Справа № 541/707/26
Провадження № 1-кс/541/210/2026
У Х В А Л А

іменем України

04 березня 2026 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному 01 березня 2026 року до ЄРДР за № 0000166 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України,

встановив:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: черевиків білого кольору, шапки білого кольору, що належать ОСОБА_4 .

Клопотання прокурор обґрунтовує наступним. 01 березня 2026 року о 05 год 01 хв. в темний час доби машиніст ОСОБА_5 , керуючи електровозом моделі ВЛ82М №57 (належить локомотивному ДЕПО станції «Основа», ТЧ-15), без вагонів, рухався на ньому по непарній залізничній колії гілки перегону «станція Яреськи станція Сагайдак» з боку зупиночного пункту «Федунка» в напрямку станції «Сагайдак» зі швидкістю приблизно 80 км/год, з увімкненим прожектором дальнього світла та в ході руху на 268 км вказаної колії поблизу с. Федунка Шишацької селищної громади Миргородського району Полтавської області передньою центральною частиною електровоза скоїв наїзд на ОСОБА_4 , яка рухалась по залізничній колії між рейками у зустрічному для електровоза напрямку. Внаслідок наїзду ОСОБА_4 отримала несумісні з життям тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

01 березня 2026 року оглянуто та вилучено одяг, в який була одягнена ОСОБА_4 , а саме: черевики білого кольору, шапку білого кольору.

02 березня 2026 року вищевказані речі визнані речовими доказами, визначено їх місце зберігання в кімнаті речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, їх арешт є необхідним для забезпечення зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій. Право відчуження та розпоряджання вказаним майном може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому прокурор просив накласти арешт на вказані речі.

В судове засідання прокурор не з`явився, просив провести розгляд вказаного клопотання без його участі.

Його не прибуття в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Витяг з кримінального провадження № 0000166 свідчить про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесене в ЄРДР 01 березня 2026 року з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

01 березня 2026 року оглянуто та вилучено: черевики білого кольору, шапку білого кольору, в які була одягнена ОСОБА_4

02 березня 2026 року зазначені вище речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, визначено їх місце зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора про те, що вилучені в ході огляду речі несуть на собі сліди скоєного правопорушення, можуть бути використаними як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, тому підлягають арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на володіння, розпорядження та користування на: черевики білого кольору, шапку білого кольору, власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1