Справа № 307/3749/25
Провадження № 1-кп/307/286/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна кримінальне провадження № 0000181, відомості про яке 28 липня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді менеджера (управителя) з постачання ТзОВ «Закарпатреконструкція», з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, уродженця с. Незавертайлівка, Тираспільського району, Республіка Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 28 липня 2025 року близько 08 години 18 хвилини, знаходячись на сходах перед входом у будівлю ТЦ «Троянда», що розташований за адресою: с-ще Дубове, вул. Подольського, 37 «а», Тячівського району, Закарпатської області, Україна, під час сварки, що виникла на грунті неприязних стосунків з ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, умисно завдав один удар кулаком правої руки в область лівої сторони щелепи ОСОБА_7 та спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої щелепи у вигляді синця на шкірних покровах зліва, підслизового крововиливу та забійної рани слизової нижньої губи зі сторони ротової порожнини, травматичного пошкодження жувальної поверхні 5-го зуба зліва на нижній щелепі, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав та показав, що він працює менеджером ТзОВ «Закарпатреконструкція» і того дня він зупинився на парковці біля ТЦ «Троянда», де неподалік у нього знаходиться офіс, і при вході у приміщення ТЦ «Троянда» на сходинках він побачив потерпілого ОСОБА_7 , який стояв біля охоронця ОСОБА_9 , який найнятий для охорони майна на дамбі у с. Калини, де здійснюється будівництво ГЕС. Він сказав охоронцю ОСОБА_10 , що ОСОБА_7 це їх ворог, на що ОСОБА_7 плюнув йому в обличчя. Він замахнувся на ОСОБА_7 та вдарив його кулаком правої руки в обличчя, і на цьому конфлікт припинився та невдовзі приїхала карета швидкої медичної допомоги. Із потерпілим ОСОБА_7 у них не було неприязних відносин. ОСОБА_7 він впізнає внаслідок подій, що мали місце на дамбі в с. Калини, коли ОСОБА_7 за три тижні до вказаної події викликав працівників поліції на дамбу. На дамбі він спілкувався з працівниками поліції, які перевірили документи, однак, з потерпілим там він не спілкувався, а лише бачив потерпілого ОСОБА_7 кожного дня на дамбі з іншими мешканцями громади. Тілесних ушкоджень потерпілий йому не завдавав. У вчиненому розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_7 усудовому засіданні показав, що того дня він приїхав у селище Дубове на автомобілі його дружини і в центрі селища побачив свого знайомого ОСОБА_11 , з яким вони разом працювали, і він зупинився біля ТЦ «Троянда», де вони з ОСОБА_11 випили каву, і в цей час до ТЦ «Троянда» під`їхав обвинувачений ОСОБА_5 на автомобілі Мітсубісі. На той час він не знав ані імені, ані прізвища обвинуваченого. Коли обвинувачений його побачив, то почав йти у його сторону та сказав, що він його ворог і безпричинно вдарив його кулаком у щелепу. Він почав кликати працівників поліції, зателефонував на номер 102. Після цього він втратив свідомість та близько місяця був на лікуванні. Показав, що на той час він знав обвинуваченого візуально, знав що він працює на дамбі. Приблизно за три тижні до цієї події він разом з односельцями на дамбі в с. Калини побачили незнайомих людей, які здійснили самовільний захват землі та почали незаконні роботи по руйнуванню дамби, в зв`язку з чим, громадяни викликали працівників поліції, щоб вони з`ясували особи цих людей, які незаконно захопили землі громади та перевірили їх документи. Коли приїхали працівники поліції, то там він побачив обвинуваченого, і під час встановлення його особи працівники поліції встановили, що обвинувачений є уродженцем Молдови, однак, з обвинуваченим він тоді не спілкувався. Ствердив, що в обличчя обвинуваченому він не плював, що підтверджено постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2025 року, якою його виправдано у зв`язку з відсутністю його вини в тому, що він нібито плюнув у обличчя обвинуваченого. Вважає, що стороною обвинувачення неправильно кваліфіковані дії обвинуваченого, які слід кваліфікувати як хуліганство за ч. 1 ст. 296 КК України, а тому кримінальне провадження слід повернути прокурору.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що того дня він зустрів потерпілого ОСОБА_7 біля ТЦ «Троянда», де вони вдвох пили каву та розмовляли про реабілітацію потерпілого та про буденні справи. В цей час обвинувачений вийшов з автомобіля і почав підходити до них. ОСОБА_7 сказав, що впізнає цього чоловіка і що він бачив його на дамбі. Обвинувачений підійшов до них ближче та почав говорити, що потерпілий є його ворог і вдарив ОСОБА_7 кулаком в область підборіддя. Після цього ОСОБА_7 почав кликати поліцейських, які стояли на другому боці вулиці, однак, вони не реагували і ОСОБА_7 подзвонив у поліцію. Потерпілий ОСОБА_7 не чіплявся до обвинуваченого і не говорив про неприязні відносини.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, також доведена в ході судового слідства дослідженими безпосередньо під час судового розгляду такими доказами.

