Провадження № 1-кс/638/180/26
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0017273 від 01.11.2025 року за ч.5 ст. 407, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, офіційно не працюючого, перебуваючого на посаді водія - радіотелефониста 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 3 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (зі слів), мєшкавшего за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів), раніше неоднарозово судимого, востаннє:

?28.03.2024 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 5 років 1 місяць, звільнений на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2024 року умовно-достроково в порядку ст. 81-1 КПК України для проходження військової служби за контрактом на невідбутий термін 3 роки 8 днів,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №426 від 31.12.2024 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія-радіотелефоніста 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 3 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 19.06.2025 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин вирішив незаконно тимчасово ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, за відсутності законних підстав та поважних причин, ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2025 №224 був евакуйований до СП «Борова» звідкіля направлений на стаціонарне лікування у КНП «МКВЛ №17» м. Харкова, де перебував з 05.06.2025 до 18.06.2025 та ОСОБА_5 було виписано з вищепойменованого лікувального закладу відповідно до виписки №5457а від 18.06.2025. Після чого, ОСОБА_5 без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, не повернувся до місця несення служби, а саме до тимчасового розташування свого підрозділу в м. Ізюм Харківської області та з 19.06.2025 по 29.10.2025 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до моменту з`явлення до правоохоронних органів.

Крім того, на початку серпня 2025 року, встановити більш точний час та дату в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон марки та моделі «Motorola G05» об`єм пам`яті 4/128 Gb з imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з метою здійснення телефонного дзвінка, однак при цьому, ще до початку прохання, вже не мав наміру повертати вказаний мобільний телефон власнику, а мав намір лише заволодіти ним та розпорядитись на власний розсуд.

ОСОБА_8 у свою чергу, повіривши в щирість намірів

ОСОБА_5 , надав останньому свій мобільний телефон марки та моделі «Motorola G05» об`єм пам`яті 4/128 Gb з imei1: НОМЕР_2 ,

imei2: НОМЕР_3 .

Після чого, ОСОБА_5 , на початку серпня 2025 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, утримуючи при собі вказане майно, розуміючи, той факт, що ОСОБА_8 не слідкує за ним, покинув місце скоєння злочину, тим самим заволодів вищевказаним мобільним телефоном марки та моделі «Motorola G05» об`єм пам`яті 4/128 Gb з imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , вартістю згідно з висновку експерта № 17094 від 19.11.2025 складає 3228 грн

33 коп.

Надалі, ОСОБА_5 розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 3228 грн 33 коп.

Крім того, 03 вересня 2025 року в період часу з 00 год 11 хв по

00 год 14 хв, встановити більш точний час в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири, що розташована за адресою:

АДРЕСА_4 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна грошових коштів з банківського рахунку належного ОСОБА_9 .

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до мобільного телефону, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав грошові кошти з банківського рахунку, які належить потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 9000 гривень, а саме:

№UA4511849

-03.09.2025 о 00:11 год. переказ грошових коштів на банківську картку

№ НОМЕР_4 належеної ОСОБА_10 у сумі

5000 гривень;

-03.09.2025 о 00:14 год. переказ грошових коштів на банківську картку

№ НОМЕР_4 належеної ОСОБА_10 у сумі

4000 гривень;

Після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

Крім того, близько 10 вересня 2025 року, встановити більш точний час та дату в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон марки та моделі «Samsung A52» об`єм пам`яті 4/128 Gb з

imei: НОМЕР_5 з метою здійснення телефонного дзвінка, однак при цьому, ще до початку прохання, вже не мав наміру повертати вказаний мобільний телефон власнику, а мав намір лише заволодіти ним та розпорядитись на власний розсуд.

ОСОБА_11 у свою чергу, повіривши в щирість намірів

ОСОБА_5 , надала останньому свій мобільний телефон марки та моделі «Samsung A52» об`єм пам`яті 4/128 Gb з imei: НОМЕР_5 .

Після чого, ОСОБА_5 , близько 10 вересня 2025 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, утримуючи при собі вказане майно, розуміючи, той факт, що ОСОБА_11 не слідкує за ним, покинув місце скоєння злочину, тим самим заволодів вищевказаним мобільним телефоном марки та моделі «Samsung A52» об`єм пам`яті 4/128 Gb з imei: НОМЕР_5 , вартістю згідно з висновку експерта № 17093 від 18.11.2025 складає 3700 грн 00 коп.

