Справа 688/6034/25
№ 1-кс/688/356/26
Ухвала

25 лютого 2026 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про повернення на відповідальне зберігання майна, на яке накладений арешт,

встановила:

23.02.2026 ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про повернення на відповідальне зберігання майна, на яке накладений арешт, а саме зобовязати слідчого передати транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-benz» моделі «Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідачльне зберігання власнику ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що 28.11.2025 на дорозі Т1804 сполученням Корець-Славута-Антоніни по вул. Соборній неподалік будинку №41-А в с. Ганнопіль Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-benz» моделі «Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП останній отримав тілесне ушкодження та був госпіталізований до КП «Славутська міська лікарня». Цього ж дня автомобіль був вилучений з місця події.

28.11.2025 відомості внесені до ЄРДР за №0002112 з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого від 28.11.2025 автомобіль марки Mercedes-benz» моделі «Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний речовим доказом. Ухвалою слідчого судді від 03.12.2025 на вказаний автомобіль накладений арешт.

Згідно ухвали суду про накладення арешту, транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, проведення інженерно-технічних, транспортно-трасологічних та авто-технічної експертиз, необхідно накласти арешт на транспортних засіб, так як у разі незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, це може призвести до зникнення, втрати або пошкодження слідів кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню.

Вважає, що на даний час відсутні підстави для подальшого застосування арешту, тому що необхідність у збереженні автомобіля як речового доказу відпала, оскільки слідчими діями вже встановлено та задокументовано усі необхідні відомості, з автомобілем проведено всі необхідні слідчі дії та експертизи.

ОСОБА_3 є власником вказаного транспортного засобу, а подальший арешт майна необґрунтовано обмежує його право власності, створює істотні труднощі та суперечить засадам пропорційності.

Автомобіль зберігається на штраф майданчику МВС за адресою: м. Шепетівка, Старокостянтинівське шосе,33 під відкритим небом, впливом сонця та опадів, зокрема під сильними снігопадами, що приводить до його псування та можливої подальшої непридатності у використанні.

У кримінальному провадженні автомобіль оглянутий, всі необхідні дії органом досудового розслідування виконані, за наведених обставин, вважає можливим до з`ясування усіх обставин у кримінальному провадженні передати автомобіль його власнику без права на відчуження.

Заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, представник подала до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність та підтримала клопотання.

Слідчий СВ Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності та відмовити в задоволенні клопотання, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, тому може виникнути необхідність у проведенні додаткового огляду чи дослідження транспортного засобу, що визнаний речовим доказом. Крім того, вказав, що автомобіль необхідний для проведення слідчого експерименту, який буде проведений при настанні відповідних погодних умов. В разі передачі його власнику є ризик змінення чи знищення властивостей транспортного засобу, які існували станом на час ДТП.

Прокурор ОСОБА_8 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив відмовити у задоволенні клопотання, вказав, що автомобіль необхідний для проведення слідчого експерименту, який буде проведений при настанні відповідних погодних умов. В разі передачі його власнику є ризик змінення чи знищення властивостей транспортного засобу, які існували станом на час ДТП.

Слідчий суддя визнала за можливе проводити розгляд клопотання у відсутності сторін кримінального провадження.

Перевіривши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Встановлено, що СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002112 від 28.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про те, що 28.11.2025 на дорозі Т1804 сполученням Корець-Славута-Антоніни по вул. Соборній неподалік будинку №41-А в с. Ганнопіль Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Mercedes-benz» моделі «Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП він отримав тілесне ушкодження та госпіталізований до КП «Славутська міська лікарня».

28.11.2025 на підставі ч.5 ст.237 КПК України під час проведення огляду місця події вилучений автомобіль марки «Mercedes-benz» моделі «Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

Постановою слідчого ВРЗ СТ СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 28.11.2025вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.

З метою збереження речового доказу, виключення можливості його відчуження, ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2025 року накладений арешт на автомобіль із забороною ОСОБА_3 та ОСОБА_5 користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказаний транспортний засіб.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно клопотання ОСОБА_3 просить передати йому на відповідальне зберігання без права на відчуження, належний йому автомобіль марки «Mercedes-benz» моделі «Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2025 року, посилаючись на те, що автомобіль зберігається на штраф майданчику під відкритим небом, і погодні умови можуть привести до його псування на непридатності до використання у подальшому.

Слідчий та прокурор заперечили проти задоволення клопотання про передачу автомобіля на відповідальне зберігання власнику, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні має бути проведений слідчий експеримент при настанні відповідних погодних умов (відсутність снігу). В разі скасування арешту автомобіля чи передачі його власнику на зберігання є ризик змінення чи знищення властивостей транспортного засобу, які існували на час ДТП.

Отже існує ризик змінення чи знищення властивостей речового доказу, який містить сліди кримінального правопорушення, а тому такий речовий доказ відповідно до положень ст.100 КПК України не може бути переданий на відповідальне зберігання власнику, оскільки це може завдати шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», зазначає, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_3 , який, будучи власником джерела підвищеної небезпеки, передав його у користування іншій особі ОСОБА_5 , який є учасником ДТП, та щодо якого здійснюється кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України.

Тобто, реалізувавши своє право на придбання автомобіля, та свідомо, передавши його у користування іншій особі, ОСОБА_3 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки, що стосуються транспортного засобу, який є речовим доказом у кримінальному провадженні.

За таких обставин, перебуванння транспортного засобу на штраф майданчику до завершення слідчих дій з таким транспортним засобом, не суперечить принципу пропорційності.

Отже підстави для передання транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику відсутні, оскільки у кримінальному провадженні не проведений слідчий експеримент з використанням цього транспортного засобу.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що передача автомобіля на відповідальне зберігання власнику, є неприпустимою, оскільки автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, речовим доказом в кримінальному провадженні, з використанням якого не проведений слідчий експеримент, досудове розслідування кримінального провадження триває, зміна місця його зберігання може нашкодити досудовому розслідуванню втратою речового доказу, а тому в цілях подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Разом з тим слід зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання його власнику, не є перешкодою для звернення з таким клопотанням після завершення усіх слідчих дій з використанням транспортного засобу у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 98, 100, 170, 173, 174, 303, 309 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення на відповідальне зберігання майна, на яке накладений арешт, поданого в межах кримінального провадження №0002112 від 28.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з м оменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлений 25.02.2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_9