Справа № 461/4186/25
Провадження № 1-кс/461/2959/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні№0000630 від 22.05.2025 про застосування запобіжного заходу у виді застави підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи, згідно розпорядження Яворівського міського голови від 14.05.2021 №461, на посаді начальника відділу державної реєстрації Яворівської міської ради Львівської області, будучи зобов`язаним дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, володіючи ідентифікатором доступу до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто будучи особою, яка має право доступу до цієї автоматизованої системи, діючи умисно, всупереч вимогам статей 3, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(далі Закон), пунктів 12, 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без належних на те законних підстав, 21.10.2023 о 10:35 год, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні Яворівської міської ради Львівської області за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 15, несанкціоновано змінив інформацію в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно шляхом відкриття розділу № 140 щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі Об`єкт), вартістю 3 715 620 (три мільйони сімсот п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень та реєстрації права приватної власності ОСОБА_7 на вказаний об`єкт нерухомого майна, що заподіяло ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3 715 620 гривень, яка згідно з приміткою до ст. 361 КК України є значною шкодою, за наступних обставин.

Так, у відповідності до розпорядження Яворівського міського голови від 14.05.2021 № 461, ОСОБА_4 в порядку переведення призначено на посаду начальника відділу державної реєстрації Яворівської міської ради Львівської області із збереженням 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад. Згідно посадової інструкції начальника відділу державної реєстрації Яворівської міської ради Львівської області, затвердженої 17.05.2021 Яворівським міським головою, ОСОБА_4 , відповідно до покладених на нього завдань та обов`язків, серед іншого забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; забезпечує прийом документів, поданих для державної реєстрації та інших реєстраційних дій; забезпечує проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій; забезпечує ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону, систему органів державної реєстрації прав становлять Міністерство юстиції України та його територіальні органи, суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, а також державні реєстратори прав на нерухоме майно. Згідно ст. 10 Закону, державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний, приватний виконавець у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Частиною 3 статті 10 Закону та пунктом 12 Порядку передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав поданих/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Пунктом 4 частини 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону, записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У частині 4 статті 12 Закону зазначено, що ведення Державного реєстру прав здійснюється з використанням програмного забезпечення, розробленого відповідно до державних стандартів, що забезпечують його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону, державна реєстрація проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначені Законом та Порядком. Згідно з ч. 8 ст. 18 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та Порядком. Згідно з п. 77 Порядку, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 Порядку. Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адреса вважається присвоєною з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її присвоєння. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону, державний реєстратор відмовляє в державній реєстрації, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Водночас частиною 2 статті 24 Закону передбачено, що у разі наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Всупереч вищезазначеним законодавчим нормам, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника відділу державної реєстрації Яворівської міської ради Львівської області, володіючи ідентифікатором доступу до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто будучи особою, яка має право доступу до цієї автоматизованої системи, маючи умисел на несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, 19.10.2023 о 16:02 год, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні Яворівської міської ради Львівської області за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 15, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи документи, подані від імені ОСОБА_7 , а саме: підроблене рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 03.07.2023 №218 «Про присвоєння адреси об`єкту будівництва в смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області» та довідку Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16.10.2023, на підставі яких сформував заяву про державну реєстрацію прав на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 ,діючи всупереч вимогам статей 3, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, на підставі поданих невстановленою особою від імені ОСОБА_7 документів,а саме: підробленого рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 03.07.2023 № 218 «Про присвоєння адреси об`єкту будівництва в смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області» та довідки Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16.10.2023, без отримання з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відомостей про присвоєння об`єкту адреси, незважаючи на те, що рішення про присвоєння вищевказаному будинку адреси не приймалось, та такі відомості у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутні, усвідомлюючи, що діє без належних на те правових підстав,перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні Яворівської міської ради Львівської області за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 15, 21.10.2023 о 10:35 год за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права від 19.10.2023 № 57610423 несанкціоновано змінив інформацію в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно шляхом відкриття розділу № 140 щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 3 715 620 гривень та реєстрації права приватної власності ОСОБА_7 на вказаний об`єкт нерухомого майна. Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що вищевказаний об`єкт нерухомості належав ОСОБА_8 , який успадкував його від своєї матері ОСОБА_9 за заповітом від 29.10.2007 як незавершений будівництвом житловий будинок та у подальшому завершив його будівництво, однак право власності на нього у встановленому законом порядку не зареєстрував. У вищеописаний спосіб ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника відділу державної реєстрації Яворівської міської ради Львівської області, володіючи ідентифікатором доступу до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто будучи особою, яка має право доступу до цієї автоматизованої системи, несанкціоновано змінив інформацію в ній, що заподіяло ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3 715 620 гривень, яка згідно з приміткою до ст. 361 КК України є значною шкодою. У зв`язку із вище наведеним, 08.05.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, депутата Яворівської міської ради повідомлено про те, що він підозрюється у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Зважаючи на ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені у даному кримінальному провадженні, обставини вчинення ним злочинних дій, орган досудового розслідування просить обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави. Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів наведених у ньому. Надав аналогічні пояснення та просив задовольнити клопотання у повному обсязі. Захисник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання заперечила. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а наведені у клопотанні доводи мають формальний та загальний характер. Покликалась на відсутність будь-яких об`єктивних даних про намір підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Також звернула увагу на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання, роботи, відсутність судимостей та позитивні характеристики. Зазначила, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває троє неповнолітніх дітей, його батько є особою з інвалідністю 3 групи, а також покликалась на майновий та сімейний стан підозрюваного, у зв`язку з чим вважала визначений стороною обвинувачення розмір застави надмірним та непомірним для нього. Просила у задоволенні клопотання відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід. Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

