Справа № 709/76/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні

№ 0000010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня

2026 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Зуб-Комарівський Сторожинецького району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не маючого, учасником бойових дій, особою з інвалідністю, депутатом чи ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області із Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 січня 2026 року призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2026 року призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , будучи позбавлений права керування транспортним засобом, всупереч постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від

11 грудня 2024 року у справі № 695/4354/24 (вступила у законну силу 23 грудня 2024 року), якою останнього позбавили права керування транспортним засобом терміном на строк 5 (п`ять) років, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання рішення суду, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 03 січня 2026 року о 08 годині 10 хвилин керував автомобілем марки «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по

вул. Центральній, 220, в селищі Чорнобай Золотоніського району Черкаської області, де був зупинений поліцейським Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_5 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Крім цього, приймаючи дане рішення суд керується наступним.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування. Об`єктивна сторона зазначеного кримінального правопорушення також проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.

Згідно доктрини кримінального права суб`єкт цього кримінального правопорушення може бути як спеціальним, так і загальним. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього кримінального правопорушення необхідно вирішувати диференційовано з урахуванням конкретних фактичних обставин кримінального провадження.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Таким чином, на думку суду, ОСОБА_5 як особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами строком на 5 років, зобов`язаний був утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, на думку суду, свідчить про ухилення останнього від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, обставини, які зазначені в обвинуваченні, не оспорював, вказав, що вони відповідають опису подій, які сформульовані в обвинувальному акті.

Повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин стали підставою для постановлення судом ухвали про можливість здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме обмежитися дослідженням письмових доказів та допитом обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання.

Прокурор ОСОБА_4 просила суд призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Вважала за можливе застосувати

ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив призначити йому меншу міру покарання ніж просить прокурор.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України є нетяжким злочином згідно з класифікацією тяжкості кримінальних правопорушень (ст. 12 КК України).

Обставини, передбачені ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання та встановлені судом щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання компрометуючі матеріали на нього відсутні, не працевлаштований.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального правопорушення, умисну форму вини останнього, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

Разом з тим, враховуючи як пом`якшуючі обставини визнання своєї вини ОСОБА_5 , його каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд встановлює можливість його виправлення без відбування покарання, та вважає за доцільне звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується положеннями ст. 100 КПК України, а відтак:

- компакт-диск DVD+R із відеозаписом з портативних відеореєстраторів за 03 січня 2026 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_5 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Речові докази, а саме:

- компакт-диск DVD+R із відеозаписом з портативних відеореєстраторів за 03 січня 2026 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1