Справа № 308/1832/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгород матеріали обвинувального акта в рамках кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2024 за № 0000018, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; на території України не допускається розташування іноземних військових баз; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, чим самим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє на даний час на підставі Указу Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

У зв`язку із веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, 01.03.2022 її армією захоплено м. Херсон.

На підтвердження контролю над містом, 03.03.2022, після захоплення міста, окупаційні війська рф захопили приміщення Херсонської ОДА. 25.04.2022, в приміщення Херсонської міської ради за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 37, увійшли озброєні військовослужбовці рф, які попередили керівництво та працівників Херсонської міської ради, що управління місцевою адміністрацією переходить під керівництво російської федерації.

В той же час окупаційною владою на тимчасово окупованій території Херсонської області створено систему незаконних органів державної влади, в тому числі правоохоронних.

Зокрема, у тимчасово окупованому м. Херсон окупаційною адміністрацією на базі державної установи "Північна виправна колонія (№ 90)" (, м. Херсон, вул. Некрасова, 234) створено незаконний орган з питань виконання покарань "Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области" (далі "УСИН по Херсонской области"), зареєстрований як юридична особа рф, який розпочав функціонувати з 07.05.2022 та об`єднав у собі всі установи виконання покарань, які знаходились на тимчасово окупованій території.

Починаючи з 01.06.2022 на службу в незаконний правоохоронний орган "УСИН по Херсонской области" набрано штат працівників. Зокрема, у липні 2022 року, але не раніше 01 липня 2022 року, прийнято на службу громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обійняв посаду молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони "УСИН по Херсонской области" із присвоєнням спеціального звання сержант внутрішньої служби. До кола службових обов`язків ОСОБА_4 входило здійснення контролю за дотриманням режиму утримання ув`язнених на території установи.

Поряд з цим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", до правоохоронних органів, серед інших, належать органи і установи виконання покарань, а також інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. З урахуванням наведеної норми закону можна зробити висновок про те, що незаконно створене "УСИН по Херсонской области" є незаконним правоохоронним органом, створеним на тимчасово окупованій території.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись громадянином України, діючи умисно, всупереч вимогам діючого законодавства, достовірно знаючи про збройну агресією РФ проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення частини Херсонської області, в т.ч. м. Херсон, збройними формуваннями РФ, у липні 2022 року, з метою переслідування своїх особистих інтересів, підтримуючи воєнну агресію та окупаційну політику РФ на території України, в порушення вимог Конституції та законів України, добровільно зайняв посаду молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони незаконного "УСИН по Херсонской области", створеного представниками держави-агресора на території м. Херсон, тобто зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Одночасно з цим ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, у липні 2022 року, але не раніше 01 липня 2022 року приступив до виконання своїх службових обов`язків у незаконному "УСИН по Херсонской области".

Протягом жовтня 2022 року, перед звільненням м. Херсон Збройними силами України, російська окупаційна адміністрація змінила дислокацію "УСИН по Херсонской области" та перемістила його вглиб тимчасово окупованої території Херсонської області. У зв`язку з цим ОСОБА_4 , здійснюючи колабораційну діяльність, у вересні 2022 року виїхав із м. Херсона за місцем нової дислокації незаконного "УСИН по Херсонской области", де продовжив виконувати свої службові обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 року.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України основними засадами судочинства в Україні є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом, повага до людської гідності.

Під час здійснення головуючим процесуальних дій по визначенню обсягу та порядку дослідження доказів, обвинувачений ОСОБА_4 , вказав, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.7 ст.111-1 КК України визнає частково.

Від дачі показів ОСОБА_4 в судовому засіданні відмовився неодноразово. Поряд з цим, за клопотанням сторони захисту, судом неодноразово оголошувалась перерва в судових засіданнях з метою підготовки ОСОБА_4 для дачі показів.

В судових дебатах вину у вчиненні кримінального правопорушення заперечив повністю, вказуючи про недопустимість та неналежність доказів. Зазначив, що не розуміє в чому полягає державна зрада, оскільки люди працювали, коли всі правоохоронні органи втекли з міста. Зазначив, що чув про катівні в центрі міста, однак в колонії №90 такої не було. Колонія №90 була суворого режиму, засуджених не випустили, то люди працюючи там захищали своє місто.

