КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/178/26 Головуючий у суді І-ї інстанції - ОСОБА_1
Справа № 404/2363/26 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 10.03.2026, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, але обвинуваченого у межах кримінального провадження №0000459 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, обвинувальний акт скеровано 30.09.2025 до Кропивницького районного суду Кіровоградської області,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 46 днів, з 12 години 00 хвилин 10 березня 2026 року, по 12 годину 00 хвилин 24 квітня 2026 року.

Слідчим суддею підозрюваному визначено заставу: 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000233 від 03.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 24.02.2026 вручено ОСОБА_6 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , у м. Кропивницький вул. Миколи Бикова, 109, за допомогою лафету та автомобіля марки MERSEDES SPRINTER, здійснив завантаження автомобіля марки MITSUBISHI GALANT, зеленого кольору, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN-код): НОМЕР_3 , на лафет, не маючи на це дозволу та згоди власника ОСОБА_7 , і перевезення вказаного автомобілю до приміщення гаражу у АДРЕСА_2 , з метою його реалізації на запчастини третім особам, за грошову винагороду, з якими заздалегідь домовився про купівлю транспортного засобу.

Після цього, ОСОБА_6 , отримавши грошові кошти за реалізацію транспортного засобу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отриманими грошовим коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду у розмірі 77 560 гривень 00 копійок.

У межах даного кримінального провадження слідча СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею дане клопотання розглянуте й задоволене частково: застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, визначено також заставу.

Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як можливість переховуватися від досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка. Визнаний допустимим судом й ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення тяжкого умисного злочину, він є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні за вчинення умисного корисливого, тяжкого злочину, як особа характеризований посередньо, міцних соціальних зв`язків не має.

В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що доказами не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання, сім`ю, неповнолітню дитину, сприяє досудовому розслідуванню.

У судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились належним процесуальним чином та у належні строки повідомлені учасники судового провадження.

Підозрюваний не ставив питання присутності в залі судового засідання при апеляційному розгляді.

Вказані обставини не перешкоджають здійсненню апеляційного перегляду з огляду на положення ст. 405 КПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Положеннями ч. 1 ст.183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як встановлено, Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000233 від 03.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення затримано та повідомлено про підозру ОСОБА_6 .

Зауважується, що для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Термін «обґрунтована підозра», відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення ( рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

Одночасно практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має тримання під вартою (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 (наявність доказів, факти, інформація, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, і можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що він міг вчинити правопорушення) підтверджується джерелами доказів, наявних у матеріалах клопотання.

У даному випадку, можливо стверджувати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Дане кримінальне правопорушення карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої; є умисним, тяжким, корислвим.

Зважується на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25 квітня 2000 року). При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду». Наведені обставини можуть бути підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, кримінальний процесуальний закон України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів вважає, що прокурором та слідчим обґрунтований наведений ними перелік ризиків, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховує такі обставини.

Підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, військовослужбовець, але, як встановлено, самовільно залишив військову частину, наразі безробітний, не має сталого джерела доходу та заробітку, неодружений та без утриманців, на обліках психіатра та нарколога не перебуває.

Підозрюваний не судимий, але стосовно нього на розгляді місцевого суду перебуває обвинувальний акт в іншому кримінальному провадженні, де ОСОБА_6 є обвинуваченим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто, - за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину.

Позитивних або негативних характеристик особи обвинуваченого матеріали клопотання не містять, не надані такі й колегії суддів апеляційного суду.

З урахуванням серйозності повідомленої ОСОБА_6 підозри, тяжкості ймовірного покарання, про що достеменно відомо останньому, відсутності досить сталих соціальних зв`язків, об`єктивно є підстави вважати наявним з боку підозрюваного ризик залишити своє місце мешкання з метою подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, наявний ризик незаконно впливати на потерпілого і свідків, які ще не допитані безпосередньо судом, з метою можливої зміни ними показань, надання показань на користь підозрюваного.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на безробіття підозрюваного, відсутності джерела доходу до існування та можливого вчинення наразі інкримінованого злочину з метою користі, наявності іншого обвинувачення за вчинення корисливого тяжкого злочину, має підстави стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність або вчинити нове, в тому числі, аналогічне кримінальне правопорушення.

Відтак, заявлений у клопотанні слідчим та прокурором запобіжний захід стосовно підозрюваного кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними кримінальним процесуальним законом конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Враховуючи зазначене вище, практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які мають великий суспільний інтерес, колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено слідчим суддею місцевого суду правомірно, оскільки у зв`язку із встановленням обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , доведеністю існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особи підозрюваного, контроль за поведінкою підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Доводи апеляційної скарги з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Крім того, як встановлено, слідчим суддею, з урахуванням положень ст. ст. 182, 183 КПК України, визначено й альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Беручи до уваги наведене, положення ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кримінального процесуального закону України, колегія суддів приходить до висновку про законність й обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатки ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11.02.2026, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 46 днів, з 12 години 00 хвилин 10 березня 2026 року, по 12 годину 00 хвилин 24 квітня 2026 року, визначено заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4