У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000001, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2025 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с-щі Щербанівське, Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2025 року ОСОБА_5 визнано в винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України, та йому призначено покарання за ч. 6 ст. 152 КК України у виді 15 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 152 КК України у виді 13 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Ухвалено, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без зміни тримання під вартою, обчислюючи строк відбування основного покарання з 16.05.2025 р., тобто з моменту ухвалення вироку, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою з 02.01.2025 р. по 15.05.2025 р. включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 2046 VIII від 18.05.2017 р., відповідно до якої, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Ухвалено, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, внести інформацію про обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Ухвалено, ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.01.2025 р. якою застосовано захід забезпечення кримінального провадження в виді арешту майна скасувати.

Вирішено питання стосовно розподілу процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному проваджені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить дослідити докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження та повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції не врахував обставин, зазначених у цій скарзі, тобто неповно їх дослідив, що призвело до висновків, викладених в оскаржуваному вироку, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження № 0000001 у зв`язку з відсутністю подій кримінальних правопорушень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 з оскаржуваним вироком не згоден, вважає, що він підлягає скасуванню з нижченаведених підстав.

З показань ОСОБА_5 , наданих під час судового розгляду у судовому засіданні 15.05.2025р, вбачається, що аварійний стан горища житлового будинку по АДРЕСА_2 позбавляв можливості там знаходитися та відповідно здійснювати будь-які дії сексуального характеру, зокрема, у період з 01 по 15 червня 2024 року. У зазначений період і в будь-який інший час, між ним та потерпілою не було статевого акту.

Перед новим 2025 роком ОСОБА_9 запропонувала йому розірвати відносини і залишити їх спільне місце проживання, залишивши все майно їй. У випадку незгоди з пропозицією, пообіцяла ОСОБА_5 допомогти піти.

02.01.2025 р. у першій половині дня він спав, відчув що його хтось торкається. Розплющивши очі, побачив що поряд з ним знаходилась потерпіла. Він дав їй ляпас і вдарив ногою в задню нижню частину тулубу, від чого вона вдарилася об двері, після чого до хати зайшли молодші діти. Згодом, на емоціях, ОСОБА_5 пішов до сусіда.

Повернувшись додому 02.01.2025 р. біля 15.00 год., ОСОБА_5 виявив, що потерпіла, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обмовляють його у зґвалтуванні потерпілої.

Стверджував, що обвинувачення у зґвалтуваннях потерпілої придумала ОСОБА_10 для того, щоб позбутися його, що вона навчила потерпілу, свідка ОСОБА_11 , які потрібно надавати показання проти нього.

Наведені обставини узгоджуються, з фактичними даними, що містяться у висновку судової молекулярно - генетичної експертизи № CE - 19/115 - 25/297 - БД від 26.02.2025 р.: походження домінуючих генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові, виявлених на чоловічих трусах, що вилучені у ОСОБА_5 під час його затримання 02.01.2025 р. у порядку ст. 208 КПК України, від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виключається. Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою сперми та без домішки крові людини виявлених на чоловічих трусах від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виключається.

З фактичними даними, що містяться у висновку судової молекулярно -генетичної експертизи № CE - 19/115 - 25/295 - БД від 03.03.2025 р., згідно яких на простирадлі, наволочці підковдрі, вилучених 02.01.2025 р. під час огляду місця події з першого ярусу дитячого ліжка, де згідно показань потерпілої відбувалося зґвалтування, не виявлено клітини, генетичні ознаки яких збігалися б з генетичними ознаками потерпілої.

З фактичними даними, що містяться у висновку судової молекулярно - генетичної експертизи № CE - 19/115 - 25/290 - БД від 05.03.2025 (том № 2, a.c. 57-68), і відповідно до яких, походження генетичних ознак клітин з домішкою крові, виявлених у піднігтьовому змісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з правою та лівої рук потерпілої, від ОСОБА_5 виключається.

З фактичними даними, що містяться у висновку судової молекулярно - генетичної експертизи № CE - 19/115 - 25/289 - БД від 07.03.2025 р., відповідно до яких генетичні ознаки клітин без домішки крові виявлених у тампонах № № 1,2 із вмістом речовини з порожнини піхви потерпілої не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі.