Під час судових дебатів прокурор вказала, що всі обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення були всебічно досліджені органом досудового слідства, перевірені судом під час судового розгляду і знайшли своє підтвердження. Дії обвинуваченого кваліфіковано вірно, а вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України повністю підтверджується належними і допустимими доказами. Прокурор просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в судових органах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в правоохоронних органах та займатися правоохоронною діяльністю з конфіскацією усього належного майна на користь держави.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила виправдати обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю пред`явленого обвинувачення.

Не зважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні, його вина у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Відповідно до ст. 84, 85 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, стверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме:

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 11.08.2023 року, допит якої проведено із здійсненням відеофіксації допиту за допомогою телефону марки iPhone 11 Pro Max, до якого долучена стенограма до протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 11.08.2023 року, в ході якого ОСОБА_6 показала, що з травня місяця по кінець жовтня 2022 року працювала на посаді молодшого інспектора ДУ «Північна виправна колонія № 90». Не чула сама але раніше на початку літа 2022 року начальник ДУ «Північна виправна колонія № 90» зібрав співробітників установи та повідомив, що установа переходить під контроль окупаційної адміністрації від росії. З ОСОБА_4 вона знайома з початку літа 2022 року, вони на території виправної колонії 90 в караулі ходили на вишку. З якого часу ОСОБА_4 працював вона не знає, але залишався там до початку жовтня 2022 року на посаді молодший інспектор відділу охорони. До його функціональних обов`язків входило охорона периметру та слідкування щоб засудженні не скоїли побіг. Бачила ОСОБА_4 один, два рази на тиждень. Він перебував у звичайному морально-психологічному стані, не бачила щоб до нього застосовувались якій заходи фізіологічного або психологічного примусу. Вона з ним не спілкувалась, але ОСОБА_4 отримував заробітну плату в бухгалтерії, готівкою в рублях;

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_6 від 11.08.2023 року, який знаходиться на DVD-R диску, долученому до протоколу допиту;

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2023 року, з долученим відеозаписом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 11.08.2023 року, за участі свідка ОСОБА_6 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08.08.2023 року допит якої проведено із здійсненням відеофіксації допиту за допомогою телефону марки iPhone 11 Pro Max, до якого долучена стенограма до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 08.08.2023 року, в ході якого ОСОБА_7 показала, що до вересня 2022 року вона працювала на посаді сторожа в ДУ «Північна виправна колонія № 90». У червні 2022 року колонія перейшла під керівництво окупаційної адміністрації від росії, над установою був піднятий прапор рф. ОСОБА_4 вона знає, він прийшов в липні місяці 2022 року влаштуватися на роботу в Північну виправну колонію №90, на посаду молодшим інспектором, працював там по вересень 2022 року. ОСОБА_4 здійснював догляд за засудженими в зоні, він там працював. ОСОБА_4 ніхто не змушував до зайняття вказаної посади. Він добровільно приходив на роботу, ОСОБА_4 говорив їй що буде кар`єрний ріст, буде вчитись, пошлють його десь там, таке розповідав свідку. Свідок зазначила що на даний час ОСОБА_4 знаходиться на окупованій території лівобережжя Херсона, вирішила так, оскільки всі співробітники казали в кінці вересня 2022 року, що одразу туди поїдуть.

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_7 від 08.08.2023 року, який знаходиться на DVD-R диску, долученому до протоколу допиту;

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.08.2023 року, з долученим відеозаписом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 21.08.2023 року, за участі свідка ОСОБА_7 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.08.2023 року допит якого проведено із здійсненням відеофіксації допиту за допомогою телефону марки iPhone 11 Pro Max, до якого долучена стенограма до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 14.08.2023 року, в ході якого ОСОБА_8 показав, що до вересня 2022 року працював на посаді начальника чергової варти у ДУ «Північна виправна колонія № 90». На початку червня 2022 року начальник ДУ «Північна виправна колонія № 90» ОСОБА_9 зібрав вище керівництво і доповів, що ДУ «Північна виправна колонія № 90» буде переходити на російське законодавство. Зазначив, що ОСОБА_4 він знає, ОСОБА_4 прийшов у ДУ «Північна виправна колонія № 90» в червні 2022 року і працював на посаді молодший інспектор відділу охорони. Він його знав приблизно 5 місяців десь. В його обов`язки входило забезпечення охорони режиму периметру і також не допустити втечу засуджених. На посаду він прийшов добровільно, про що сам говорив. ОСОБА_4 отримував заробітну плату в рублях на території північної виправної колонії №90 в штабі, під особистий підпис. ОСОБА_4 може впізнати за загальними рисами обличчя. Де ОСОБА_4 перебуває зараз йому не відомо;