Із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28 липня 2025 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 звернувся із заявою про спричинення йому 28 липня 2025 року в смт. Дубове по вул. Д. Подольського біля ТЦ «Троянда» представником «Гідроресурс-Тересва», анкетних даних цієї особи йому не відомо, тілесних ушкоджень.

Із протоколу огляду предмету та перегляду відеозапису від 02 серпня 2025 року, з ілюстрованою фото-таблицею до нього, та переглядом в судовому засіданні цього відеозапису на диску «DVD+R», марки «XDigital», встановлено, що на відеозаписі видно як о 08 год. 18 хв. 28 липня 2025 року на сходах при вході у ТЦ «Троянда», що розташований за адресою: с-ще Дубове, вул. Подольського, 37 «а», Тячівського району, Закарпатської області, Україна, обвинувачений ОСОБА_5 наносить один удар правою рукою, зігнутою в кулак, в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 . На місці події також присутні свідок ОСОБА_11 та особа чоловічої статі, обличчя якої не зафіксовано на відеокамері. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_7 упізнали себе на вказаному відеозаписі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 137 від 29 липня 2025 року встановлено, що у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої щелепи у вигляді синця на шкірних покровах зліва, підслизового крововиливу та забійної рани слизової нижньої губи зі сторони ротової порожнини, травматичного пошкодження жувальної поверхні 5-го зуба зліва на нижній щелепі. Враховуючи характер ушкоджень, їх локалізацію, експерт вважає, що вказані ушкодження спричинені по ударному механізму тупим твердим предметом, можливо рукою. По давності виникнення вкладаються в строк події, що мала місце 28 липня 2025 року. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку страту працездатності. Тілесні ушкодження у громадянина ОСОБА_7 не є характерні для падіння як вільного, так і з попереднім наданням йому прискорення.

Із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2025 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу на фото № 3, який наніс йому тілесне ушкодження 28 липня 2025 року, а згідно довідки про осіб, зображених на фотознімках, пред`явлених для впізнання 28 серпня 2025 року, на фото № 3 зображений обвинувачений ОСОБА_5 .

Із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2025 року встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнав особу на фото № 1, який наніс потерпілому ОСОБА_7 тілесне ушкодження 28 липня 2025 року, а згідно довідки про осіб, зображених на фотознімках, пред`явлених для впізнання 28 серпня 2025 року, на фото № 1 зображений обвинувачений ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2025 року вбачається, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення по факту того, що ОСОБА_7 28 липня 2025 року о 18 год. 15 хв. в селищі Дубове по вул. Подольського, біля ТЦ «Троянда» плюнув в обличчя ОСОБА_5 .

Відповідно до довідок Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться.

Щодо доводів потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України, та наявність його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, то суд звертає увагу на такі обставини.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Отже, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Така правова позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого судом за ст. 296 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні у діях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні ознаки об`єктивної сторони хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства, оскільки дії ОСОБА_5 по завданню потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень зумовлені неприязними стосунками з потерпілим, що виникли в ході конфлікту з приводу спірного будівництва ГЕС у с. Калини, і прагненням завдати шкоди з особистих спонукань саме потерпілому ОСОБА_7 , який займає активну позицію разом з громадянами громади с. Калини щодо законності такого будівництва ГЕС, де обвинувачений приймає участь у будівництві будівель та споруд ГЕС, і сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає визнання ним своєї вини.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який винним себе визнав, характеризується по місцю проживання посередньо та раніше не судимий.

Щодо щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд зазначає, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

У ході судового розгляду даного кримінального провадження судом не встановлено обставин, за яких можна беззаперечно стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро покаявся, тобто засудив свою поведінку, усунув заподіяну шкоду, вчинив дії, спрямовані на примирення з потерпілим ОСОБА_7 та відшкодував йому завдані збитки, що вказує на відсутність такої обставини, якапом`якшує покарання обвинуваченого як щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує дані про його особу та ті обставини, що він по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, з потерпілим не примирився та завдані збитки не відшкодував, у скоєному не розкаявся, і з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе з обранням йому покарання у виді громадських робіт і таке покарання буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався.

Згідно ст. 100 КПК України речовий доказ диск «DVD+R», марки «XDigital» з відеозаписом з камери відео-нагляду з ТЦ «Троянда» за 28 липня 2025 року,після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Речовий доказ диск «DVD+R», марки «XDigital» з відеозаписом з камери відео-нагляду з ТЦ «Троянда» за 28 липня 2025 року,після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя : ОСОБА_1