ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8210/24 Номер провадження 11-сс/814/28/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю :

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000764 від 05.08.2024 матеріали справи за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 про скасування повідомлення про підозру.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000764 від 05.08.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

15.08.2025 року у даному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру ОСОБА_9 .

Відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні від 15.08.2025 року останній підозрюється в організації привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України.

21.10.2025 старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 , розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000764 від 05.08.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що на момент розгляду скарги слідчим уже вручено нове повідомлення про підозру, скарга на попереднє повідомлення фактично стосується акта, який уже не діє. Тим самим, предметом скарги виступає акт, який втратив актуальність, а підстави для скасування попереднього повідомлення про підозру відсутні з огляду на зміну процесуального статусу особи.

Слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки 21.10.2025 року вручено нове повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яка фактично змінює попередню, то доводи захисника та підозрюваного про порушення його прав та незаконність дій щодо вручення повідомлення про підозру не заслуговують на увагу.

Окрім того, вказує, що посилання сторони захисту на недоведеність наявності події та в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України виходить за межі судового контролю на стадії досудового розслідування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою визнати необґрунтованим, незаконним та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000764 від 05.08.2024 року за ч.5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що слідчий суддя не врахував, що у поданій стороною обвинувачення підозрі відсутні ключові елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, не встановлено предмет та об`єкт злочину. У матеріалах провадження відсутні докази того, що службовій особі було ввірене чи перебувало у її законному віданні майно, щодо якого здійснювалось привласнення. А відсутність потерпілої особи підтверджують відсутність жодних збитків.

Як вказує сторона захисту, за змістом у повідомленні про нову підозру відсутні нові фактичні обставини чи кваліфікація, окрім вказівки про зміну юридичної особи, якій правопорушенням було заподіяно шкоду.

Слідчим суддею проігноровані доводи сторони захисту щодо відсутності ознак обґрунтованої підозри, оскільки версія слідства базується на припущеннях та власних міркуваннях.

У доповненнях до апеляційної скарги адвокат вказує, що попри уточнення скарги, слідчий суддя не надав оцінку повідомленню про підозру в актуальній на момент прийняття рішення редакції, а саме від 21.10.2025 року. Окрім того, наголошує на тому, що обрахунок розміру матеріальної шкоди є процесуально не підтвердженим, що вказує на необґрунтованість підозри.

Апелянт зазначає, що у даному кримінальному провадженні не було проведено експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, а тому розрахунки заподіяної шкоди, наведені в повідомленні про підозру є недостовірними та недопустимими.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, вислухавши доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 , який зазначив, що скарга на первинну підозру не підлягає розгляду, оскільки є змінена підозра, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини кримінального провадження.

СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000764 від 05.08.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

15.08.2025 року у даному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру ОСОБА_11 .

Відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні від 15.08.2025 року останній підозрюється в організації привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що 21.10.2025 старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 , розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000764 від 05.08.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України. Тобто, органи досудового розслідування, керуючись ст. 279 КПК України, обґрунтували необхідність про наявність підстав для зміни повідомлення про підозру ОСОБА_9 ..

Підстави та порядок повідомлення особі про підозру регламентовано главою 22 КПК України (статті 276 - 279).

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Тобто слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру, а саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України); 5) чи дотримано права особи, якій повідомлено про підозру.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що слідчим суддею помилково не було здійснено перевірку повідомлення про підозру на відповідність її вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що за наявності нового повідомлення про підозру, попереднє повідомлення фактично стосується акта, який уже не діє.

Однак, що ж стосується доводів захисника-адвоката ОСОБА_7 про те, що сукупність зібраних у справі доказів не дають достатніх підстав для висновку про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованих їй правопорушень, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки слідчий суддя на цьому етапі кримінального процесу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті пред`явленого обвинувачення, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності, достовірності, достатності і допустимості для визнання особи винною чи, навпаки, невинуватою у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації її дій, застосування того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, перевагу одних доказів над іншими тощо, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для вручення їй повідомлення про підозру.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 дійшов правильного висновку про те, що оцінка доказів винуватості, їх допустимість, на даній стадії досудового розслідування виходить за межі судового контролю на стадії досудового розслідування.

Колегія суддів зауважує, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення, а тому мотиви апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри, не впливають на висновки суду щодо обставин повідомлення ОСОБА_9 про його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та обставин проведення досудового розслідування.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що на стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри має перевірятися слідчим суддею не з точки зору доведеності вини, а з точки зору того, що після повідомлення особи про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення органом досудового слідства дотримуються вимоги кримінального процесуального закону щодо розумних строків проведення досудового слідства та дотримання органом досудового слідства прав та свобод підозрюваної особи під час слідства. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності існування обставин на підтвердження обґрунтованості підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу».

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_9 за повідомленою підозрою, оскільки слідчий суддя, здійснюючи судовий розгляд скарги на повідомлення про підозру не уповноважений досліджувати та оцінювати докази, що стали підставою для повідомлення ОСОБА_9 про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення та надавати юридичну кваліфікацію діям підозрюваної особи.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4