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_8 від 14.08.2023 року, який знаходиться на DVD-R диску, долученому до протоколу допиту;

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2023 року, з долученим відеозаписом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 14.08.2023 року, за участі свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_8 обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- показами допитаної в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_10 . Так, в судовому засіданні в режимі відео конференції був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_10 , яка суду надала покази про те, що до 24.02.2022 року працювала касиром в магазині. Після початку війни не мала де працювати, не мала що їсти. Потім влаштувалась в СІЗО №90 «младшим інспекторо охраны» на вишці з автоматом. Устианова була під керівництвом рф, все було на російській мові, герби, стяг. Зазначила що о 08 годині ранку було шикування, де збирались працівники та охорона. Потім заступали на місце роботи. Відстань між вишками була 100 метрів. Бачила людей на інших вишках, але спілкуватись між ними не можна було. На шикуванні вони спілкувались. Видавали одяг, бушлат, футболки, взуття, пояс та автомати АК 74. Вона працювала в період з червня по липень 2022 року. Пояснила що гр. ОСОБА_4 працював разом з нею, також був на вишці, також у формі, яку видавали та зі зброєю. Він також був в охороні, під час роботи з ним познайомилась. ОСОБА_4 працював в іншій зміні і вони зустрічались в караульному приміщенні під час перезмінки. Зарплату платили 38000 рублів, яку видавали наручно, в центральній будівлі в бухгалтерії, отримували цілою зміною, заходили по черзі.

Зазвичай всі добровільно приходили, оскільки треба було кормити сім`ю. При прийомі на роботу кілька заяв писали, наказів не видавали, ознайомлювались з «Уставом». А за зброю треба було розписуватись.

Вказала, що впізнає ОСОБА_4 за ознаками обличчя, підтримує протокол проведення впізнання який проводився. Крім цього в судовому засіданні безпосередньо вказувала на ОСОБА_4 з яким працювала в колонії.

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2025 року, з долученим відеозаписом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 24.04.2025 року, за участі свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_4 .

Оцінюючи покази свідків сторони обвинувачення , суд вважає їх логічними та послідовними, такими, що узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, та враховує, що свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а відтак аналізуючи зміст показань свідків в частині обставин, які вони сприймали особисто, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини , що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, та допустимими доказами вини обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні.

Крім того, в протоколах допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , такі носії інформації, як диски вказано в графі щодо фіксування дії разом з відеокамерою телефона, крім того диски є додатком до протоколів, і є допустимим доказом даної дії.

З оглянутих відеофайлів встановлено, що в відеофайлах розпочинається дія з повідомлення часу та міста її проведення та хто її проводить, хто присутній, яким чином фіксується, свідки видають документи, тобто всі дії осіб, які проводили допит зафіксовані та повідомлені, що вказує на відсутність порушення ст. 615 КПК України. Показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , отримані слідчим під час їх допиту в умовах воєнного стану та зафіксовані за допомогою технічних засобів відеофіксації, були відтворені під час судового розгляду та з огляду на положення ч. 11 ст. 615 КПК України та за таких обставин дані докази суд визнає допустимими. Крім цього під час судового розгляду стороною захисту клопотань про виклик саме таких свідків не заявлялось, а виключно в судових дебатах вказували про недопустимість таких доказів.

З аналізу показів свідків у їх сукупності, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджуються обставини того, що обвинувачений вчинив дії спрямовані на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України щодо свідків в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч.2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань надано не було.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині. Посилання сторони захисту, виключно на те, що ОСОБА_10 було етаповано разом з ОСОБА_4 , такими підставами бути не можуть.

