Справа № 461/1660/26
Провадження № 1-кс/461/1285/26
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

06.03.2026 Галицький районний суд м. Львова у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представниці заявника адвокатки ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представниця адвокатка ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно у межах кримінального провадження № 001297 від 24.12.2025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представниця адвокатка ОСОБА_3 , звернувся до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2025 у межах кримінального провадження №001297 від 24.12.2025 (справа №461/10893/25) на транспортний засіб MERCEDES-BENZ, р.н. НОМЕР_1 , , який перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_4

В обґрунтування клопотання зазначає, що 26.12.2025 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова виніс ухвалу, якою наклав арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження, користування транспортним засобом MERCEDES-BENZ, р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_4 здійснює свою підприємницьку діяльність пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Фактично ФОП ОСОБА_4 здійснює свою підприємницьку діяльність у сфері пасажирських перевезень міського та приміського сполучення. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2025 у справі № 461/10893/24, яким накладено арешт на транспортний засіб прямо впливає на підприємницьку діяльність користувача транспортним засобом, а саме унеможливлює таку діяльність в повній мірі з використанням даного транспортного засобу і це призводить до заподіяння матеріальної шкоди ФОП ОСОБА_4 . Також зазначає, що на теперішній час у вказаному кримінальному провадженні з залученням даного транспортного засобу призначено всі необхідні експертизи, частина з яких уже завершена. Транспортний засіб оглянуто відповідними експертами. За таких обставин вважаю, що подальше утримання транспортного засобу під арештом не вбачається за доцільне, оскільки порушує баланс між втручанням у права та свободи особи та потребами досудового розслідування. Фактично застосування на даний час заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на даний транспортний засіб фактично перешкоджають здійсненню належної підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 , а його потреби не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст. 132 КПК України . ФОП ОСОБА_5 є добросовісним підприємцем та постійно сплачує податки з доходу, чим підтримує економіку України під час воєнного стану. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Представниця заявника адвокатка ОСОБА_3 у судовому засіданні просила клопотання задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Прокурор у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, у якій просить проводити розгляд клопотання у його відсутності. Проти задоволення вказаного клопотання заперечив з огляду на те, що транспортний засіб, на який заявник просить скасувати арешт, є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, та з ним планується провести слідчі дії, зокрема експертизи та слідчі експеременти.

Оглянувши матеріали справи, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, щослідчим управлінням за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001297 від 24.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України .

Так, 26.12.2025 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова виніс ухвалу, якою наклав арешт на автомобіль марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що був вилучений 23.12.2025 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

У пункті 7 частини другої статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як встановила слідча суддя, у кримінальному провадженні№ 001297 від 24.12.2025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває досудове слідство, а відтак клопотання про скасування арешту на вказані речі та предмети є передчасним, оскільки станом на момент розгляду клопотання підстави, з яких виходив слідчий суддя при накладенні арешту на спірне майно, не відпали, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Водночас, слідча суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

У статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідча суддя звертає увагу на те, що у зазначеній справі ступінь втручання у право власності є співмірним потребам досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 376, 131, 132, 170,174 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представниця адвокатка ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно у межах кримінального провадження № 001297 від 24.12.2025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_6