Справа №950/1289/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/741/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Сутенерство або втягнення особи в заняття проституцією
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 04.12.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Лебедина, Сумської області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 04.12.2025 ОСОБА_6 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на один рік, покладено обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, та роботи.

Вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 у період часу з лютого 2023 року по 21 квітня 2023 року, діючи з прямим умислом, спрямованим на забезпечення осіб жіночої статі у занятті проституцією, тобто сутенерством, фактично створивши умови для сексуальної експлуатації, з корисливою метою, а саме забезпечуючи їх зайняттям проституцією, що полягали у рекламуванні, наданні приміщення, звідництві з особами чоловічої статі для надання їм послуг сексуального характеру за гроші, наданні послуг транспортування автомобілем марки ТОУОТА моделі AURIS сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на забезпечення осіб жіночої статі у занятті проституцією, створивши умови для сексуальної експлуатації, діючи з корисливою метою, ОСОБА_6 запропонувала своїй знайомій ОСОБА_9 , яка перебувала у скрутному фінансовому становищі та не мала постійного заробітку, за грошову винагороду надавати послуги сексуального характеру, на що остання погодилась, попередньо домовившись про розподіл грошових коштів. Більшу частину від суми грошових коштів за надання сексуальних послуг отримувала ОСОБА_6 , іншу частину грошових коштів, отримувала повія. ОСОБА_6 зобов`язувалася забезпечити їх зайняттям проституцією, що полягали у рекламуванні, наданні приміщення, звідництві з особами чоловічої статі для надання їм послуг сексуального характеру, наданні послуг транспортування автомобілем, відверненні обману щодо розрахунку з клієнтами. Надалі, з метою здійснення протиправної діяльності ОСОБА_6 для забезпечення систематичного зайняття проституцією ОСОБА_9 , серед знайомих усно розмістила оголошення щодо здачі в найм житла за телефонним номером НОМЕР_2 , який використовувала ОСОБА_6 та під час телефонної розмови з клієнтами, які мали на меті зняти житло, пропонувала їм також послуги інтимного характеру.

Так, 21.03.2023 близько 16 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , неофіційно надаючи послуги оренди кімнати у вказаному будинку, домовилась з ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів та запропонувала йому надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду. ОСОБА_10 надав свою згоду і того ж дня, близько 16 год 18 хв прибув до будинку по АДРЕСА_1 , де попередньо ОСОБА_6 надала кімнату у вказаному будинку ОСОБА_9 , чим забезпечила останню приміщенням для зайняттям проституцією. У подальшому, ОСОБА_6 , діючи з метою відвернення обману зі сторони клієнта, попередньо отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1500 грн, за надання останньому послуг сексуального характеру. Після цього, ОСОБА_9 перебуваючи разом із ОСОБА_10 у кімнаті вказаного будинку по АДРЕСА_1 , надала останньому сексуальні послуги.

У подальшому, 28.03.2023 близько 12 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , домовилась з ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про оренду кімнати у будинку за місцем свого мешкання, а також про надання останньому послуг сексуального характеру за грошову винагороду, на що він надав свою згоду. З метою забезпечення зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , для надання останньою послуг сексуального характеру за гроші, зателефонувала ОСОБА_12 , яка періодично надавала послуги транспортування клієнтів до місця проживання ОСОБА_6 автомобілем марки ТОYОТА моделі AURIS, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та повідомила про необхідність транспортування клієнта з центру міста Лебедин Сумської області до АДРЕСА_3 за місцем проживання.

Надалі ОСОБА_6 , діючи з метою відвернення обману зі сторони клієнта, попередньо отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1500 грн за надання останньому послуг сексуального характеру. Того ж дня близько 13 год прибувши до будинку по АДРЕСА_1 , де попередньо ОСОБА_11 забронював кімнату, ОСОБА_9 надала йому послуги сексуального характеру за грошові кошти в сумі 1500 грн, за що отримала від ОСОБА_6 грошову винагороду в сумі 500 гривень.

