Справа № 446/58/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/202/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 березня 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000259 від 17.10.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, -

за участю: прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 березня 2026 року клопотання прокурора Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - задоволено.

Продовжено запобіжний захід у вигляді триманні під вартою ОСОБА_7 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Батятичі, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, зі слів працюючого складальником дерев`яних виробів у ТзОВ "Львів-Палет", не одруженого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання строком шістдесят днів без визначення розміру застави до 30.04.2026 року включно. Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 30.04.2026 року включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, врахував те, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, так як за наявності ризиків та особи обвинуваченого, а також з урахуванням стадії кримінального провадження, зокрема того, що розгляд кримінального провадження триває, таке продовження є виправданим та доцільним і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів. Крім цього, суд зазначив, що такий строк запобіжного заходу є необхідним та достатнім для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого.

На ухвалу слідчого судді скаргу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 березня 2026 року; ухвалити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам чинного КПК України, є необґрунтованою та не містить підстав для застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Вважає, що сторона обвинувачення не надала жодного конкретного факту та належного доказу, який би свідчив про спроби обвинуваченого контактувати з учасниками провадження з метою тиску чи узгодження позицій. Не наведено жодного повідомлення, заяви чи інших обставин, які б підтверджували намір здійснювати такий вплив.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що обвинувачений раніше ігнорував виклики слідчого, прокурора чи суду або іншим чином зловживав процесуальними правами. За відсутності таких даних твердження про можливе перешкоджання кримінальному провадженні є виключно припущенням сторони обвинувачення, яке недоведене жодними доказами.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано вік, стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього родини та міцних сімейних зв`язків та офіційного працевлаштування, його характеризуючи документи зі школи та від сусідів, не врахував відсутність судимостей, дотримання ним умов попередніх запобіжних заходів.

Стверджує, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід заставу, як альтернативний запобіжний захід, який буде здатний забезпечити виконання особою покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, просив ухвалу залишити без змін, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство) вчиненому відносно особи, яка не досягла чотирнадцяти років незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

17 жовтня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст.153 КК України, тобто у скоєнні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство) вчиненому відносно особи, яка не досягла чотирнадцяти років незалежно від її добровільної згоди.

Обґрунтованість підозри та висунутого обвинувачення ОСОБА_7 та висунутого обвинувачення доводиться зібраними доказами, зокрема: протоколом затримання ОСОБА_7 від 17.10.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 17.10.2025, протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 17.10.2025, протоколами огляду предмета від 17.10.2025, поясненням малолітньої ОСОБА_10 протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , а також іншими здобутими доказами у кримінальному провадженні.

17.10.2025 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави до 15.12.2025.

11.12.2025 слідчим суддею продовжено строк тримання під вартою до 17.01.2026, без визначення розміру застави.

Ухвалою головуючого судді від 14.01.2026 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 14.03.2026 включно.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано врахував, що на даний час існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, може бути розцінене обвинуваченим більш небезпечним ніж переховування та втеча.

Також існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 матиме можливість контактувати із потерпілою, свідками і відповідно схиляти їх до зміни та дачі потрібних йому показів з метою уникнення кримінальної відповідальності. Відтак ризик незаконного впливу на таких осіб існує і він не зменшився до такої межі, щоб його виключити.

Разом з тим, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_7 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так як, перебуваючи на волі, будучи офіційно не працевлаштованим, не маючи стабільного фінансового доходу обвинувачений ОСОБА_7 зможе ігнорувати виклики слідчого, прокурора чи суду та таким чином перешкоджати забезпеченню завдань кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, продовжений судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Оцінивши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до висновку, що такі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Реалізуючи дискреційні повноваження, суд мотивовано відмовив у визначенні застави, колегія суддів погоджується, що застава не здатна нівелювати встановлені ризики.

При розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 березня 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000259 від 17.10.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4