Справа № 460/711/15-к
Провадження №1-кп/944/3/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2026 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 від 11.01.2015, №0000257 від 28.02.2015, №0000704 від 02.06.2015, №0001413 від 21.10.2015 та №0001395 від 17.10.2015, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.296, ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, відповідно до ст., 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України,

встановив:

в провадженні Яворівського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000042 від 11.01.2015, №0000257 від 28.02.2015, №0000704 від 02.06.2015, №0001413 від 21.10.2015 та №0001395 від 17.10.2015, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, 10.01.2015, близько 21.15 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_4 , маючи намір на крадіжку чужого майна та особистого збагачення, знаходячись поблизу будинку №6, що в м. Новояворівськ по вулиці Шевченка Яворівського району Львівської області, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігав, умисно, з корисливих мотивів, через незачинені двері автомобіля марки ВАЗ 21053 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , таємно викрали ящик з інструментами на суму 800 гривень, домкрат вартістю 200 гривень, запасне колесо вартістю 500 гривень, акумулятор марки « Форсе» вартістю 1200 гривень, насос вартістю 100 гривень, електролобзік марки «Макіта» вартістю 1500 гривень, м`яку іграшку вартістю 50 гривень , а всього викрали чуже майно ОСОБА_7 на загальну суму 4350 гривень та пошкодили майно на суму 1500 гривень, тобто виконав усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки в момент, коли винесли викрадене майно з автомобіля, були помічені і затримані потерпілим ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, 01.02.2015, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_5 , за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_4 , знаходячись у під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна таособистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, підійшли до ОСОБА_8 та застосували до потерпілого насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я Так, ОСОБА_5 схопив за руки та почав утримувати потерпілого, а ОСОБА_4 умисно, рукою наніс удар в грудну клітку, чим завдав фізичного болю та відкрито витягнув з кишені штанів потерпілого гроші в сумі 107 гривень, запальничку марки « CRICKET» вартістю 7 гривень мобільний телефон марки « BRAVIS» вартістю 900 гривень зі стартовим пакетом «КиївСтар» вартістю 15 гривень, на рахунку якого були кошти в сумі 10 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 1039 гривень, після чого з місця скоєння злочину із викраденим втекли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями краденим в вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Також, 10.01.2015, близько 21.15 годин, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , маючи намір на крадіжку чужого майна та особистого збагачення, знаходячись поблизу будинку №6, що в м. Новояворівськ по вулиці Шевченка Яворівського району Львівської області, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігав, умисно, з корисливих мотивів, через незачинені двері автомобіля марки ВАЗ 21053 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , таємно викрали ящик з інструментами на суму 800 гривень, домкрат вартістю 200 гривень, запасне колесо вартістю 500 гривень, акумулятор марки « Форсе» вартістю 1200 гривень, насос вартістю 100 гривень, електролобзік марки «Макіта» вартістю 1500 гривень, м`яку іграшку вартістю 50 гривень , а всього викрав чужого майна ОСОБА_7 на загальну суму 4350 гривень та пошкодили майно на суму 1500 гривень, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки в момент, коли винесли викрадене майно з автомобіля, були помічені і затримані потерпілим ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, 01.02.2015 приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_4 , за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , знаходячись у під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна та особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, підійшли до ОСОБА_8 , та застосували до потерпілого насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я. Так, ОСОБА_5 схопив за руки та почав утримувати потерпілого, а ОСОБА_4 умисно, рукою наніс удар в грудну клітку, чим завдав фізичного болю та відкрито витягнув з кишені штанів потерпілого гроші в сумі 107 гривень, запальничку марки « CRICKET» вартістю 7 гривень, мобільний телефон марки « BRAVIS» вартістю 900 гривень зі стартовим пакетом «КиївСтар» вартістю 15 гривень, на рахунку якого були кошти в сумі 10 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 1039 гривень, після чого з місця скоєння злочину із викраденим втекли, а викраденим розпорядились на власний розсуд

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 25.02.2015 приблизно о 21 год. 00 хв., маючи повторно намір на заволодіння чужим майном, знаходячись в АДРЕСА_2 на сходовій клітці другого верху в житловому будинку № 17 в під`їзді № 1, заподіяв один удар правою рукою по слові ззаду ОСОБА_9 та в подальшому силоміць із застосуванням фізичної сили відкрито стягнув з безіменного пальця правої руки його золоту обручку, внаслідок чого ОСОБА_10 було завдано фізичну біль та спричинено матеріальну шкоду. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення із викраденим майном втік, заподіявши збитків ОСОБА_10 на загальну суму 1500 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились в відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, чиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім цього, 31.05.2015 близько о 23.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті словесного конфлікту, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_11 користовуючи свою фізичну перевагу, маючи на меті умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , нанесли йому удари своїми кулаками по обличчі та корпусу тіла, в результаті чого згідно висновку експерта від 02.06.2015 за №158/2015 у потерпілого ОСОБА_12 виявлено садна на верхній губі зліва та правому передпліччі, які утворились від контактів з тупими предметами, могли виникнути 31.05.2015, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 спричинивши тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 під час того як потерпілий ОСОБА_12 перебував в ліфтовій кабіні, усвідомлюючи свої протиправні дії, користуючись безпорадним станом потерпілого, не приховуючи свого наміру на вчинення грабежу, відкрито викрав із задньої кишені його джинсів гроші в сумі 30 гривень, а також після цього повернувшись у приміщення квартири що у АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав із приміщення кімнати квартири, мобільний телефон марки Нокіа С2-01 із сім карткою № НОМЕР_2 , котрий належав потерпілому ОСОБА_12 .