08.05.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, депутата Яворівської міської ради повідомлено про те, що він підозрюється у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення та його показами, з яких вбачається, що в 2009 році він успадкував від своєї матері ОСОБА_9 , незакінчене будівництво житлового будинку (підвал, фундамент), який знаходиться за адресою: Львівська область Яворівський район село Бірки. В період із 2009 року по 2017 рік, ОСОБА_8 збудував цегляний будинок, який складається із цокольного приміщення, двох поверхів та мансарди, зроблений дах будинку та встановлені вікна та двері. Проте, у 2017 році ОСОБА_8 був встановлений діагноз ГПМК за ішемічним типом в стовбурі головного мозку, а тому із 16.05.2018 останнім являється інвалідом 2 групи довічно, у зв`язку із чим ОСОБА_8 не мав можливості отримати документи на збудований будинок. Весною 2025 року ОСОБА_8 стає відомо, що на збудований ним будинок оформлене право власності на ОСОБА_7 і такий будинок виставлений на продаж, що вбачається з оголошення з інтернет ресурсу OLX. Крім цього, в оголошенні вказано адресу будинку, а саме Львівська область, Яворівський район село Бірки вулиця Садова;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 з яких вбачається, що заяву до державного реєстратора ОСОБА_4 щодо реєстрації будинку що за адресою: АДРЕСА_1 остання не подавала, та підпис виконаний в такій заяві від її імені їй не належить;

- документами реєстраційної справи на житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , з яких вбачається, що 19.10.2023 державним реєстратором Яворівської міської ради ОСОБА_4 зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 . Документами які стали підставою для реєстрації є рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Львівської області від 03.07.2023 №218, довідка ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16.10.2023 №557 та технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, згідно інформації Івано-Франківської селищної ради вбачається, що рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Львівської області від 03.07.2023 №218 взагалі не стосується житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а видалось відділу освіти, культури, молоді та спорту Івано-Франківської ради про присвоєння адреси Мальчицькому закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів в с.Мальчиці Яворівського району Львівської області;

- акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Яворівської міської ради Львівської області ОСОБА_4 відповідно до якого за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 19.10.2023 №57610423 поданої ОСОБА_7 , державним реєстратором ОСОБА_4 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2023 №69850131 на підставі якого у Державному реєстрі прав на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_7 .

При проведенні вказаних реєстраційних дій, державним реєстратором ОСОБА_4 порушено вимоги статей 3, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 12, 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, оскільки проведено державну реєстрацію прав без отримання відомостей про присвоєння адреси з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва;

- висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 10.03.2026 №512-Е згідно якої вбачається, що підпис від імені ОСОБА_7 у заяві про державну реєстрацію прав від 19.10.2023 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_7 ;

- висновком експерта за результатами оціночно-будівельної експертизи, згідно якої вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 становить 3 715 620 (три мільйони сімсот п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять).

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані кримінальні правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінальних правопорушень, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а відтак з метою уникнення покарання останній може переховуватися від слідства та суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність його, а також інших осіб до вчинених кримінальних правопорушень. Цей ризик обґрунтовується тим, що на даний час органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх речей та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, підозрюваних та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованих злочинів, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному. Також треба врахувати ту обставину, що на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_4 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення злочинів.

Щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя вважає наступне. Більш м`якими запобіжними заходами у порівнянні з заставою, є: особисте зобов`язання та особиста порука (ч. 1 ст. 176 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, суд приходить до висновку, про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава.

З огляду на викладене, а також наведених вище характеристик кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , та вагомості встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді застави буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваному ОСОБА_4 та зможе запобігти цим ризикам.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваного, обвинуваченою покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У клопотанні слідчий просить визначити заставу підозрюваному ОСОБА_4 у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 199 680 гривень.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Відтак, суд бере до уваги обставини кримінальних правопорушень, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, майнового стану підозрюваного, з урахуванням того, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки.

Також враховуючи, що ОСОБА_4 інкримінують кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 362 КК України, яке являється тяжким злочином та передбачає заставу в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчий суддя вважає за можливим визначити заставу у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яка здатна забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Слідчим та прокурором не надано суду належного обґрунтування застосування застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає можливим визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 66 560 грн. з покладанням на ОСОБА_4 на строк до 10.07.2026 року наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На думку слідчого судді, такий розмір застави є достатній для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Застава підлягає внесенню на депозитний рахунок суду: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0000757.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави , в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 194, 196, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560 грн. з покладанням на нього на строк до 10.07.2026 р. наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застава підлягає внесенню на депозитний рахунок суду: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0000757.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави , в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1