Справа № 946/2067/26
Провадження № 1-кс/946/578/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000283 від 24.02.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2026 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від співробітників ДУ «ІСІ» про те, що 23.03.2026 близько о 14:05 год під час перевірки передачі в приміщенні передаточного відділення ДУ «ІСІ», що була адресована ув`язненому ОСОБА_4 , 1998 року народження від ОСОБА_5 , було виявлено у буханці хліба, полімерний згорток чорного кольору, в якому прозорий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світло зеленого кольору.

За вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР № 0000283 від 24.03.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового слідства, 23.03.2026 у період часу з 15:27 по 15:47, в ході огляду місця події, а саме приміщення передаточного відділення ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, 70, було виявлено та вилучено:

- полімерний згорток в якому знаходиться прозорий зіп-пакет із кристалоподібною речовиною світло зеленого кольору, що упаковано до сейф пакету НПУ ICR 0163894;

- полімерну ізолюючу стрічку чорного кольору, що упаковано до паперового конверту із пояснювальним текстом;

- змив на марлевий тампон з поверхні прозорого зі-пакету з кристалоподібною речовиною світло зеленого кольору, що упаковано до паперового конверту із пояснювальним текстом;

З метою повного, всебічного, та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення (злочину), є доцільним накладення арешту на вищевказане майно, що в свою чергу обумовлено метою збереження майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи той факт, що всі вищеперераховані вилучені предмети, мають значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на них.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

Особа, у якої вилучено майно, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході огляду місця події від 23.03.2026 року у період часу з 15:27 годин по 15:47 годин, передаточного відділення ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, 70:

- полімерний згорток, в якому знаходиться прозорий зіп-пакет із кристалоподібною речовиною світло зеленого кольору, що упаковано до сейф пакету НПУ ICR 0163894;

- полімерну ізолюючу стрічку чорного кольору, що упаковано до паперового конверту із пояснювальним текстом;

- змив на марлевий тампон з поверхні прозорого зі-пакету з кристалоподібною речовиною світло зеленого кольору, що упаковано до паперового конверту із пояснювальним текстом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1