З фактичними даними, що містяться у висновку судової молекулярно - генетичної експертизи № CE - 19/115 - 25/272 - БД від 06.03.2025 р., відповідно до яких на мазках-відбитках з головки статевого органу ОСОБА_5 виявлено клітини з ядрами без домішки крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та для ідентифікації непридатними.

З фактичними даними з висновку спеціаліста, згідно яких дії матері ( ОСОБА_10 ), яка є законним представником дівчини, не відповідають її найкращим інтересам та мають на неї негативний вплив і можуть привести до впливу на свідчення дитини або від її відмови від них, та зроблено рекомендацію замінити законного представника потерпілої. Що може підтверджувати версію ОСОБА_5 про обмову у згвалтуванні з метою позбутися його.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В період з 01.06.2024 р. по 15.06.2024 р., точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував в приміщенні житлового будинку, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням своїх геніталій, котра співмешкає разом із ним за вказаною адресою та є його падчеркою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , з використанням своїх геніталій, обвинувачений ОСОБА_5 у зазначеному місці та у зазначений час, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, покликав останню на горище, яке розташоване над житловим будинком, де, використовуючи фізичну силу, поклав малолітню потерпілу ОСОБА_12 на коробку, зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, притискаючи її до коробки та тримаючи її таким чином, здійснив із нею вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

20.06.2024 р. у нічний час доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував в приміщенні житлового будинку, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення повторних дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням своїх геніталій, котра мешкає разом із ним за вказаною адресою та є його падчеркою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , з використанням своїх геніталій, обвинувачений ОСОБА_5 у зазначеному місці та у зазначений час, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, використовуючи фізичну силу підняв своїми руками малолітню потерпілу ОСОБА_12 та переніс її до будівлі літньої кухні, котра розміщена на території зазначеного домоволодіння. Перебуваючи в приміщенні літньої кухні, обвинувачений ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, поклав малолітню потерпілу ОСОБА_12 на ліжко, зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, притискаючи її до ліжка та тримаючи її таким чином, здійснив із нею повторний вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

02.01.2025 р. у першій половині дня, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_5 , якій перебував в приміщенні житлового будинку, який розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення повторних дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням своїх геніталій, яка мешкає разом із ним за вказаною адресою та є його падчеркою.

Реалізуючи свій повторний злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 з використанням своїх геніталій, обвинувачений ОСОБА_5 , у зазначеному місці та у зазначений час, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, використовуючи фізичну силу, завдав одного удару дверима по голові малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , після чого поклав її на ліжко у одній із кімнат житлового будинку, зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, притискаючи її до ліжка та, тримаючи її таким чином, здійснив із нею повторний вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка не досягла 14 років незалежно від її добровільної згоди та за ч. 6 ст. 152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка не досягла 14 років незалежно від її добровільної згоди, вчинені особою, яка раніше вчинила дії, передбачені ч. 4 ст. 152 КК України, вчинені повторно.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, є вірною.