Справа № 202/1253/26
Провадження № 1-кс/202/1725/2026
УХВАЛА

Іменем України

9 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині користування у кримінальному провадженні №0000258від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

7.03.2026 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна в частині заборони користування автомобілем «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , котрий згідно до акту прийому-передачі транспортного засобу від 20.11.2025, передано до військової частини НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.02.2026 року, у кримінальному провадженні №0000258 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Станом на теперішній час експертами Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, в ході виконання судових експертиз, котрі призначено в рамках проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, оглянуто та в повному обсязі досліджено автомобіль VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також, з метою перевірки справності гальмівної системи автомобіля, проведені експериментальні заїзди та за метою перевірки справності рульового керування проводилось вивертання рульовим колесом передніх коліс та здійснено вимір наявності чи відсутності люфту.

Враховуючи, що автомобіль VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на котрий було накладено арешт, вже оглянутий слідчим та досліджений експертами в ході проведення судових експертиз, представник власника майна вважає, що відпала потреба у подальшому арешті автомобіля в частині заборони користування ним.

З огляду на зазначене, представник заявника просив скасувати арешт в частині заборони користування вказаним автомобілем.

Представник власника майна, адвоката ОСОБА_3 , в судове засідання не з`яивися, направив заяву, в котрій просив провести розгляд клопотання без його та заявника участі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в котрій просив розглянути клопотання без його участі та зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту в частині користування, накладеного на автомобіль VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження №0000258 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.02.2026 року накладено арешт на автомобіль «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , котрий згідно до акту прийому-передачі транспортного засобу від 20.11.2025, передано до військової частини НОМЕР_3 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , керував гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із заяви слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.03.2026 року вбачається, що автомобіль «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , оглянуто експертом Дніпропетровського НДЕКЦ на предмет технічних ушкоджень гальмівної системи та рульового керування. Отримано висновок експертизи технічного стану вищевказаного автомобіля, необхідності утримання автомобіля «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 на майданчику тримання ТЗ немає.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, котрі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за котрих жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи, що відповідно до матеріалів кримінального провадження проведено необхідні експертизи, предметом дослідження яких є автомобіль «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрим на момент скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та котрий згідно договору пожертви №19/11/2025 від 19.11.2025 року і на підставі акту прийому-передачі транспортного засобу від 20.11.2025, передано до військової частини НОМЕР_3 , підстави для подальшого позбавлення власника автомобіля права користування ним відпала. У зв`язку з зазначеним, арешт підлягає скасуванню в частині заборони користування вказаним транспортним засобом, оскільки залишається речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому не завершено та рішення по суті не прийнято.

Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині користування у кримінальному провадженні №0000258 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.02.2026 року на автомобіль «VolkswagenT6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий згідно до акту прийому-передачі транспортного засобу від 20.11.2025, передано до військової частини НОМЕР_3 , в частині заборони користування вказаним автомобілем.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1