Своїми умисними діями, які виразились в відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Також, 31.05.2015 близько о 23 години 30 хвилин перебуваючи у АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті рантова виниклих неприязних відносин, в результаті словесного конфлікту, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_4 використовуючи свою фізичну перевагу, маючи на меті умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , нанесли йому удари своїми руками по обличчі та корпусу тіла, в результаті чого згідно висновку експерта від 2 06.2015 року за №158/20І5 у потерпілого ОСОБА_12 виявлено садна на верхній губі зліва та правому передпліччі, які утворились від контактів з тупими предметами, могли виникнути 31.05.2015, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що проводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Окрім цього, 20.10.2015 близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись разом із ОСОБА_13 в напрямку житлового будинку №13, що по вулиці Львівській у м. Новояворівську Яворівського району Львівської області, поблизу під`їзду вищевказаного будинку, на тротуарі, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_13 , та використовуючи те, що він був у стані алкогольного сп`яніння, витягнув з кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 9000 гривень, після чого, не реагуючи на вимогу ОСОБА_13 зупинитись та віддати грошові кошти, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, втік від нього.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

16.10.2015 приблизно о 23 дині 30 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_14 удар кулаком правої руки в обличчя, в глянці правого ока, чим спричинив потерпілій синці на обличчі справа та струс говного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 спричинив ту ясне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України

11.03.2026 обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та їх захисник ОСОБА_6 подали до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі та звільнення обвинувачений від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України та п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, вказавши, що у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачені та їх захисник підтримали клопотання про закриття провадження у справі.

Прокурор не заперечила проти заявленого клопотання.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду кримінального провадження, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8, 10 частини першої або частини другої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стаття 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Тобто, згідно з обвинувальними актами, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, минули відповідні строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Отже, системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом із цим, відповідно до постанови від 06.12.2021 (справа №521/8873/18) об`єднаною палатою Верховного Суду сформульовано правовий висновок, відповідно до якого за змістом п.1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч.ч. 1.4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КК України суди першої та апеляційної інстанції мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Так, судом роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та їх право заперечувати проти закриття справи з цих підстав.

При цьому, судом встановлено, що обвинувачені цілком розуміють свої права, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави, та надали згоду на їх звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно них у зв`язку із закінчення строків давності.

Відтак, суд дійшов переконання, що обвинувачених слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49КК України та, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, провадження по справі закрити.

Стосовно заявлених цивільних позовів суд зазначає наступне.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Тобто вирішення цивільних позовів при закритті провадження у справі суперечить вказаним вище нормам закону, а тому цивільні позови ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінальних правопорушень, ОСОБА_14 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінальних правопорушень слід залишити без розгляду.

Разом з тим, суд роз`яснює, що згідно ч. 7ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.44,49 КК України, ст.ст.285,286,288 КПК України, суд,

ухвалив:

клопотання обвинувачених задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихпередбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000042 від 11.01.2015, №0000257 від 28.02.2015, №0000704 від 02.06.2015, №0001413 від 21.10.2015 та №0001395 від 17.10.2015, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінальних правопорушень, та ОСОБА_14 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінальних правопорушень - залишити без розгляду.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази:

-грошові купюри в сумі 316,0грн, які були видані ОСОБА_13 - залишити у володінні останнього;

- мобільний телефон марки Nokia С2-01, type RM-721, imei НОМЕР_3 , сім картка оператора «Київстар» із надписом зовні на ній НОМЕР_4 із № НОМЕР_2 , які видано ОСОБА_12 - залишити у володінні останнього;

- колесо до автомобіля, домкарт, електролобзік, коробку з інструментами, мяку іграшу, акумулятор, які видано ОСОБА_7 - залишити у володінні останнього;

-компакт-диск типу CD-R марки «Максімус» срібного кольору з відеозаписом подій від 25.02.2015- залишити при матеріалах кримінального провадження.

- мобільний телефон марки «Бравіс» та запальничку марки «Крікет», які видано ОСОБА_8 - залишити у володінні останнього;

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_15