У подальшому, 21.04.2023 близько 11 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у телефонній розмові домовилась з ОСОБА_13 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про оренду кімнати у будинку за місцем її мешкання, а також про надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, на що ОСОБА_13 надав свою згоду. Того ж дня близько 17 год прибувши до будинку по АДРЕСА_1 , де попередньо ОСОБА_6 надала кімнату ОСОБА_9 , чим забезпечила останню приміщенням для зайняттям проституцією та діючи з метою відвернення обману зі сторони клієнта, попередньо отримала від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 1500 грн, за надання останньому послуг сексуального характеру. Після цього, ОСОБА_9 перебуваючи разом із ОСОБА_13 у кімнаті вказаного будинку по АДРЕСА_1 , надала останньому за грошові кошти сексуальні послуги.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за частиною 2 статті 303 КК України, як сутенерство, вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вирок Лебединського районного суду Сумської області від 04.12.2025 з апеляційними скаргами звернулись:

1. Захисник ОСОБА_7 , який просив вирок скасувати і закрити кримінальне провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги заначив, що допитана судом ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала, допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вину останньої не підтвердили. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які брали участь у контролі за вчиненням злочину - не допитані. Інші докази на підтвердження винуватості за частиною 2 статті 303 КК України відсутні. Вважає, що органами досудового розслідування вчинено провокацію злочину.

Суд першої інстанції формально підійшов до того питання, що при обшуку обвинуваченої не було допущено захисника, хоча остання на цьому наполягала, чим порушено права підзахисної на захист та особисту недоторканість.

Суд не дослідив яким чином та за якою частиною КК України внесені відомості до ЄРДР за частиною 1 чи 2 статті 303 КК України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 246 КПК України, НСРД, передбачені, зокрема, статтями 260, 263 КПК України - аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (у частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), ст. 271 КПК України - контроль за вчиненням злочину, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів. Постає питання щодо законності постанови прокурора, подальших постанов про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки в ОСОБА_6 , які здійснювалися тричі а саме: 21.03.2023, 28.03.2023 та 21.04.2023, постановлених у порядку статей 260, 263 КПК України.

Відсутня повторність, як кваліфікуюча ознака частини 2 статті 303 КК України. Вважає, що органом досудового розслідування і судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, котрі роблять неправосудним поставлене судове рішення.

2. Прокурор, який просив вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю тяжкості призначеного покарання ступеню вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого внаслідок м?якості; ухвалити новий вирок, яким визнати винуватою ОСОБА_6 за частиною 2 статті 303 КК України і призначити покарання по цьому Закону у виді позбавлення волі на строк 4 роки, в іншій частині вирок залишити без змін.

Прокурор в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , вважав вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого внаслідок м`якості.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд застосував статтю 75 КК України та звільнив її від відбуття основного покарання з випробуванням, за наявності пом`якшуючої обставини - тяжкої хвороби обвинуваченої, яка не підтверджена документами. Обвинувачена вину не визнала, намагалася затягнути судовий розгляд, тому на думку прокурора, з урахуванням тяжкості злочину і даних про особу обвинуваченої суд повинен був призначити покарання без застосування статті 75 КК України. Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та даним про особу винного внаслідок м`якості.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення.

Прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу, а у задоволенні апеляційної скарги захисника просив відмовити.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача щодо суті оскаржуваного рішення та поданих апеляційних скарг, вислухавши доводи та заперечення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (частина 1 статті 404 КПК України).

Щодо доводів апеляційної скарги захисника.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 303 КК України - сутенерство, вчинене повторно.

Такого висновку суд дійшов на підставі пояснень обвинуваченої, свідків та наданих стороною обвинувачення письмових доказів, які оцінені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що будучи допитаною у суді першої інстанції ОСОБА_6 вину не визнала. Суду пояснювала, що з обшуком приїхало багато людей, які мали зброю, погрожували, не надали захисника, насміхалися, не давали їй сходити до вбиральні, не випускали з будинку, забрали речі сина, її телефон, відео реєстратор та пошкодили до нього дроти. Вона нікого не шукала, нікого не знайомила, нічого не робила. ОСОБА_9 її кума, яка допомагала по господарству після хвороби - прибирала, варила їсти, прала, робила перев`язки. ОСОБА_9 у неї проживала, приходила, уходила. Під час обшуку у кімнаті будинку була лише ОСОБА_9 , окремо був квартирант, який знімав кімнату. Як ОСОБА_9 знайомилась вона не знає, її ніхто не примушував та не продавав. Приходив чоловік і казав, що хоче зняти кімнату, а потім вже він знайомився з ОСОБА_9 , як вони вже там знайомились це їхня особиста справа. З квартирантів вона отримувала по 500 грн з людини за добу. Квартиранти іноді залишались ночувати, іноді ні. ОСОБА_9 спілкувалась з цими чоловіками, вони їй дарували квіти. З куми грошей не брала. Вона писала у інтернеті, що здає кімнату подобово. Коли залишались з кумою, платили за двох, за себе і за куму. Кошти іноді повертала кумі, іноді - ні. Ті кошти, що давав останній раз у них вилучили. Попередні рази купляли цукерки і чай. Чим займалася ОСОБА_9 вона не знала. Після того, як приходили квартиранти вона прибирала кімнату, або її кума. Вона просто здавала кімнату, особисто послуг сексуального характеру не пропонувала.