Судом належним чином були виконані вимоги ч. 6 ст. 22 КПК щодо створення необхідних умов для реалізації, зокрема, стороною обвинувачення та стороною захисту їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_4 , у його вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні наступні докази :

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань сформованого станом на 18.01.2024, відповідно до якого 18.01.2024 року було зареєстровано кримінальне провадження №0000018, правова кваліфікація ч.7 ст. 111-1 КК України;

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань сформованого станом на 18.01.2024, відповідно до якого 15.06.2023 року було зареєстровано кримінальне провадження №0000328, правова кваліфікація ч.7 ст. 111-1 КК України;

- постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 13 липня 2023 року доручено здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000328 слідчому відділу УСБУ в Закарпатській області;

- постановою начальник 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області від 17 липня 2023 року створено слідчу групу у кримінальному провадженні № 0000328;

- постановою першого заступника керівник Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 13 липня 2023 року визначено групу прокурорів які здійснюються повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000328;

- повідомленням заступника начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення №71/22/1-193-1655 від 15.06.2023 року, згідно з яким повідомлено про встановлення значної кількості громадян України, які з власної згоди зараховані до штату т.зв. «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», створеного російською федерацією в період тимчасової окупації Херсонської області. Після призначення вищезазначені громадяни та інші співробітники «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» розпочали виконувати свої функціональні обов`язки, а саме: забезпечувати відбування покарання засудженими та незаконно затриманими проукраїнськими активістами; організовувати для співробітників створених псевдо правоохоронних органів умови для проведення слідчих дій; забезпечувати можливість для катування та вибиття показів з учасників АТО, партизанського руху та проукраїсько налаштованих громадян. Поряд з цим встановлено, що вищезазначені особи до працевлаштування до незаконного створеного російською федерацією правоохоронного органу не займали посади в інших правоохоронних органах України;

- рапортом старшого оперуповноваженого 2 сектору 1 відділу ГВЗНД Управління СБУ в Херсонській області ОСОБА_14 від 13 червня 2023 року за №71/22/1/193-1654, що в ході забезпечення контр розвідувального захисту національних інтересів держави здобуто достовірні відомості щодо добровільної співпраці мешканців Херсонської області із сформованою російською федерацією окупаційною владою, які добровільно зайняли посади у незаконно створеному правоохоронному органі, для вчинення на території регіону дій на шкоду державній безпеці. Встановлено, що значна кількість громадян України з власної згоди зараховано до штату т.зв. «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», створеного російською федерацією в період тимчасової окупації Херсонскьої області. Зокрема вказується ряд громадян України, які вчиняли такі дії проти України. Вказується про долучення до такого рапорту підтверджуючі матеріали протиправної діяльності на осіб, на 19 арк., відкрита інформація, копія штатного розпису на 13 арк.;

- згідно штатного розпису «ИК «Северная исправительная колония №90» УСИН по Херсонской области» ОСОБА_4 має спеціальне звання «сержант внутренней службы»;

- документом російською мовою під назвою мовою оригіналу «Список по штатному расписанию Учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90) Управлиния службы по Херсонской области по состоянию на 27.07.2022» (що перекладається українською мовою «Список штатного розпису установи ВК «Північна виправна колонія (№90)»), в якому наявна таблиця з графами «Наименование структурных подразделений и должностей» (що перекладається українською мовою «Найменування структурних підрозділів і посад»), «Кол-во должностей» (що перекладається українською мовою «Кількість посад»), «ФИО» (що перекладається українською мовою «ПІБ»), «Специальное звание, классный чин, категория должности» (що перекладається українською мовою «Спеціальне звання, класний чин, категорія посади»), з якого вбачається, що до списку входить у підрозділі «Младший инспектор 1 категории» (що перекладається українською мовою «Молодший інспектор 1 категорії») значиться серед інших працівників « ОСОБА_15 », «сержант внутренней службы»;

- постановою прокурора від 18.01.2024 року виділені із матеріалів досудового розслідування №0000328 від 15.06.2023 матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 ;

- постановою начальник 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області від 18.01.2024 року створено слідчу групу у кримінальному провадженні № 0000018;