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які наведені в апеляційній скарзі та які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо обвинуваченого.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав та категорично заперечував, що ним вчинялися будь які дії сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням із використанням своїх геніталій, в тіло своєї малолітньої падчерки ОСОБА_13 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Проте версія обвинуваченого про те, що він не вчиняв статевого злочину проти ОСОБА_13 , висунута ним на свій захист, проаналізована судом та, як наслідок, свого підтвердження не знайшла.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення стосовно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , його вина у вчиненні даних кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні показами потерпілої, наданими під час досудового розслідування в ході допиту в порядку ст. 225 КПК України, які є послідовними та узгодженими, показами допитаних свідків, які відповідають поясненням потерпілої про обставини кримінальних правопорушень, а також сукупністю зібраних доказів, тому такі дії обвинуваченого суд розцінює як спробу уникнути покарання, у зв`язку з чим його вина підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Так, малолітня потерпіла ОСОБА_14 , котра була допитана в закритому судовому засіданні, на підставі ухвали слідчого судді від Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 21.01.2025 р. (єдиний унікальний номер судової справи № 473/83/25, провадження № 1-кс/473/65/2025), в порядку ст. 225 КПК України, підтвердила, що 02.01.2025 р. в денний час доби, у першій половині дня, її вітчим обвинувачений ОСОБА_5 , котрий перебував разом з нею в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю в житловому будинку матері ОСОБА_10 та інших дітей, її молодшої сестри ОСОБА_15 та її молодшого брата ОСОБА_16 , застосував відносно неї фізичне насильство, вдаривши її кімнатними дверима в область обличчя, повалив на ліжко, зняв з неї одяг та спідню білизну та роздягнувшись при цьому сам, вчинив із нею вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталй, без її добровільної згоди, що малолітня потерпіла ОСОБА_14 детально відтворила та продемонструвала за допомогою ляльок манекенів, котрі були в кімнаті моделі «Барнахус» при Миколаївському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Крім того, малолітня потерпіла ОСОБА_14 повідомила про випадки відносно неї дій сексуального характеру, котрі були пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій обвинуваченого ОСОБА_5 , без її добровільної згоди, які мали місце в червні місяці 2024 року, першого разу, в один із днів в денний час доби, коли її вітчим обвинувачений ОСОБА_5 , котрий перебував разом з нею на подвір`ї житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , покликав її на горище, яке розташоване над житловим будинком, де використовуючи фізичну силу, поклав її на коробку, зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти її волі, притискаючи її до коробки та тримаючи її таким чином, здійснив із нею вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій. Другого разу, в червні місяці 2024 року, в нічний час доби, коли її вітчим обвинувачений ОСОБА_5 , котрий перебував разом з нею в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а її матір в цей час була відсутня, в зв`язку з поїздкою в місто Одесу. При цьому її вітчим обвинувачений ОСОБА_5 , використовуючи фізичну силу, підняв її своїми руками з ліжка в кімнаті житлового будинку, де вона спала із своєю молодшою сестрою ОСОБА_17 , переніс її (малолітню потерпілу ОСОБА_14 ) до будівлі літньої кухні, котра розміщена на території зазначеного домоволодіння, де перебуваючи в приміщенні літньої кухні, обвинувачений ОСОБА_5 поклав її на ліжко в літній кухні, зняв з неї спідню білизну, після чого проти її волі, притискаючи її до ліжка та тримаючи її таким чином, здійснив із нею повторний протягом червня місяця 2024 року вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