Суд надав критичну оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не визнаючи вину стверджувала, що лише здавала кімнату подобово і не знайомила нікого з чоловіками, а ОСОБА_9 лише допомагала по господарству та вмотивовано спростував у вироку.

Також судом першої інстанції було допитано свідків.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 , вона проживає у м. Лебедин і знає ОСОБА_6 . Раз було, що зателефонувала її чоловікові, який «підтаксовує», просила підвезти до неї, вона поїхала підвезла. Потім ці хлопці взяли у неї номер телефона, телефонували їй і вона підвозила їх двічі. Чого вони туди їхали вона не знає. Привозила до будинку ОСОБА_6 на АДРЕСА_4. З ОСОБА_6 вона по телефону розмовляла за торти, що чоловік у Києві. Про дівчат ніяких розмов не було. Хлопці запитували, чи немає у них молодшеньких, але це було просто у розмові. Чоловіків вона не забирала, підвозила тільки туди. Не знає чим займається ОСОБА_6 знає, що виключно здавались кімнати.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_9 , вона є кумою ОСОБА_6 , перебувають у дружніх стосунках. У 2023 році приходила до ОСОБА_6 додому, допомагала по господарству, робила ремонт, готувала їжу, прибирала, їй за це не платили. Вона не заперечувала, що в будинку ОСОБА_6 знайомилась з чоловіками з якими займалась сексом. Що там будуть чоловіки, вона не знала, ОСОБА_6 казала, що у неї будуть знімати кімнату. ОСОБА_6 не пропонувала підробітку сексуального характеру і гроші за це не пропонувала. Їй особисто ніхто нічого не платив. Кошти отримувала на цукерки - чоловік залишив на столі, не за надання сексуальних послуг. Всього було три чоловіка, перед обшуком та два рази перед цим. Вона знайомилась з чоловіками, сиділи випивали, ОСОБА_6 була у себе в кімнаті. Першого чоловіка звали ОСОБА_15 , з ним познайомила ОСОБА_6 , випивала з цим чоловіком у кімнаті, давав їй 500 грн, але це не за сексуальні послуги. Другого звали ОСОБА_16 , з ним випивала на кухні. Вилучені під час обшуку кошти у сумі 1500 грн були за продаж ОСОБА_6 двох крісел. Знайомство з ОСОБА_17 тривало день, йому постійно хтось телефонував. З цими чоловіками знайомилась в будинку ОСОБА_6 . Останнього чоловіка звали ОСОБА_18 , з ним вона теж познайомилась у ОСОБА_6 , вона до них у кімнату не заходила. Чому вона залишалась з цими чоловіками вона сказати не може. Може тому, що хотіла випити. Вони спілкувались недовго. З того часу, як зайшов і у них був сексуальний контакт пройшло більше години, вона у цьому впевнена. Під час обшуку у неї та ОСОБА_6 вилучили телефон, вилучили кошти. Вона вийшла з будинку, вже коли працівники поліції поїхали.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 судом обгрунтовано взято до уваги досліджені докази:

- фактичні дані протоколу про результати установлення місцезнаходження радіообладнання від 28.04.2023 про те, що радіообладнання по абонентському номеру НОМЕР_3 працювало за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем проживання свідка ОСОБА_12 (т.1 а.с.86);

- фактичні дані протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 28.04.2023 з додатком до протоколу - оптичного DVD-R диску, де зафіксовані результати негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_12 , яка користувалася абонентським номером НОМЕР_3 з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Зафіксовано факти активної комунікації між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 щодо наявності «клієнтів», узгодження «ціни», посередництва у доставці клієнта та необхідності залучення додаткових осіб (т.1 а.с. 88-95);

- фактичні дані протоколу про результати установлення місцезнаходження радіообладнання від 17.03.2023 про те, що радіообладнання по абонентському номеру НОМЕР_4 працювало за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання обвинуваченої (т.1 а.с.101);

