Справа № 556/218/26
Провадження № 1-кп/565/78/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

- прокурора - ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

- захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань Вараського міського суду Рівненської області, обвинувальний акт у кримінальному за №0000383 від 16.12.2023 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степангород, Володимирецького району Рівненської області, раніше не судимого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, на підставі угоди про визнання винуватості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він переслідуючи корисливий мотив, з метою власного незаконного збагачення, всупереч вимогам Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» № 2806-1V від 06 вересня 2005 року, незаконно, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, придбав каміння, яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» №637/97ВР від 18.11.1997, Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994, відноситься до дорогоцінного каміння органогенного утворення, є корисною копалиною загальнодержавного значення, а саме: камінням природного походження бурштину в сировині, загальною масою 1911,77 г (1,91177 кг), ринковою вартістю 1 872 (одна тисяча вісімсот сімдесят дві) гривні 54 (п`ятдесят чотири) копійки, не маючи при цьому відповідних документів, які б підтверджували законність походження даного каміння бурштину, яке в подальшому зберігав у багажному відділенні свого автомобіля марки «Toyota Prado» з реєстраційним номером НОМЕР_1 до 16.12.2023 року, а саме до моменту проведення працівниками правоохоронного органу огляду вищевказаного автомобіля, в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено каміння бурштину.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбані, зберіганні бурштину вагою 1,91177 кілограм, вартістю 1 872 грн. 54 коп., законність походження якого не підтверджується відповідними документами, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

27 січня 2026 року між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , у даному кримінальному провадженні була укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст.240-1 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.240-1 КК України у виді штрафу в розмірі 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.240-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, приходить до наступного висновку. Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.240-1 КК України, віднесена кримінальним законом до категорії не тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб, тому угода не суперечить вимогам закону.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнав беззастережно, щиро розкаявся. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_4 погодився із прокурором на призначення йому покарання за ч.1 ст.240-1 КК України у виді штрафу в розмірі 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66,67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст.240-1 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100,368-371,374,474-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 січня 2026 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.12.2023 на каміння схоже на бурштин, яке упаковане у сейф-пакет PSP3360982.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, речові докази - каміння бурштину загальною масою, 1 911,77 г - конфіскувати у власність держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Вараський міський суд Рівненської області виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1