При цьому малолітня потерпіла ОСОБА_14 заперечувала причетність інших будь яких осіб, крім її вітчима обвинуваченого ОСОБА_5 щодо вчинення будь яких дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням в її тіло, оскільки в неї відсутній будь який статевий досвід сексуального характеру, вона не досягла чотирнадцяти років, крім випадків здійснення вагінальних статевих актів без її згоди з вітчимом обвинуваченим ОСОБА_5 .

Під час допиту малолітній свідок ОСОБА_18 , котра є молодшою сестрою малолітньої потерпілої ОСОБА_14 , повідомила, що 02.01.2025 р. в денний час доби, у першій половині дня, вона, її молодший брат ОСОБА_19 , її старша сестра ОСОБА_14 та співмешканець матері ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_5 , перебували разом в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Її матір ОСОБА_10 в цей день була на роботі. Коли вони пообідали, то вона разом з молодшим братом ОСОБА_20 пішли кормити собаку та вдвох залишилися гратися на подвір`ї житлового будинку. Їх старша сестра ОСОБА_14 в цей час залишалася на кухні житлового будинку, де перемивала посуд після обіду. Коли вони, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , погравшись у дворі приблизно пів години, вирішили повернутися до будинку, вони виявили, що вхідні двері житлового будинку були закриті. Вони спочатку підійшли до кухонного вікна, щоб постукати у вікно їх старшій сестрі - ОСОБА_14 , але її вже на той час в приміщенні кухні не було. Вони підійшли до вікна кімнати, де мешкає ОСОБА_14 та виявили, що віконні штори були закриті, але з кімнати було чутно, як плаче їх старша сестра ОСОБА_14 . Вони повернулися до вхідних дверей житлового будинку та почали стукати в двері. Вхідні двері до житлового будинку відчинив співмешканець матері обвинувачений ОСОБА_5 , котрий був в спальному халаті на голе тіло. Вона зайшла до кімнати де плакала її старша сестра ОСОБА_14 , та запитала у неї, що відбувається. Нащо ОСОБА_14 їй нічого не відповіла. При цьому, вона бачила на обличчі старшої сестри ОСОБА_14 , а саме на поверхні носа тілесне пошкодження. Коли матір ОСОБА_10 повернулася з роботи, то вона розповіла про ці події матері. Матір почала розбиратися з цього приводу із її старшою сестрою ОСОБА_14 та своїм співмешканцем обвинуваченим ОСОБА_5 , після чого викликала поліцію. Крім цього вона повідомила, що в червні місяці 2024 року, в нічний час доби, коли співмешканець матері обвинувачений ОСОБА_5 , перебував разом з ними в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а її матір ОСОБА_10 в цей час знаходилася в місті Одесі, використовуючи фізичну силу, підняв з ліжка в кімнаті житлового будинку, де вона лягала спати її старшу сестру ОСОБА_14 та переніс її на руках до будівлі літньої кухні, котра розміщена на території зазначеного домоволодіння. Що далі відбувалося в приміщенні літньої кухні вона не бачила, але чула, як звідти спочатку кричала її старша сестра ОСОБА_14 : «Відчипися від мене!», а через деякий час, пока вона не заснула, вона чула, як в приміщенні літньої кухні голосно плакала ОСОБА_14 .Свідок ОСОБА_18 була допитана, як малолітній свідок в кімнаті моделі «Барнахус» при Вознесенському РУП ГУНП в Миколаївській області, і її покази були досліджені судом в судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він є старшим братом ОСОБА_14 він навчається в місті Одесі в залізничному коледжі. 01.01.2025 р. він приїхав з міста Одеси на новорічні свята до матері, брата та сестер, котрі мешкають в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області. 02.01.2025 р. він знаходився на побаченні із своєю дівчиною, та був відсутній в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . З дому йому зателефонувала матір ОСОБА_10 та наказала терміново повернутися додому, в зв`язку з виниклою вдома надзвичайною подією. Коли він повернувся додому, то його молодша сестра ОСОБА_14 повідомила йому, що її зґвалтував вітчим ОСОБА_5 . На обличчі своєї молодшої сестри ОСОБА_12 він бачив ушкодження носа.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що малолітня потерпіла ОСОБА_14 є її донькою. З ранку 02.01.2025 р. вона була на роботі. В житловому будинку де вони мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , того дня залишилися її співмешканець обвинувачений ОСОБА_5 , менший син ОСОБА_20 , та дві його старші сестри, тобто її доньки: ОСОБА_18 та ОСОБА_14 . Коли цього дня 02.01.2025 р. вона повернулася з роботи на годиннику було 12.20 год. В цей час її співмешканець обвинувачений ОСОБА_5 ходив по кімнатам житлового будинку в спальному халаті. Старша донька ОСОБА_14 лежала на ліжку в своїй кімнаті. Коли її старша донька ОСОБА_14 вийшла з кімнати житлового будинку у неї на обличчі вона помітила ушкодження носа. На її питання, її менша донька ОСОБА_18 повідомила, що обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_14 зачинялися вдвох після обіду в житловому будинку. При цьому ОСОБА_14 плакала на ліжку в своїй кімнаті. На це її співмешканець обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що дійсно випадково вдарив міжкімнатними дверима голову її доньки ОСОБА_14 . При розмові з ОСОБА_14 , її донька зізналася їй, що її в цей день зґвалтував її вітчим обвинувачений ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_14 повідомила її, що це сталося вже не першого разу. Випадки її зґвалтування вітчимом обвинуваченим ОСОБА_5 , зі слів ОСОБА_14 мали також випадки в червні місяці 2024 року, коли вона, ОСОБА_10 , знаходилася в місті Одесі, в зв`язку з тим, що її син поступав на навчання до Одеського залізничного коледжу.

Будь яких даних, які б ставили під сумнів покази потерпілої ОСОБА_14 та свідків, матеріали кримінального провадження не містять. Будь-яких неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою не установлено, а її послідовні та незмінні покази, об`єктивно узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, здобутими стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні, які обґрунтовано враховані судом.