Надалі, ОСОБА_5 розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 3700 грн 00 коп.

Крім того, 21 жовтня 2025 року, встановити більш точний час в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 перебуваючи біля під`їзду, який розташований за адресою: м. Харків, вул. 23-го серпня буд.58, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, попросив у ОСОБА_12 мобільний телефон марки та моделі «iPhone SE» об`єм пам`яті 128 Gb з imei: НОМЕР_6 з метою здійснення телефонного дзвінка, однак при цьому, ще до початку прохання, вже не мав наміру повертати вказаний мобільний телефон власнику, а мав намір лише заволодіти ним та розпорядитись на власний розсуд.

ОСОБА_12 у свою чергу, повіривши в щирість намірів

ОСОБА_5 , надала останньому свій мобільний телефон марки та моделі «iPhone SE» об`єм пам`яті 128 Gb з imei: НОМЕР_6 .

Після чого, ОСОБА_5 , 21 жовтня 2025 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, утримуючи при собі вказане майно, розуміючи, той факт, що ОСОБА_12 не слідкує за ним, покинув місце скоєння злочину, тим самим заволодів вищевказаним мобільним телефоном марки та моделі «iPhone SE» об`єм пам`яті 128 Gb з

imei: НОМЕР_6 , вартістю згідно з висновку експерта № 17092 від 18.11.2025 складає 6466 грн 66 коп.

Надалі, ОСОБА_5 розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 6466 грн 66 коп.

Крім того, 25 жовтня 2025 року в період часу з 23 год. 41 хв. по

23 год. 49 хв., встановити більш точний час в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 перебуваючи біля банкомату, що розташована за адресою: м. Харків,

проспект Науки буд. 64Б, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна грошових коштів з банківського рахунку належного ОСОБА_13 .

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до мобільного телефону, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав грошові кошти з банківського рахунку, які належить потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 25 000 гривень, а саме:

№UA5857346:

-25.10.2025 о 23:41 год. було здійснено зняття готівки в банкоматі м. Харків, проспект Науки буд.64 у сумі 5000 гривень;

-25.10.2025 о 23:47 год. було здійснено зняття готівки в банкоматі м. Харків, проспект Науки буд.64 у сумі 5000 гривень;

-25.10.2025 о 23:47 год. було здійснено зняття готівки в банкоматі м. Харків, проспект Науки буд.64 у сумі 5000 гривень;

-25.10.2025 о 23:48 год. було здійснено зняття готівки в банкоматі м. Харків, проспект Науки буд.64 у сумі 5000 гривень;

-25.10.2025 о 23:49 год. було здійснено зняття готівки в банкоматі м. Харків, проспект Науки буд.64 у сумі 5000 гривень;

Після чого, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_13 на загальну суму 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених: ч.5 ст. 407 КК України не з`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад 3 доби, вчинене в умовах воєнного стану; ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

26.11.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 09.12.2025 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.03.2026 року о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Слідчим зазначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень - злочинів підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілих, свідків, протоколом огляду місця події, актом службової перевірки, іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Сторона обвинувачення вважає, що у даному випадку мається існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того, вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи не в умовах ізоляції може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин.

п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити з підстав існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили не обрати жодного запобіжного заходу, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, адвоката, підозрюваного, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.5 ст. 407, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків, однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу підозрюваного, який раніше судимий, обвинувачується у скоєнні злочину у період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, утриманців не має, є військовослужбовцем, наявні підстави вважати, що знаходячись на волі останній може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, приймаючи до уваги невідворотність покарання, яке загрожує ОСОБА_5 за скоєння тяжкого кримінального правопорушення, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 184 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому умисного тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи зазначені вище обставини, слідчий суддя також вважає, що застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197, 205,206,372,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про обрання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№ 27)» строком не більше 60 (шістдесяти) днів до 17 години 10 хвилин 23 травня 2026 року без визначення розміру застави.

Відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосувати обраний запобіжний захід та рахувати строк з 17 години 10 хвилин 25 березня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя

Копію ухвали отримав « ОСОБА_14