Справа № 199/372/26
УХВАЛА

іменем України

23.02.2026 місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 12.02.2026 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000023 від 09.01.2025 за ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

20.02.2026 в провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 від 12.02.2026 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000023 від 09.01.2025 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Цього ж дня, тобто 20.02.2026, матеріали скарги розподілено та передано до провадження слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 від 20.02.2026 відкрито провадження за вказаною скаргою, яку призначено до судового розгляду.

В обґрунтування своєї скарги заявник ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до платіжного доручення АТ «Кредобанк» № 68817355 від 16.04.2024 ТДВ «Експрес страхування» на адресу ФОП « ОСОБА_5 » на підставі рахунку фактури № СФ-0000050 від 10.04.2024 перераховано страхове відшкодування за договором страхування № 69 від 12.07.2023, укладеного із ОСОБА_2 , на суму 96950,00 гривень. Також, відповідно до платіжного доручення АТ «Кредобанк» № 68820481 від 22.08.2024 ТДВ «Експрес страхування» на адресу ФОП « ОСОБА_5 » на підставі рахунку фактури № СФ-0000111 від 09.08.2024 перераховано страхове відшкодування за договором страхування №69 від 12.07.2023, укладеного із ОСОБА_2 , на суму 118953,00 гривень. Усього ТДВ «Експрес страхування» на адресу ФОП « ОСОБА_5 » перераховано грошові кошти на загальну суму 215903,00 гривень. Станом на теперішній час ФОП « ОСОБА_5 » не здійснив ремонт його автомобіля, у зв`язку з чим він 08.01.2025 він звернувся до поліції із заявою про те, що ФОП « ОСОБА_5 », зловживаючи його довірою, під приводом ремонту його автомобіля, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 215903,00 гривень. На підставі його заяви були внесені відомості до ЄРДР за №0000023 від 09.01.2026 за ч. 3 ст. 190 КК України. Разом з тим, 10.02.2026 він звернувся до Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра із заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженню, однак відповідно до постанови прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра було відмовлено у визнанні його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні. Вважає, що вказана постанова прокурора є необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням ст. 55 КПК України та правовим позиціям Верховного Суду у складі ККС, викладених у постанові від 04.04.2024 у справі № 450/3185/22 та у постанові від 28.06.2025 у справі № 201/8212/18.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримав подану скаргу, в її обґрунтування посилався на доводи, викладені в скарзі.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_2 в повному обсязі, вважав постанову від 12.02.2026 про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні №0000023 від 09.01.2026 за ч. 3 ст. 190 КК України законною та обґрунтованою.

Вислухавши думки заявника ОСОБА_2 та прокурора, вивчивши скаргу та додатки до неї, аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини,слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до слідчого судді у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (ст.ст. 303 308).

Так, згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000023 від 09.01.2026 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 10.02.2026 до Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_2 подано заяву про його залучення у якості потерпілого.

Постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 12.02.2026 відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000023 від 09.01.2026 з тих підстав, що ФОП « ОСОБА_5 » отримав грошові кошти у загальні сумі 215903,00 гривень від ТДВ «Експрес страхування», а не від фізичної особи ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відсутні будь які відомості щодо спричинення матеріальної шкоди саме ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Проте, за змістом ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. При цьому відповідні підстави визначені альтернативно, та згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Однак, в оскаржуваній постанові відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що заява ОСОБА_2 про визнання його потерпілим подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ст. 55 КПК України, а відтак рішення прокурора про відмову у визнання потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні є передчасним та необґрунтованим, оскільки прокурор у своїй постанові не вказав чому він не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 , що викладені у заяві про визнання його потерпілим, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції прокурора у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Крім того, КПК України не передбачена можливість визнання або не визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні слідчим суддею.

Так, у постанові від 01.12.2022 справа № 522/7836/21 провадження № 51-2328 км 22 Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбаченні КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого/прокурора зобов`язуючи визнавати особу потерпілою у провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 11) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 12.02.2026 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000023 від 09.01.2026 та зобов`язання прокурора повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.02.2026 щодо залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000023 від 09.01.2026.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 309 КПК України ОСОБА_2 , не погодившись з прийнятим рішенням ухвалою слідчого судді, може подати усі свої заперечення на ухвалу слідчого судді під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст.ст. 110, 303, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 12.02.2026 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000023 від 09.01.2025 за ч. 3 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 від 12.02.2026 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000023 від 09.01.2025 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Зобов`язати прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.02.2026 щодо залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000023 від 09.01.2025 за ч. 3 ст. 190 КК України, про що сповістити заявника у передбачений законом спосіб.

Ухвала слідчого судді набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали буде оголошений о 09:30 годині 24.02.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1