Єд. унік. № 243/1189/26
Провадження № 1-кп/243/544/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року місто Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000149 від 26 січня 2026 року на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, який зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16.12.1982 року Ясиновським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 141 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 22.10.1986 року по відбуттю строку покарання;

06.08.1987 року Калининським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 14.04.1992 року по відбуттю строку покарання;

28.01.1993 року Дружковським міським судом за ч. 3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 16.11.1996 року по відбуттю строку покарання;

09.04.1997 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 30.12.2000 року по відбуттю строку покарання;

01.10.2001 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 81 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 14.05.2002 року по відбуттю строку покарання;

15.04.2003 року Джержинським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, звільненого 06.06.2007 року по відбуттю строку покарання;

31.03.2008 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 21.12.2015 року по відбуттю строку покарання;

11.09.2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 18.10.2021 року умовно-достроково на невідбутий термін 9 місяців 19 днів, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Приблизно 16 грудня 2025 року, в ранковий час доби, більш точний час в ході судового розслідування встановити не виявилось можливим, під час дії воєнного стану на всій території України, ОСОБА_5 , проходив повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у вищезазначеному місці, у вказаний час, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, дiючи умисно, через незачинену хвіртку, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вікна та із застосуванням фізичної сили відкрив його руками і без законних на те підстав проник до приміщення зазначеного будинку, тим самим здійснив проникнення у приватне житло, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дii до кінця, усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду викрав майно, а саме:

- холодильник з двома дверима, марки «Nord», в корпусі білого кольору, вартістю 2750,00 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень;

- бідон алюмінієвий з кришкою, об`ємом 40 літрів, сірого кольору, вартістю 775,00 (сімсот сімдесят п`ять) гривень;

- каструлю алюмінієву металеву, об`ємом 20 літрів, сірого кольору, вартістю 600,00 (шістсот) гривень.

Після чого, ОСОБА_5 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 125 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

03 лютого 2026 року між сторонами кримінального провадження прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника-адвоката ОСОБА_4 , обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Крім того, сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Прокурор під час підготовчого судового провадження в судовому засіданні просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений під час підготовчого судового провадження визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, заявив суду, що розуміє суть обвинувачення, зазначив, що угоду уклав добровільно, не заперечував проти її затвердження.

Захисник під час підготовчого судового провадження просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого останній не має, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши сторін угоди, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди, виходячи з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України України є правильною.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд, в порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде до нього застосовано, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, санкції ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому суд враховує те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

До обвинуваченого ОСОБА_5 у межах даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2026 року, був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Цей строк на підставі ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена 03 лютого 2026 року між прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000149 від 26 січня 2026 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 03 лютого 2026 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:

холодильник з двома дверима, марки «Nord», в корпусі білого кольору зі слідами використання, у вигляді потертостей на корпусі, подряпин, вм`ятин, іржі на металевих деталях корпусу - залишити власнику;

бідон алюмінієвий з металевою кришкою, об`ємом 40 літрів, сірого кольору, зі слідами використання у вигляді потертостей, подряпин, вм`ятин - залишити власнику;

каструлю алюмінієву, металеву, об`ємом 20 літрів, зі слідами використання у вигляді потертостей, подряпин, вм`ятин - залишити власнику.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 389-1 КК України.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій стороні.

Суддя ОСОБА_1