Номер провадження: 11-сс/813/848/26
Справа № 522/4005/26 1-кс/522/1463/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2026 року про повернення скарги ОСОБА_6 про зобов`язання посадової особи Приморської окружної прокуратури м. Одеси надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000047 від 26.02.2026 року,

установив

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді суду 1-ої інстанції було повернуто ОСОБА_6 скаргу про зобов`язання посадової особи Приморської окружної прокуратури м. Одеси надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000047 від 26.02.2026 року.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи надійшла в провадження колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судовий розгляд апеляційної скарги призначений на 30.04.2026 року.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_6 надійшла заява про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від розгляду даного кримінального провадження.

В обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_6 посилається на те, що колегією суддів Апеляційного суду Одеської області у складі головуючого судді - ОСОБА_7 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 розглядалась апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року (справа № 522/17703/17, провадження № 22-ц/785/7714/18).

В подальшому, постанова Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 рокубула скасована Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду постановою від 01 квітня 2020 року (справа № 522/17703/17, провадження № 1106св19) та справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_6 вважає, що враховуючи, що розглядуваною апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду від 19 березня 2026 року у справі № 522/4005/26 вирішується питання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні щодо слідчого, який свідомо гальмує досудове розслідування дій осіб, пов`язаних, зокрема, зі справою № 522/17703/17, за судовим рішенням по якій зі складу спадку виведено двокімнатну квартиру, тому ОСОБА_6 вважає, що є обґрунтовані сумніви у неупередженості суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у їх об`єктивності та безсторонності.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, незважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому, заявник надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Вивчивши доводи заяви ОСОБА_6 , колегія суддів приходить висновку про таке.

Згідно із ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Стаття 75 КПК України передбачає вичерпний перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 80 КПК України, заявлений відвід повинен бути вмотивованим.

Разом з тим, наявність передбачених п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України підстав для відводу колегії суддів не встановлено, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів судової справи, ухвалою слідчого судді було повернуто ОСОБА_6 скаргу про зобов`язання посадової особи Приморської окружної прокуратури м. Одеси надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000047 від 26.02.2026 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою її скаргу задовольнити та зобов`язати прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який прийняв та зареєстрував заяву від 12.02.2026 року, розглянути заяву від 09 березня 2026 року про надання пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку статті 55 КПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи, вона надійшла в провадження колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та призначена до судового розгляду на 30.04.2026 року.

В заяві про відвід ОСОБА_6 посилається на те, що колегією суддів Апеляційного суду Одеської області у складі головуючого судді - ОСОБА_7 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 розглядалась апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року (справа № 522/17703/17, провадження № 22-ц/785/7714/18).

В подальшому, постанова Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 рокубула скасована Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду постановою від 01 квітня 2020 року (справа № 522/17703/17, провадження № 1106св19) та справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Прийняттями суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 участі при розгляді цивільної справи, на думку заявниці свідчить, що є обґрунтовані сумніви у неупередженості цих суддів, у їх об`єктивності та безсторонності при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2026 року.

Водночас, згідно реєстру судових рішень, після скасування Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду постанови колегії суддів Апеляційного суду Одеської області у складі головуючого судді - ОСОБА_7 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від 12 грудня 2018 рокусправа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.12.2020 року у складі колегії суддів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року закрито.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.04.2021 року (справа № 522/17703/17, провадження № 61-89св21) касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року було залишено без задоволення, а ухвалу апеляційного суду було залишено без змін.

Отже, як вбачається зі змісту судових рішень, які опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень, остаточне рішення по дані справі постановлялось іншою колегією суддів.

Усі наведені захисником ОСОБА_6 доводи зводяться до її незгоди із раніше прийнятим процесуальними рішенням суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у цивільному провадженні, яке не впливає на розгляд даного кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів зауважує, що, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя (судді) не є безсторонніми або що їм бракує неупередженості під час розгляду справи.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Так, коли йдеться про «безсторонність», то зазвичай це означає відсутність упереджень, існування яких може бути доведене у кілька способів. Ухвалення суддею попередньо рішення щодо того самого звинувачення само по собі не є підставою для того, щоб говорити про упередженість суду (п. 37 рішення ЄСПЛ від 08.10.2020 у справі «Тесля проти України» / Teslya v. Ukraine, заява №52095/11).

Враховуючи, що матеріали провадження не містять даних, які б свідчили про наявність безумовних підстав для відводу суддів, які передбачені положеннями діючого кримінального процесуального законодавства, а наведені ОСОБА_6 обставини ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджені документально, зводяться до незгоди з прийнятим суддями рішенням у цивільній справі, яке вже було предметом касаційного перегляду, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заявленого нею невмотивованого відводу складу суду.

Жодних обставин, які б прямо вказували на упередженість чи необ`єктивність здійснення судового розгляду, в заяві не міститься.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що вчинення суддею дій у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та прийняття процесуальних рішень, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність обставин, які у відповідності до вимог ст.ст. 75, 76 КПК України унеможливлюють подальшу участь суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений ОСОБА_6 відвід суддів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 24, 75-76, 80-81, 370, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Заяву ОСОБА_6 про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2026 року про повернення скарги ОСОБА_6 про зобов`язання посадової особи Приморської окружної прокуратури м. Одеси надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000047 від 26.02.2026 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4