- фактичні дані протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 28.04.2023 та Додатку до протоколу - оптичного DVD-R диску з аудіозаписами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, проведені на підстави ухвали слідчого судді Сумського апеляційного суду від 17.03.2023 в рамках кримінального провадження № 0000008 від 02.02.2023, де зафіксовані результати негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_6 , яка користувалася абонентським номером НОМЕР_4 . Зміст зафіксованих розмов підтверджують факт участі ОСОБА_6 у сутенерстві - координації надання послуг та приміщення з ОСОБА_13 . Обговорення оплати - ціни, завдатку, логістики, передоплати. Послідовність дій ОСОБА_6 , що включають пошук клієнтів, яких вона називає «вояки», обговорення вартості послуг, координацію зустрічей, забезпечення приміщення та залучення інших жінок для надання послуг за плату, з прямим обговоренням своєї частки «за квартиру». ОСОБА_6 у розмові з ОСОБА_9 розкриває механізм залучення жінок та розподілу коштів, що підтверджує отримання нею фінансової вигоди за надання місця та/або за посередництво (т.1 а.с. 99,102-107);

- фактичні дані постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.03.2023 прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_19 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, за участі ОСОБА_10 , якого залученого на підставі постанови про залучення до конфіденційного співробітництва 886т від 15.03.2023. Проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, з втратою грошових коштів або без такого на суму до 5000 гривень, з використанням аудіо-, відеозапису доручено 17.03.2023 оперативним працівникам УМП ГУНП в Сумській області (т.1 а.с. 108-111);

- фактичні дані протоколу огляду особи та вручення грошових коштів від 21.03.2023, протоколу огляду грошових коштів від 21.03.2023 про огляд ОСОБА_10 , якому вручено грошові кошти у сумі 1500 грн (три купюри номіналом 500 грн номери: ВБ6201866, ЛВ5078900, ЗБ8004171) (т.1 а.с. 112-114);

- фактичні дані протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 21.03.2025, постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.03.2023 прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_19 , протоколу про результати аудіо-, відео контролю особи від 24.03.2023 з відеозаписами на карті пам`яті та оптичному DVD-R диску про участь ОСОБА_6 у сутенерстві, а саме організація надання послуг сексуального характеру та отримання за це фінансової вигоди. Зокрема, зафіксовано зустріч конфіденційного співробітника ОСОБА_10 з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання обвинуваченої. ОСОБА_10 підтвердив, що прибуває на зустріч і планує провести там дві-три години. ОСОБА_6 забезпечує місце зустрічі у своєму будинку за вказаною адресою, особисто приймає грошові кошти від ОСОБА_10 та розподіляє їх, чітко розмежовуючи оплату за приміщення та оплату за послуги ОСОБА_9 та встановлює ціну (т.1 а.с. 115-127, 128);

- фактичні дані постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.03.2023 прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_19 , якою для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту залучено ОСОБА_11 , на підставі постанови про залучення до конфіденційного співробітництва 882т від 15.03.2023. Доручено проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, з втратою грошових коштів або без такого на суму до 5000 гривень, з використанням аудіо-, відеозапису оперативним працівникам УМП ГУНП в Сумській області (т.1 а.с.187-190);

- фактичні дані протоколу огляду особи та вручення грошових коштів від 28.03.2023, протоколу огляду грошових коштів від 28.03.2023 про те, що оглянутий ОСОБА_11 , йому вручені грошові кошти у сумі 1500 грн (п`ять купюр номіналом 200 грн номери: ХФ5272675, ПЗ1243455,ХА9868960, ХВ8584606, УР5493985; номіналом 500 грн одна купюра номер- ВЕ9901042) (т.1. а.с.192-193);

- фактичні дані протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 28.03.2025, проведеного на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.03.2023 прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_19 , протоколу про результати аудіо, відео контролю особи від 24.03.2023 з додатками відеозаписами на карті пам`яті та оптичному DVD-R диску про те, що ОСОБА_6 здійснила організацію надання послуг сексуального характеру та отримання за це фінансової вигоди. Зафіксовано зустріч конфіденційного співробітника ОСОБА_11 з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено зустріч ОСОБА_11 з ОСОБА_12 , яка його відвезла за адресою: АДРЕСА_5. ОСОБА_6 особисто узгодила та отримала кошти від ОСОБА_11 за надання приміщення та послуг іншої жінки (т.1 а.с. 195-199, 200-205).