При цьому судом першої інстанції при визнанні вини обвинуваченого ОСОБА_5 вірно надана перевага показам малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , показам її законного представника ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , які в судовому засіданні повністю спростовували позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо відсутності його вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях проти статевої свободи та статевої недоторканості його малолітньої падчерки ОСОБА_12 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Покази малолітньої потерпілої ОСОБА_12 є послідовними та логічними, повністю відповідають матеріалам кримінального провадження, висновкам судових експертиз, котрі були визнані судом належними та допустимими доказами. Кримінальний Касаційний Суд Верховного Суду у одній із постанов підтримав допустимість відмови від допиту малолітньої в судовому засіданні та зазначив, що судом був досліджений відеозапис допиту за правилами «зеленої кімнати», в якому, як малолітня потерпіла ОСОБА_12 , так і малолітній свідок сестра малолітньої потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_18 , детально розповіли про обставини вчинених злочинів обвинуваченим ОСОБА_5 . Таке дослідження доказів відеозаписів допиту малолітнього свідка ОСОБА_18 та малолітньої потерпілої ОСОБА_12 та прийняття в подальшому таких відео свідчень, як доказів в судовому засіданні дозволяє уникнути необхідності повторних викликів та допитів дітей та їх ревіктимізації, що відповідає міжнародним вимогам до опитування дитини свідка чи жертви злочинних посягань, а саме статті 35 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Лансаротська конвенція, 2007 року), яка була ратифікована Верховною Радою України 27 серпня 2012 року, і набула чинності з 1 грудня 2012 року, вимогам Конвенції ООН про права дитини та Керівним принципам ООН щодо правосуддя у питаннях, пов`язаних із участю дітей жертв і свідків злочинів. (єдиний унікальний номер судової справи №369/1044/19).

Крім того, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надавали свої показання в суді першої інстанції під присягою, з дотриманням усіх правил допиту, в судових засіданнях стороні захисту була забезпечена можливість ставити їм запитання та спростовувати їх доводи, об`єктивних підстав не довіряти їм колегія суддів не встановила, а тому не вбачається порушень вимог кримінального процесуального закону при обґрунтуванні доведеності вини ОСОБА_5 цими показами.

Слід зазначити, що покази потерпілої та свідків, що відтворені у вироку суду, не є єдиними визначальними доказами, які покладені в основу доведення винуватості обвинуваченого.

Так відповідно до протоколу огляду місця події від 02.01.2025 р. з фото таблицею до нього, слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_23 в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області з 20.50 год. до 22.00 год. оглянуто території житлових кімнат та господарських приміщень житлового будинку, котрий розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В житловій кімнаті з місця огляду події вилучено: чоловічі шорти блакитного кольору зі слідами біологічного походження, дитяча футболка чорного кольору торгової марки «Warehouse», дитячі шорти чорного кольору, а крім того з ліжка даної кімнати: наволочка подушки, простирадло, підковдра.

Відповідно до висновків судово медичної експертизи № 2 від 02.01.2025 р., на підставі даних судово медичної експертизи ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь яких ушкоджень на тілі ОСОБА_12 , у тому числі в області статевих органів та анального отвору при проведенні експертизи не виявлено. Цілісність дівочої пліви порушена (на 18.00 розрив до основи з білуватими краями без крововиливів), давність порушення перевищує один місяць. Зважаючи на вік потерпілої (13 повних років), антропометричні дані, відсутність менструацій, можливо вказати, що ОСОБА_12 статевої зрілості та здатності до запліднення не досягла, але будова статевих органів допускає здатність до статевих відносин.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, про те що даний висновок судово медичної експертизи прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, має значення для кримінального провадження, є достовірним та допустимим, оскільки він отриманий в порядку, встановленому КПК України. Даний висновок судово медичної експертизи № 2 від 02.01.2025 р., підтверджує показання малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , в частині того, що її вітчим обвинувачений ОСОБА_5 , двічі зґвалтував її в червні місяці 2024 року, оскільки цілісність дівочої пліви порушена (на 18.00 год. розрив до основи з білуватими краями без крововиливів), давність порушення перевищує один місяць.

