забезпечити явку свідків покласти на прокурора.

Стороною захисту клопотання про виклик і допит свідків не заявлялося.

Щодо складання досудової доповіді:

Згідно ч.1 ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки санкція статті 307 ч.2 КК України, яка інкримінована обвинуваченому ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, то відсутні підстави для залучення органу пробації та складання досудової доповіді.

Щодо запобіжного заходу:

16 лютого 2026 року прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 (а.с.24-27).

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що обвинувачення інкриміноване ОСОБА_4 обґрунтовується зібраними органом досудового розслідування доказами (ст. 84 КПК України), шляхом проведення слідчих дій, прийняттям певних процесуальних рішень, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Дослідження цих доказів на стадії підготовчого судового провадження кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

Необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що на даний час встановлені районним судом під час досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінились та залишаються актуальними, зокрема наявність ризиків таких як: можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, продовжити протиправну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик втечі оцінюється у контексті обставин, пов`язаних із характером особи, його моральністю, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що само по собі може спонукати сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином.

Ризик переховування від суду при фактичних обставинах цього кримінального провадження та особи обвинуваченого, обумовлюється й серед іншого суворістю передбаченого покарання за вчинення кримінального правопорушення, у якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Є підстави вважати, що ОСОБА_4 може вдатись до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вказують на його причетність до скоєння даного кримінального правопорушення.

На даний час докази причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй діяння, серед яких - покази свідків, не дослідженні безпосередньо судом.

Перебуваючи на свободі, або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_4 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають її неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні

ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, зловживає наркотичними речовинами, може продовжити вчинення кримінальних правопорушень.

Обставини та характер вчиненого обвинуваченим інкримінованим йому злочину не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію на даному етапі.

Оцінюючи наведені ризики в сукупності, вважаю їх реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи ОСОБА_4 .

Усі ці ризики свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, які є досить очевидними.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Ці обставини вказують на необхідність продовження заходів, направлених на забезпечення подальшого виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та необхідності застосування до нього тримання під вартою, строком на 60 діб з визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240.00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав дане клопотання та надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо заявленого прокурором клопотання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного.

Дослідивши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши пояснення учасників судового процесу, ознайомившись з обвинувальним актом щодо обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що згідно обвинувального акту від 12.02.2026 року, складеного старшим слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , затвердженим прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинувачується ОСОБА_4 у вчиненні:

- тяжкого злочину за ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинені за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини у великих розмірах;

- проступку ч.1 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин без мети збуту.

На стадії досудового розслідування ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 27.12.2025 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.02.2026 включно.

Одночасно визначено розмір застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240.00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень та покладені у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за першою ж вимогою на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися за із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; пройти обстеження стосовно залежності від вживання наркотичних речовин та алкоголю, та, в разі її виявлення - пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Станом на 16.02.2026 ОСОБА_4 застава не внесена (а.с.29-31).

Згідно із вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину (п.3);

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4);

Відповідно до статті 189 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

За ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, є громадянином України, має постійне місце проживання та реєстрації, наявні соціальні зв`язки: не одружений та проживає з матір`ю, які могли б забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не змінилися, та наразі є актуальними:

-ризик переховування від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від суду.

Суд зважає на те, що усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про актуальність цього ризику.

На даний час, ОСОБА_4 також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшуковик) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15- 20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду.

ОСОБА_4 може штучно затягувати проведення судового розгляду, шляхом, зокрема, неявки за викликом до прокуратури та/або суду, розголошувати відомості результатів досудового розслідування та судового розгляду, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини обвинуваченого тощо, що вказує на можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

А відтак, метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо визначення застави:

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:?

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Між тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України?суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи дане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, у відповідності до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу підозрюваного впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відсутність наразі доказів на підтвердження його матеріального стану, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі, який не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір буде стимулювати обвинуваченого дотримуватись покладених на нього обов`язків.

А відтак, у цьому кримінальному провадженні Суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого (при застосуванні тримання під вартою) та в право на володіння майном (при визначенні розміру застави як альтернативи триманню під вартою), з однієї сторони, та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що запобігання спробам вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою із альтернативою застави в розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3328.00 гривень х 60 = 199 680.00 гривень), оскільки застави у визначеному раніше розмірі не була внесена цією особою, а відтак є непомірною для нього і його сім`ї, та внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений протягом усього часу дії запобіжного заходу, вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки: - прибувати за першою вимогою на виклики до прокурора та суду; - повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - не відлучатися з м.Болград без дозволу прокурора або суду; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади, а саме: в Головне управління ДМС в Одеській області: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.??

Інших клопотань, заяв, які підлягають вирішенню в підготовчому засіданні від сторін кримінального провадження до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 68, 131, 183, 194, 196, 199, 291, 314, 315, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000712 від 25.12.2025 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України на 14:15 годину 02.03.2026 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні Болградського районного суду Одеської області за адресою: вул.25 Серпня, № 192, м. Болград, Одеська область, за участю сторін кримінального провадження.

В судове засідання викликати:

- прокурора Болградської окружної прокуратури: вул. Варненська, № 19, м. Болград, Одеська область;

- обвинуваченого ОСОБА_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 утримується в ДУ "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 : АДРЕСА_4; тел.: НОМЕР_2 , Email: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання прокурора про виклик і допит свідків обвинувачення - задовольнити.

Викликати, на визначені судом у подальшому під час судового розгляду дату і час, свідків обвинувачення:

- ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_9 : АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_10 : АДРЕСА_3 .

Обов`язок забезпечити явку свідків обвинувачення покласти на прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000712 від 25.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 20.04. 2026 року включно з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».?

Одночасно визначити розмір застави у межах 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 199 680.00 гривень (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.??

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою на виклики до прокурора та суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з м.Болград без дозволу прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, а саме: в Головне управління ДМС в Одеській області: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 20.04.2026 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення? застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого ?з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення в частині обраного запобіжного заходу.

?

Суддя: ОСОБА_1