За обґрунтованим висновком суду доказ підтверджує те, що ОСОБА_6 займалася організацією зустрічей клієнтів, а саме ОСОБА_11 із жінкою ОСОБА_9 , отримувала грошові кошти за надання місця та брала участь у розрахунках за послуги, а також обговорювала можливість надання послуг для більшої кількості клієнтів та пошук інших жінок. Зазначені дії вказують на її участь в організації та посередництві у занятті проституцією.

- фактичні дані постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.03.2023 прокурора у кримінальному провадженні- прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_19 , якою для контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту залучено ОСОБА_13 на підставі постанови про залучення до конфіденційного співробітництва 884т від 15.03.2023, доручено проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, з втратою грошових коштів або без такого на суму до 5000 гривень, з використанням аудіо-, відеозапису оперативним працівникам УМП ГУНП в Сумській області (т. 1 а.с. 206-209).

- фактичні дані протоколу огляду грошових коштів від 28.03.2023, протоколу огляду особи та вручення грошових коштів від 21.04.2023 про огляд ОСОБА_13 , якому вручені грошові кошти у сумі 1500 грн (сім купюр номіналом 200 грн номери: YA6865837, ДЕ9794069, ГГ4119870, ВИ2635794, ГЗ1060667, YЛ1635224, YИ4901480; номіналом 100 грн одна купюра номер- СЕ5458937) (т.1. а.с.210-214);

- фактичні дані протоколу про результати аудіо, відео контролю особи від 24.04.2023 з відеозаписами про участь ОСОБА_6 у сутенерстві, організації надання послуг сексуального характеру та отримання за це фінансової вигоди. Зафіксовано зустріч конфіденційного співробітника ОСОБА_13 з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання обвинуваченої. ОСОБА_6 назвала адресу, зустріла ОСОБА_13 і вказала йому, куди пройти, особисто приймала кошти від клієнта, чітко розмежовуючи оплату за оренду приміщення та оплату за послуги ОСОБА_9 , що свідчить про отримання нею вигоди від діяльності, пов`язаної з проституцією. ОСОБА_6 прямо заявила про необхідність розрахунку перед наданням послуг, виступала як організатор місця зустрічі та посередник у фінансових розрахунках, приймаючи кошти як за «квартиру», так і контролюючи оплату за сексуальні послуги, надані іншою особою, тобто ОСОБА_9 (т.1 а.с.217-223);

- фактичні дані протоколу обшуку від 21.04.2023 та відеозапису слідчої дії про те, що 21.04.2023 за місцем проживання ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді від 20.04.2023 проведено обшук, під час якого присутня у будинку ОСОБА_9 добровільно видала грошові кошти: 6 купюр номіналом 200 грн, з номерами:YA6865837, ГГ4119870, ВИ2635794, ГЗ1060667, YЛ1635224, YИ4901480; одну купюру номіналом 100 грн номер - СЕ5458937. ОСОБА_6 добровільно видала мобільний телефон Samsung А32 фіолетового кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 з 2 (двома) SIM - картами мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_4 , НОМЕР_7 , що підтверджує належність його ОСОБА_6 з номером НОМЕР_4 по якому остання розмовляла з ОСОБА_12 , яка надавала послуги «таксі», а саме займалася логістикою, «клієнтів» для надання сексуальних послуг ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 29-39).

Проаналізувавши сукупність доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у ОСОБА_9 вилучена купюра номіналом 200 грн, номер УР5493985, яка була отримана ОСОБА_6 від ОСОБА_11 28.03.2023 в ході проведення контролю за вчиненням злочину 28.03.2023. Вилучені під час обшуку грошові кошти отримані ОСОБА_6 від ОСОБА_13 21.04.2023, в ході проведення контролю за вчиненням злочину 21.04.2023.

Недопустимості доказів судом першої інстанції не встановлено.

Відповідно до частини 1 у сукупності з пунктом 1 частини 2 статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Суд першої інстанції дійшов цілком вірного висновку про те, що вилучені під час обшуку предмети, купюри, та телефон доводять участь ОСОБА_6 у сутенерстві, заяви обвинуваченої про погрози, ненадання захисника та вилучення сторонніх речей, вишиванки та будки для кота, не знайшли свого підтвердження та є такими, що не впливають на допустимість доказів та є намаганням уникнути покарання.