- постановою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_16 від 18 січня 2024 року замінено групу прокурорів які здійснюються повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000018;

- відповіддю начальника 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Херсонській області ОСОБА_17 на доручення №71/22/8-77 від 08.01.2024, згідно з яким на виконання доручення (58/6/4064 від 20.10.2023), в рамках кримінального провадження №0000328 від 15.06.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, 1 відділом ГВ ЗНД Управління у ході проведених відповідних заходів оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із заявами про вчинення щодо нього злочинів, пов`язаних з російською агресією проти України, зокрема шляхом застосування відносно нього фізичного чи психологічного примусу з метою надання допомоги державі агресору чи її окупаційної владі, до правоохоронних органів України не звертався. Крім того, за оперативними даними встановлено, що вищевказаний громадянин добровільно призначений на службу в «УСИН по Херсонской области», заходи фізичного впливу до нього не застосовувалися. Також вказана особа на даний час постійно проживає на тимчасово окупованій території, а саме в м. Генічеськ Херсонської області та не має наміру в`їжджати на територію, підконтрольну Україні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин;

- згідно листа начальника 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Херсонській області підполковника ОСОБА_18 від 09.01.2024 року за №71/22/8-119 щодо виконання доручення №58/6/4064 від 19.10.2023 року згідно отриманих даних, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно призначений на службу в «УСИН по Херсонской области», заходи фізичного впливу до нього не застосовувались. Також ОСОБА_4 на даний час постійно проживає на тимчасово окупованій території та не має наміру в`їжджати на територію, підконтрольну Україні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, та оперативним шляхом отримано фотографію на якій зображено громадянина ОСОБА_4

- постановою слідчого від 10.01.2024 для здійснення захисту ОСОБА_4 був залучений захисник Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, якому цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 ;

- у зв`язку з цим, повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про його виклик слідчим для проведення слідчих і процесуальних дій на 16.01.2024, 17.01.2024, 18.01.2024 року було розміщено на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, та опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» за 12.01.2024 року №9 (7669). Крім цього вказані повідомлення про підозру та повістки про виклик були вручені захиснику;

- постановою слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області капітана ОСОБА_19 від 18.01.2024, на підставі ч. 1 ст. 281 КПК України у зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території Херсонської області та неявкою без поважних причин на виклик слідчого, останнього оголошено в розшук, який доручено ГВ ЗНД УСБУ в Херсонській області;

- постановою слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області капітана ОСОБА_19 від 18.01.2024 оголошено ОСОБА_4 в міжнародний розшук;

-ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 відомості про яке від 18 січня 2024 року за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України;

- ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід;

- дорученням начальника 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_20 від 25.01.2024 року за №58/6/490, яким направлено начальнику 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Херсонській області для проведення оперативно-розшукових заходів спрямованих на розшук, затримання та доставку до суду ОСОБА_4 ;

- ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 накладено арешт на нерухоме майно , яке перебуває у власності ОСОБА_4 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

У зв`язку з завершенням досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , повістки про його виклик слідчим для проведення слідчих і процесуальних дій на 26.01.2024, 27.01.2024, 29.01.2024 року було розміщено на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, та опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» за 23.01.2024 року №16 (7676).

-протоколом огляду з додатками від 03.08.2023, згідно з яким проведено огляд інтернет-ресурсу: ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою виявлення інформації, яка може мати доказове значення у вищевказаному кримінальному провадженні. Оглядом встановлено інтернет-ресурс за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 який має назву: «Предоставление сведений из егрюл/егрип в электронном виде», який містить інформацію щодо юридичних осіб, зареєстрованих у російській федерації. В ході огляду здійснено пошук на вказаному ресурсі за відповідними критеріями пошуку та встановлено, що серед зареєстрованих юридичних осіб у РФ значиться «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» з юридичною адресою: «Россия, Херсонская обл., Херсонский г.о., Херсон г., Дружбы ул., д. 4». Також наявні інші дані щодо вказаної юридичної особи: «ОГРН: 637, Дата регистрации: 07.05.2022. Дата присвоения ОГРН: 22.12.2022, ИНН: , КПП: 950001001, ВРИО начальника: ОСОБА_21 ». Перейшовши за пунктом меню «получить виписку», отримано РБР-файл з витягом з «егрюл/егрип», тобто єдиного державного реєстру юридичних осіб РФ, який роздруковано та додано до даного протоколу огляду;