Відповідно до висновку судової молекулярно генетичної експертизи № СЕ 19/115 25/290 БД від 05.03.2025 р., у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з лівої руки потерпілої ОСОБА_12 (об`єкт № 1), у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з правої руки потерпілої ОСОБА_12 (об`єкт № 2), виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки клітин з домішкою крові, виявлених у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з лівої руки потерпілої ОСОБА_12 (об`єкт № 1), у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з правої руки потерпілої ОСОБА_12 (об`єкт № 2), збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_12 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_5 . Походження генетичних ознак клітин з домішкою крові, виявлених у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з лівої руки потерпілої ОСОБА_12 (об`єкт № 1), у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з правої руки потерпілої ОСОБА_12 (об`єкт № 2), від обвинуваченого ОСОБА_5 виключається. Даний висновок прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, має значення для кримінального провадження, є достовірним та допустимим, оскільки він отриманий в порядку, встановленому КПК України, та крім того підтверджує показання малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , в частині того, що 02.01.2025 р. в денний час доби, у першій половині дня, її вітчим обвинувачений ОСОБА_5 , котрий перебував разом з нею в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю в житловому будинку матері ОСОБА_10 та інших дітей, тобто її молодшої сестри ОСОБА_15 та її молодшого брата ОСОБА_16 , застосував відносно неї фізичне насильство, вдаривши її кімнатними дверима в область обличчя, внаслідок чого нею обома руками витиралася кров з обличчя.

Відповідно до висновку судової молекулярно генетичної експертизи № СЕ 19/115 25/296 БД від 26.02.2025 р., на шортах (об`єкти № 2, № 6) виявлено клітини з ядрами без домішки крові людини, на шортах (об`єкти № 3, № 4, № 5) виявлено клітини з ядрами з домішкою сперми та без домішки крові людини, та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додаток 1). На шортах (об`єкт № 7) виявлено клітини з ядрами без домішки крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та для ідентифікації непридатними. На шортах (об`єкт № 1) виявлено поодинокі клітини з ядрами без домішки крові людини, генетичні ознаки яких не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Генетичні ознаки клітин без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкти № 2, № 6), є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_12 , та зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_5 . Генетичні ознаки клітин з домішкою сперми та без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкт № 5), є змішаними та можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК профілем. Генетичні ознаки клітин з домішкою сперми та без домішки крові, що домінують в об`єкті № 5, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_24 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_12 .

Походження генетичних ознак домінуючих клітин з домішкою сперми та без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкт № 5), від потерпілої ОСОБА_12 , виключається.

Генетичні ознаки клітин з домішкою сперми та без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкти № 3, № 4), збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_5 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_12 . Ймовірність походження даних генетичних ознак від обвинуваченого ОСОБА_5 , становить не менше, ніж 99,99999999 %. Походження генетичних ознак клітин з домішкою сперми та без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкти № 3, № 4), від потерпілої ОСОБА_12 , виключається. Висловитись про походження клітин без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкт № 7), від обвинуваченого ОСОБА_5 , та від потерпілої ОСОБА_12 , не представляється за можливе, у зв`язку із вищезазначеним у пункті першому.

Питання в аспекті збігу генетичних ознак поодиноких клітин без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкт № 1), з генетичними ознаками зразків букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_12 , не вирішувались, у зв`язку з зазначеним в пункті першому даного висновку експерта.

Відповідно до висновку судової молекулярно генетичної експертизи № СЕ 19/115 25/293 БД від 05.03.2025 р., на футболці (об`єкти № 1, № 8), на шортах (об`єкти № 3, № 6.1) виявлено клітини з ядрами без домішки крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

На шортах (об`єкт № 5.1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

На шортах (об`єкт № 5.2) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та сперми, встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

