Справа № 953/2506/24
н/п 1-кс/953/1016/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харків клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000002 від 12.01.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова Харківської області, громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ :

18.02.2026 слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 12.01.2024,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2023-2024 років група осіб, до складу якої входять: адвокат ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розробили злочинну схему щодо заволодіння земельними ділянками колишніх колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), а саме: КСП «ім. Леніна», КСП «ім. Орджонікідзе», КСП «Дружба» КСП «Кисівське», КСП «Колос», КСП «ім. Чкалова», що на цей час належать територіальним громадам, загальною площе більше 1 тис га.

Адвокат ОСОБА_7 , який є мешканцем м. Полтави, направляв до державних органів адвокатські запити, та отримував інформацію щодо складу учасників та площі земельних ділянок колишніх КСП.

Отримавши зазначену інформацію, ОСОБА_7 організовував проведення фіктивних загальних зборів вищевказаних КСП, вводячи до їх складу підконтрольних осіб, саме:ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 .

В подальшому, під час проведення фіктивних загальних зборів, всупереч статутам колишніх «КСП», в яких зазвичай приймало участь 2 особи, обирався новий директор та приймалось рішення про реорганізацію вищевказаних КСП у ТОВ, та в цей же день нотаріусом ОСОБА_14 здійснювалась відповідна реєстрація. Через деякий час, підконтрольні директори новостворених ТОВ «КСП ім. Леніна» (директор ОСОБА_8 ), ТОВ «КСП ім. Орджонікідзе» (директор ОСОБА_11 ), ТОВ «КСП Дружба» (директор ОСОБА_15 ), ТОВ «КСП «Кисівське» (директор ОСОБА_9 ), ТОВ «КСП «Колос» (директор ОСОБА_12 ), ТОВ «КСП «ім. Чкалова» (директор ОСОБА_5 ) повторно звертались до нотаріуса ОСОБА_14 з пакетом підроблених правовстановлюючих документів на землю, та остання всупереч вимогам законодавства, реєструвала право власності земельних ділянок за вищевказаними ТОВ не зважаючи, що в реєстрі нерухомого майна право власності вже зареєстровано за сільськими та міськими радами.

Фактично вказані товариства є «псевдо-правонаступниками» відповідних «КСП», а отже перереєстрація права власності на земельні ділянки здійснювалась незаконно, внаслідок чого вказані землі вибули з власності громад.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій з права власності Лозівської, Зачепилівської, Барвінківської, Коломацької та Великобурлуцької територіальних громад, сумарно вибуло більше 1010 га, чим завдано збитків на суму 57 515 832 грн.

Внаслідок умисних противоправних дій ОСОБА_5 , який діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_13 та ОСОБА_16 використовуючи фіктивно сотворену юридичну особу ТОВ «КСП «ім. Чкалова», придбали право на майно Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області, а саме на земельні ділянки комунальної власності загальною площею 15,3883га, шляхом обману, тим самим завдали шкоду на суму 570 980 гр.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила про його задоволення.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання, встановив наступне.

В провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000002 від 12.01.2024,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України.

17.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого КК України, тобто у придбанні права на майно, шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчиненому у великих розмірах.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу чи його продовження має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, так як це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відповіддю Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області від 15.08.2025, згідно якої протоколом №3 загальних зборів уповноважених працівників КСП ім. Чкалова ( ) від 25.02.2000 року, прийнято рішення про утворення Приватного сільського підприємства «Рибалки» та затверджено Статут ПСП «Рибалки», а також виключено бажаючих із членів КСП та звільнено із займаних посад; копіями реєстраційних справ, відповідно до яких ОСОБА_17 посвідчувала осіб на фіктивних загальних зборах КСП «Чкалова»; копіями реєстраційних справ, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_17 на підставі фіктивних протоколів загальних зборів здійснювала реєстрацію реорганізації вищевказаних КСП у ТОВ, та в цей же день нотаріусом ОСОБА_17 здійснювалась відповідна реєстрація вищевказаних ТОВ; витягом з реєстру нерухомого майна, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_17 здійснювала реєстрацію прав власності на земельну ділянку за новоствореним ТОВ «КСП «ім. Чкалова».

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, передбачених законом і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Луценко проти України» (Заява № 6492/11) від 3 липня 2012 року зазначив, що однією з вимог пункту 3 статті 5 Конвенції є те, що судовий контроль за триманням під вартою має бути автоматичним. Пункт 4 статті 5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано та потім узято під варту (пункт 95).

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії» (Заява № 38822/97), пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тейс проти Румунії»).

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено у пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевіркою, дачі показів (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Разом з тим, слідчий в наданому клопотанні та прокурор в судовому засіданні не врахував прецедентну практику ЄСПЛ та звернувся без достатнього правового обгрунтування з клопотанням про застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не вчинив жодних дій по ухиленню від органу досудового розслідування; з`являвся на всі виклики слідчого; враховуючи, що доказів незаконного тиску ОСОБА_5 на свідків слідчому судді не надано, слідчий суддя вважає можливим застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22.00 до 06.00, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги, в межах строку досудового розслідування на 1 (один) місяць 30 (тридцять) днів, тобто до 17 квітня 2026 року (включно), з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід слідчий суддя вважає достатнім для досягнення мети кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000002 від 12.01.2024 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонити підозрюваному залишати житло квартиру АДРЕСА_1 в період доби з 22.00 до 06.00, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги, в межах строку досудового розслідування на 1 (один) місяць 30 (тридцять) днів, тобто до 17 квітня 2026 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; 2) не залишати квартиру АДРЕСА_1 в період з 22.00 до 06.00, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги; 3) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання до слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області через слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 .

Встановити строк дії ухвали до 17.04.2026 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1