УХВАЛА

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 645/7396/24

провадження № 51- 861ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від

11 грудня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення стосовно ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Так, обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі захисник, порушуючи питання про скасування судових рішень, зокрема, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не навела доводів щодо допущення судами таких порушень, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених стосовно ОСОБА_5 судових рішень і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни касаційним судом, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК. До того ж, порушуючи у касаційній скарзі питання про скасування вироку місцевого суду, не наводить таких порушень КПК, які відповідно до положень ст. 415 цього Кодексу слугували би підставою для призначення нового розгляду саме у суді першої інстанції та не можуть бути виправлені в апеляційному порядку. Доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до вказівок на неповноту судового розгляду, та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом з цим, у своїй скарзі захисник не зазначає, яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд, з огляду на те, що відмова у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи не може беззаперечно вважатися таким порушенням, враховуючи, зокрема, те, що цей суд у своєму рішенні констатував, що у матеріалах провадження відсутні відомості, які викликають сумнів у психічному стані ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, захисник, викладаючи свої вимоги до суду касаційної інстанції, не конкретизувала, які саме рішення вона просить скасувати, а тому вимоги підлягають уточненню.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Фрунзенського районного суду

м. Харкова від 17 лютого 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3