На шортах (об`єкт № 6.2) виявлено клітини з ядрами з домішкою сперми та без домішки крові людини та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки клітин з домішкою крові та сперми виявлених на шортах (об`єкт № 5.2), клітин з домішкою сперми та без домішки крові, виявлених на шортах (об`єкт № 6.2), є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків букального епітелію потерпілої ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 38 від 10.02.2025 р., за результатами проведеного дослідження було встановлено, що в період часу, що відноситься до скоєного відносно під експертної кримінального правопорушення під експертна не досягла 14 років. Відсутність достатньої обізнаності ОСОБА_12 в питаннях сексу, прояви знань щодо статті, малий життєвий досвід, дозволяє вказувати на нерозуміння нею характеру і значення скоєних з нею дій в силу свого малолітнього віку, а відповідно і не могла чинити опір цим діям. В той же час в результаті проведеного дослідження встановлено, що у під експертної відмічався сформований страх покарання батьком. Тоді як виявлені її індивідуально психологічні особливості: чутливість, знижена товариськість, інтровертованість, невпевненість в собі, знижена самооцінка, в поєднані з зниженою активністю, схильністю до побоювань, можливість легкого виникнення стану тривоги, з урахуванням умов мікросоціального оточення були підґрунтям для пасивно підкорюваного типу поведінки ситуації, що досліджується за кримінальним провадженням. Умов, що породжували б у ОСОБА_25 дефіцит інформації про шляхи, засоби та час нейтралізації загрози, що виникла та задоволення актуалізованої нею потреби в небезпеці, що є необхідними та достатніми причинами розвитку афектогенної ситуації, яка б досягла глибини фізіологічного афекту (чи іншого емоційного стану), що суттєво вплинув на свідомість і поведінку у неї не виявлено. Враховуючи, що ОСОБА_12 є потерпілою в даному кримінальному провадженні, що виключає підстави для визначення у неї емоційного стану, що суттєво вплинув би на її свідомість та поведінку, зокрема й фізіологічного афекту чи іншого емоційного стану, що є психологічною підставою для виникнення стану сильного душевного хвилювання. ОСОБА_12 стійкими хронічними психічними захворюваннями, слабоумством, іншими хворобливими розладами психіки, у період часу, що відноситься до скоєння відносно неї кримінального правопорушення, не страждала та не страждає на даний час. За результатами проведеного експертного дослідження наданих об`єктів експертизи визначена наявність раннього сексуального розбещення під експертної ОСОБА_25 з формуванням у неї передчасного зацікавлення сексуальною тематикою, провокування зовнішньою стимуляцією, підвищенням чуттєвості з прагненням до залучення малолітньої дитини до дорослого сексуального життя. Це може розглядатися, як несприятливі наслідки для психосексуального розвитку під експертної. Ситуація, яка досліджена за провадженням, була для неї та є на даний час психотравмувальною, адже сприяла руйнуванню почуття родинної захищеності. Сексуальні дії вчинені відносно неї призвели до актуального стресу з переживанням дитиною приниження, розгублення, страху, огиди, втратою позитивного ставлення до людини, яку сприймала рідним батьком, переживаннями страху щодо можливого фізичного насилля та покарання відносно неї та рідних в разі розголошення. Загалом все це свідчить про порушення гармонійного психологічного розвитку малолітньої ОСОБА_25 , значне погіршення якості її життя, а також про завдані їй психологічні ( моральні) страждання.

ОСОБА_12 , з урахуванням рівня її розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, малолітнього віку, в період часу, що відноситься до скоєння відносно неї кримінального правопорушення, не була здатна правильно розуміти характер та значення скоюваних із нею дій, та чинити опір цим діям.

ОСОБА_12 , стійкими хронічними психічними захворюваннями, слабоумством, іншими хворобливими розладами психіки, у період часу, який відноситься до скоєння відносно неї кримінального правопорушення, не страждала. Відхилення у психічному розвитку, які не є виявами психічного захворювання, в неї не виявлено. Ситуація, яка досліджена за кримінальним провадженням, є психотравмувальною для ОСОБА_12 . Вона сприяла руйнуванню почуття родинної захищеності, призвела до актуального стресу з переживанням приниження, розгублення, страху, огиди, порушила гармонійний психологічний розвиток дитини, погіршила якість її життя. Це свідчить, що їй спричинені психологічні (моральні) страждання. Підвищена тривожність, страх покарання та помсти з боку батька, актуальні й на даний час та поглиблюються в періоди проведення судово-слідчих заходів. Експертне дослідження не виявило індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_12 , які б суттєво вплинули на характер її показань у справі, зокрема підвищеної схильності до фантазування, відхилень у сприйнятті і розумінні певних явищ, підвищеної сугестивності (навіюваності). Не виявлено у неї й вираженої (патологічної) схильності до фантазування та навіювання. Вона могла сприймати зовнішній бік обставин, що досліджуються за кримінальним провадженням, та давати про них вірні покази.

Відповідно до висновку від 19.03.2025 р. Миколаївського міського центру соціальних служб, за результатами проведеного допиту у дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було виявлено наявність ознак пережитого досвіду, пов`язаного із сексуальними діями з боку вітчима ОСОБА_5 , що призвело до її психотравмування. Дії матері, яка є законним представником дівчини, не відповідають її найкращим інтересам та мають на неї негативний вплив і можуть призвести до впливу на свідчення дитини або від її відмови від них.

Крім вище перелічених доказів, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується і іншими доказами у справі, яким судом дана належна правова оцінка та обґрунтовано покладено в основу вироку.

