У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1180/26

Провадження № 1-кс/210/297/26

24 лютого 2026 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000077 від 31 січня 2026 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, без освіти, не працюючого, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)» за адресою: м. Кривій Ріг, вул. Шиферна, 3, раніше судимий:

15.07.2024 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі.,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 393 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000077 від 31 січня 2026 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 393 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що Слідчим відділенням ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077 від 31 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Дніпропетровської обласної прокуратури, та Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області.

В рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні 12.02.2026 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15.07.2024 ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

28.10.2024 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції України ОСОБА_5 визначено вид установи виконання покарань: виправна колонія середнього рівня безпеки для чоловіків, уперше засуджених до позбавлення волі. Визначене місце відбування покарання: Державна установа «Криворізька виправна колонія (№ 80)».

06.11.2024 засуджений ОСОБА_5 прибув для відбування призначеного йому судом покарання до ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)», розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривій Ріг, вул. Шиферна, 3, де у цей же день був письмово ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінально процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення волі, правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарання для засуджених до позбавлення волі, та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 393 КК України.

Водночас, згідно зі ст. 107 Кримінального-виконавчого кодексу України та п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, засудженим, окрім іншого, забороняється самовільно залишати установу виконання покарань, порушувати лінію охорони та самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи.

Незважаючи на вказані вимоги, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, призначене вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15.07.2024 у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)», достовірно усвідомлюючи встановлений порядок відбування покарання та заборону самовільного залишення місця позбавлення волі, 31 січня 2026 року приблизно о 20 год. 00 хв., діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з засудженим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)», з метою уникнення подальшого відбування покарання, вчинив закінчений замах на втечу з місця позбавлення волі за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 31 січня 2026 року приблизно о 20 год. 05 хв., перебуваючи у відділенні соціально-психологічної роботи № 10 ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Шиферна, 3, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_8 , використовуючи засоби захисту ділянок тіла, а саме декілька шарів верхнього одягу та кілька пар рукавичок, розпочав реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне залишення території установи виконання покарань.

В ході реалізації злочинного умислу 31 січня 2026 року ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 почали послідовно долали інженерно-технічні засоби охорони у ділянці №2: попереджувальну огорожу, основну огорожу установи, обладнану системами сигналізаційного обладнання «РПД Промінь» та «Соя» (перший та третій рубежі охорони); противтечову огорожу з установленими інженерними загородженнями типу «ягоза»; маскувальну огорожу.

Після спрацювання охоронної сигналізації до вказаної ділянки прибула резервна група охорони установи, у складі начальника чергової варти ОСОБА_9 , який неодноразово подавав законні вимоги та попереджувальні команди «Стій», «Назад», «Стій, стріляти буду», «Лягай», а також здійснив попереджувальний постріл у повітря. Крім того, попереджувальні команди подавали чатові постів № 4 та № 5 зі спостережних веж установи.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 продовжував реалізацію злочинного умислу, однак не довів його до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони установи на території ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)», а саме на стежці помічника начальника варти на ділянці №2.

Злочинні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України, за ознаками - закінченого замаху на втечу з місця позбавлення волі, вчиненого особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

12.02.2026 о 11 годині 00 хвилин - ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_5 , обґрунтована доказами, зібраними в ході досудового розслідування, зокрема:

- оглядом місця події, під час якого оглянуто ділянку місцевості на території ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)», а саме ділянку №2 периметру огорожі установи. Вилучено: гільзи калібру 5,45 мм; гільзи калібру 9 мм; предмети одягу, зокрема рукавички, куртку; плоскогубці;

- оглядом місцевості із застосуванням службового собаки;

- оглядом апаратного журналу чатового оператора, у якому зафіксовано спрацювання технічних засобів охорони (сигналізацій) у відповідний час;

- додатковим оглядом внутрішньої лінії периметру основної огорожі в районі ділянки №2, під час якого вилучено ще одну рукавичку;

- оглядом кімнати для зберігання зброї вартового приміщення, у ході якого оглянуто: пістолет Макарова начальника чергової варти ОСОБА_9 ; автомат АК-74 молодшого інспектора відділу охорони ОСОБА_10 ; автомат АК-74 молодшого інспектора відділу охорони ОСОБА_11 ; журнал видачі, прийняття та зберігання вогнепальної зброї і боєприпасів із зазначенням виду зброї, кількості патронів та зданого арсеналу;