З вказаними висновками погоджується апеляційний суд.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення права на захист, особисту недоторканість при проведенні обшуку обвинуваченої, то суд першої інстанції надавав їм оцінку під час судового розгляду та визнав їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини 1 статті 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.

Обшук в житлі проведено на підставі ухвали слідчого судді, за участі ОСОБА_6 , проте від підпису протоколу остання відмовилась. Протокол не містить зауважень щодо проведення слідчої дії.

Згідно з сталою практикою Верховного Суду стаття 236 КПК України не містить обов`язку слідчого, прокурора чи іншої службової особи для забезпечення присутності під час проведення обшуку захисника чи адвоката. Натомість, закон передбачає лише те, що слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення (постанови ВС від 30.08.2022, справа № 728/677/18, від 12.11.2024 справа № 199/6828/22).

Доказів, що під час проведення обшуку не допустили захисника, залученого ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження не містять.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протоколу обшуку від 21.04.2023 недопустимим доказом.

Суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що досліджені докази спростовують версію обвинуваченої про пасивну оренду, а доводять факт того, що ОСОБА_6 діяла як організатор, посередник та одержувач фінансової вигоди від надання сексуальних послуг ОСОБА_9 , керувала логістикою, яку забезпечувала ОСОБА_12 , здійснювала фінансовий контроль та розподіл коштів. ОСОБА_6 розмежовувала оплату за приміщення та оплату за послуги ОСОБА_9 встановлюючи ціну. У розмові з ОСОБА_9 пояснювала схему розподілу коштів, що вказує на отримання фінансової вигоди за посередництво та надання місця. Вилучені під час обшуку грошові кошти, які були вручені ОСОБА_13 та ОСОБА_11 і під час контролю за вчиненням злочину передані ними ОСОБА_6 , під час проведення обшуку вилучені у ОСОБА_9 .

Суд установив, що ОСОБА_6 у період з лютого по квітень 2023 року діяла з прямим умислом, спрямованим на забезпечення осіб жіночої статі у занятті проституцією. Її діяльність полягала у рекламуванні, наданні приміщення, звідництві з чоловіками для надання сексуальних послуг за гроші, а також наданні послуг транспортування, попередньо домовлялась з ОСОБА_9 про розподіл грошових коштів, де більшу частину отримувала сама обвинувачена, що підтверджує її корисливу мету.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення частини 2 статті 246 КПК України та законності постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину.

Відповідно до частини 2 статті 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені, зокрема статтею 271 КПК України проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Контроль за вчиненням злочину, у формі спеціального слідчого експерименту проведено на підставі постанов прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_19 від 17.03.2023 з залученням до проведення негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000008 від 02.02.2023 за частиною 2 статті 303 КК України (т. 2 а.с. 108 -110, 187-189, 206-208).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2023 зареєстровано кримінальне провадження № 0000008 на підставі матеріалів правоохоронних і контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, правова кваліфікація кримінального правопорушення - частина 2 статті 303 КК України, що є тяжким злочином.

Негласні слідчі (розшукові) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж за абонентським номером, установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, якими користувалися ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , аудіо-, відеоконтроль особи, візуальне спостереження відносно особи ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , проведені 21.03.2023, 28.03.2023 та 21.04.2023 в рамках кримінального провадження № 0000008 від 02.02.2023 за частиною 2 статті 303 КК України на підставі ухвал слідчих суддів Сумського апеляційного суду від 09.03.2023, від 17.03.2023 (т. 1 а.с. 85, 99, 181-182).

За наведених обставин, апеляційним судом не встановлено порушень частини 2 статті 246 КПК України, а тому підстави визнавати недопустимими докази, покладені в основу вироку суду першої інстанції відсутні.

За наведеного доводи апеляційної скарги захисника в цій частині на увагу не заслуговують.

Щодо доводів апеляційної скарги про провокацію злочину.

Підбурювання з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли відповідні працівники цих органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Відповідно до усталеної судової практики для встановлення факту провокації злочину визначальним є з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці визнає необґрунтованими та не розглядає по суті заяви щодо провокації злочину, коли заявник заперечує факт вчинення ним злочину та одночасно заявляє про провокацію на його вчинення (рішення у справі «Берлізев проти України» від 08.07.2021, заява № 43571/12).

Так, в цій справі ЄСПЛ визнав непослідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що його спровокували вчинити інкримінований злочин. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників правоохоронних органів.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 не визнавала вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України. Відсутність констатації факту вчинення злочину виключає можливість провокації.