При цьому, посилання захисника на те, що висновки експертів в даному кримінальному провадженні які були враховані судом при прийняті рішення, є неналежними та недопустимим доказами та не встановлюють беззаперечно винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, є не обґрунтованими та не спростовують винуватість ОСОБА_5 , оскільки об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 152 КК України, визначає вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Згідно позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду фактичне наявність акту проникнення, підтвердженого свідченнями, експертизами, відео/аудіодоказами тощо, є достанім для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 152 КК України. Тілесні ушкодження можуть бути, а можуть і не бути це не є визначальним критерієм. Отже, якщо мало місце сексуальне проникнення, навіть без фізичних ушкоджень це вважається зґвалтуванням.

Отже, сам факт вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинених щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка не досягла 14 років незалежно від її добровільної згоди є зґвалтуванням і наявність чи відсутність тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів при зґвалтуванні не визначають об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 КК України.

Всупереч доводам захисника про відсутність відповідно до висновків судових молекулярно-генетичних експертиз слідів крові, піхового епітелію чи іншої слідової інформації, не виключає вчинення ОСОБА_5 , інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки винуватість останнього підтверджується іншими доказами, які були отримані у визначеному КПК порядку, узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження у місцевому суді, не викликають сумніву в законності їх збирання та процесуального закріплення.

Інші доводи апеляційної скарги захисника повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтами не спростована.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призвели до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необхідність скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, та у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» фізичним насильством, передбаченим диспозиціями статей 152, 153 КК ( 2341-14 ), слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан.

Таким чином, спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_5 , на здійснення ним умисних насильницьких дій відносно потерпілої ОСОБА_12 , вказує його поведінка, яка полягала в тому, що обвинувачений діючи цілеспрямовано та рішуче, покликав останню на горище, яке розташоване над житловим будинком, де використовуючи фізичну силу, поклав малолітню потерпілу ОСОБА_12 на коробку, зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, притискаючи її до коробки та тримаючи її таким чином, здійснив із нею вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , з використанням своїх геніталій, обвинувачений ОСОБА_5 діючи цілеспрямовано та рішуче, використовуючи фізичну силу підняв своїми руками малолітню потерпілу ОСОБА_12 переніс її до будівлі літньої кухні, та перебуваючи в даному приміщенні, обвинувачений ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, поклав малолітню потерпілу ОСОБА_12 на ліжко, зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, притискаючи її до ліжка та тримаючи її таким чином, здійснив із нею повторний вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

Також, обвинувачений ОСОБА_5 діючи цілеспрямовано та рішуче, використовуючи фізичну силу, завдав одного удару дверима по голові малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , після чого поклав її на ліжко у одній із кімнат житлового будинку, зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, притискаючи її до ліжка та тримаючи її таким чином, здійснив із нею повторний вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

Дані дії обвинуваченого свідчать про доведення його умислу саме на зґвалтування неповнолітньої.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти Болгарії» від 04.12.2003 р. вказано, що зґвалтування є примусовим актом: це означає, що такий акт виконується із застосуванням сили чи з погрозою застосувати силу проти потерпілої особи або третьої особи; при цьому такі погрози, які можуть бути виражені прямо чи опосередковано, мають викликати у потерпілої особи обґрунтований страх, що вона чи третя особа зазнає насильства, несвободи, фізичного чи психологічного тиску.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки згідно положень міжнародного законодавств, які закріплені, зокрема, в Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР від 27.02.1991 р.) та Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (ратифікована Законом України від 20.06.2012 р.) дані злочини становлять високу суспільну небезпечність, яка зумовлюється шкодою, що заподіюється статевій недоторканості та нормальному фізичному й психічному розвитку неповнолітнього.

Згідно Декларації прав дитини, яка прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони й піклування, у тому числі й у належному правовому захисті як до, так і після народження.

Таким чином, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання у здійснення її права на особисте життя. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. (ст. 16 Конвенції про права дитини).

Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника стосовно визнання ОСОБА_5 , невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України та виправдання останнього за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, згідно вимог ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права, відповідає вимогам ст. 374 КПК України. При цьому, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, так само як і неповноти судового розгляду, переглядом кримінального провадження в апеляційному порядку, не виявлено. Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2025 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3