- показами свідків: начальника чергової варти ОСОБА_9 , який надав послідовні показання щодо обставин виявлення втечі, дій резервної групи, застосування табельної вогнепальної зброї та затримання одного з втікачів;

- показами свідків: молодших інспекторів відділу охорони чатових ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;

- показами свідка: молодшого інспектора відділу охорони ОСОБА_12 ;

- показами свідків: молодших інспекторів відділу охорони ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

- показами свідка: оперуповноваженого оперативного відділу установи ОСОБА_15 ;

- показами свідка: заступника начальника СКП ВП №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 ;

- отриманими зразками крові засуджених для подальшого проведення судових експертиз;

- висновками судово-медичних експертиз проведених з метою встановлення тілесних ушкоджень, отриманих засудженими під час подолання огорожі з колючим дротом;

- висновками судових імунологічних експертиз проведених з метою встановлення групової приналежності крові засуджених, встановлення крові на змиві вилученому з місця події;

- показами підозрюваного ОСОБА_17 ;

- показами підозрюваного ОСОБА_5 ;

- слідчим експериментом, проведеним із підозрюваними з метою відтворення обставин втечі з під варти.

На думку сторони обвинувачення, відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити наступні дії:

п. 1) переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, умисно вчинив втечу з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», подолав декілька рубежів охорони з метою залишити територію установи. Вказані дії свідчать про реальний намір уникнути подальшого відбування покарання та контролю з боку державних органів, що обґрунтовує існування ризику повторного побігу з під варти;

п. 3) незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, обвинувачених чи експертів, оскільки злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб з іншим засудженим, який є співучасником події, а також у присутності працівників установи виконання покарань, що виступають свідками. Перебуваючи в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» за відсутності належного контролю, ОСОБА_5 може узгоджувати позиції зі співучасником, впливати на свідків з числа засуджених або працівників установи з метою зміни їх показань чи уникнення відповідальності;

п. 5) вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується його попередньою судимістю за умисні злочини, призначеним покаранням у виді позбавлення волі та фактом вчинення нового умисного кримінального правопорушення під час відбування покарання. Зазначене свідчить про стійку протиправну налаштованість та ігнорування вимог закону, що створює обґрунтований ризик вчинення нових кримінальних правопорушень у разі неприйняття належного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, враховуючи, те що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України, наведені ризики та обставини, що свідчать про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, з мотивів викладених у ньому. Вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доцільним та забезпечить неупереджене дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки, що має суттєве значення як під час досудового розслідування так і під час подальшого судового розгляду.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання слідчого, підтримав його та просив обрати відносно нього такий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання слідчого, підтримавши думку свого підзахисного.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077 від 31 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Дніпропетровської обласної прокуратури, та Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області.

Злочинні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України, за ознаками - закінченого замаху на втечу з місця позбавлення волі, вчиненого особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

12.02.2026 о 11 годині 00 хвилин - ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України.

Повідомлення про підозру вручене ОСОБА_5 особисто під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкриміновані ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, раніше судимого, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваної особи, стан його здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, тощо.

Виходячи з тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваною особою. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину перебуваючи вже в місцях позбавлення волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного.

В ході розгляду клопотання підозрюваним не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приймає до уваги, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, який кваліфікуються за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України, дані стосовно обвинуваченої особи, враховує його соціальні зв`язки, тяжкість інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_5 станом на момент розгляду клопотання не спростована.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи характер, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, та факт перебування його в місцях позбавлення волі, відбування покарання за вироком суду, слідчий суддя приходить до висновку, що визначення можливості внесення застави в даному випадку не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

В зв`язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України в даному випадку є не доцільним визначати розмір застави.

Крім того, виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з 24 лютого 2026 року по 24 квітня 2026 року включно, у відповідності до ч. 1 ст. 219 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, з урахуванням воєнного стану в Україні, ефективності проведення досудового слідства, недопущення порушення прав підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за доцільне визначити місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Світла, буд. 2.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184- 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000077 від 31 січня 2026 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 393 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 24.02.2026 року по 24.04.2026 року включно.

Визначити місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Світла, 2.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27.02.2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1