Аналогічні правозастосовчі позиції Верховного Суду містяться у постановах від 07.12.2022 (справа № 385/619/16, провадження № 51-2496км21), від 08.12.2022 (справа № 466/9812/16-к, провадження № 51-3021км22), від 23.01.2025 (справа №127/28980/23, провадження №51-2378км23).

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника про вчинення провокації правоохоронними органами є необгрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про не допит свідків.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що під час судового розгляду не було допитано свідків, які брали участь у контролі за вчиненням злочину, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 .

Частиною 2 статті 256 КПК України передбачено, що особи, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, можуть бути допитані як свідки.

За змістом частини 2 статті 327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинувачена або її захисник на реалізацію права, передбаченого пунктом 1 частини 4 статті 42 КПК України, вимагали допиту вказаних свідків, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд вважає неприйнятними.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність кваліфікуючої ознаки «повторність».

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 303 КК України, характ еризується вчиненням таких дій: втягнення особи в заняття проституцією; примушування до заняття проституцією; сутенерство. Способами вчинення таких дій як втягнення особи в заняття проституцією та примушування її до заняття проституцією є обман, шантаж, використання уразливого стану цієї особи, застосування чи погроза застосування насильства. Повторність, як кваліфікуюча ознака, яка передбачена частиною 2 статті 303 КК України, має місце у разі вчинення особою будь-якої із зазначених у ч. 1 цієї статті дії хоча б другий раз незалежно від виду та послідовності їх вчинення і того, була чи ні особа судимою за раніше вчинений такий злочин (постанова Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 682/488/18 (провадження № 51-5609км19)).

Відповідно до частини 1 статті 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 14.09.2020 (справа № 591/4366/18, провадження № 51-1122кмо20) вказала, що єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою повторності без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації цієї ознаки, є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні сутенерства, вчиненого повторно за епізодами, що мали місце 21.03.2023, 28.03.2023 та 21.04.2023, які розглядаються у одному кримінальному провадженні, а тому в даному випадку не має значення для повторності, що остання не була засуджена за раніше вчинений злочин, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є необґрунтованими.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що що кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 303 КК України вчинене і обвинувачена ОСОБА_6 є винною у його вчинені.

Ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість та відсутність підстав для закриття кримінального провадження.

Відтак, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання через безпідставне звільнення її на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (стаття 414 КПК України).

Прокурор фактично порушує питання про недотримання судом першої інстанції визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані з суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частин 1, 2 статті 50 КК України).

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При призначенні покарання суд врахував особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, підтвердженого джерела доходу не має, раніше не судима.

Як визначено у частині 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за певні кримінальні правопорушення, що зазначені в цій частині статті, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України, суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, конкретні обставинивчинення злочину, наявність у неї хвороби і проходження у зв`язку з цим лікування та дійшов висновку, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

У матеріалах кримінального провадження наявна довідка ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» від 12.11.2025, згідно якої ОСОБА_6 оглянута лікарем хірургом з приводу клінічного діагнозу «Часткова кишкова непрохідність», тому суд обґрунтовано взяв до уваги наявність хронічної хвороби у обвинуваченої.

Суд апеляційної інстанції цілком погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає обґрунтованим звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі частини 1 статті 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2 частини 1 статті 76 КК України, врахувавши конкретні обставини справи та особливості застосування цієї норми Закону.

Додатково слід зазначити, що іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим, який під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, має на меті привчити його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Врахувавши всі обставини, які за законом мають правове значення, суд першої інстанції, належно вмотивувавши своє рішення, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання звільнив ОСОБА_6 від реального відбування покарання.

З урахуванням наведеного апеляційний суд уважає, що судом першої інстанцій було правильно застосовано закон про кримінальну відповідальність - статтю 75 КК України, з огляду на можливість виправлення обвинуваченої без відбування реального покарання, що відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та меті покарання, визначеній у статті 50 КК України.

Апеляційна скарга прокурора не містить даних та переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції і давали підстави визнати призначене обвинуваченій покарання із застосуванням статті 75 КК України явно несправедливим через м`якість або свідчили би про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, а також невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а тому апеляційна скарга прокурора в межах її доводів є необґрунтованою і підлягає залишенню без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись частиною 2 статі 376, статтями 404, 407, 409, 418, 419, КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Лебединського районного суду Сумської області від 04.12.2025 відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4