- дорученням №58/6/2405 та дорученням №58/6/2406 начальника 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській ОСОБА_22 від 17.07.2023 адресоване начальнику 1-го відділу ГВЗНД в Херсонській області ОСОБА_23 про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні №0000328 від 15.06.2023 року;

- супровідним листом №4667/42-21/01-2023 від 08.08.2023 року, яким начальнику 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській ОСОБА_24 направлено матеріали виконаного доручення у кримінальному провадженні №0000328 від 15.06.2023 року;

- відповіддю начальника Херсонського управління Департаменту Внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_25 на доручення №58/6/2406 від 17.07.2023 року, згідно якого встановлено, що 07.05.2022 у тимчасово окупованому м. Херсон окупаційною адміністрацією російської федерації, на базі державної установи «Північна виправна колонія (№90)» (, м. Херсон, вул. Некрасова, 234) створено незаконний орган з питань виконання покарань т.зв. «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области.» (далі «УСИН по Херсонской области»), зареєстрований як юридична особа рф, який розпочав функціонувати з 01.06.2022 року. Починаючи з 01.06.2022 на службу в вищезазначений незаконний правоохоронний орган «УСИН по Херсонской области» набрано штат працівників. Зокрема, проведеними оперативними заходами встановлено громадян України, які добровільно призначені на службу у вказаний незаконний правоохоронний орган та зайняли посади із присвоєнням спеціальних звань, а саме, серед інших ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який призначений на посаду «молодшого інспектора 1 категорії відділу нагляду та безпеки» із присвоєнням спеціального звання - рядового внутрішньої служби. У службові обов`язки ОСОБА_4 входило здійснення контролю за дотриманням режиму утримування ув`язнених на території установи.

- дорученням №58/6/3009 заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Закарпатській ОСОБА_26 від 11.08.2023 адресоване начальнику Херсонського управління Департаменту Внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_27 в кримінальному провадженні №0000328 від 15.06.2023 року;

- відповіддю заступника начальника Херсонського управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ ОСОБА_28 на доручення №5300/42-21/01-2023 від 30.08.2023, відповідно до якої на виконання доручення СВ Управління СБ України в Закарпатській області (вих. №58/6/3009 від 11.08.2023), наданого в рамках оперативного супроводження кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000328 від 15.06.2023, Херсонським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки НПУ встановлено, що 07.05.2022 у тимчасово окупованому м. Херсон окупаційною адміністрацією російської федерації, на базі державної установи «Північна виправна колонія (№90)» (, м. Херсон, вул. Некрасова, 234) створено незаконний орган з питань виконання покарань т.зв. «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области.» (далі «УСИН по Херсонской области»), зареєстрований як юридична особа рф, який розпочав функціонувати з 01.06.2022 року. Починаючи з 01.06.2022 на службу в вищезазначений незаконний правоохоронний орган «УСИН по Херсонской области» набрано штат працівників. Зокрема, проведеними оперативними заходами встановлено громадян України, які добровільно призначені на службу у вказаний незаконний правоохоронний орган та зайняли посади із присвоєнням спеціальних звань, а саме, серед інших ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який призначений на посаду «молодшого інспектора 1 категорії відділу нагляду та безпеки» із присвоєнням спеціального звання - рядового внутрішньої служби. У службові обов`язки ОСОБА_4 входило здійснення контролю за дотриманням режиму утримування ув`язнених на території установи. Після призначення на службу і до жовтня 2022 року вказані особи проходили службу в «УСИН по Херсонской области» у м. Херсон, після деокупації м. Херсон, разом з незаконним органом переїхали у м. Генічеськ Херсонської області на тимчасово окуповану територію. Крім того, встановлено, що вищевказані громадяни добровільно призначені на службу в «УСИН по Херсонской области», заходи фізичного впливу до них не застосовувалися. В правоохоронних органах України станом на 24.02.2022 року та на даний час не працювали, з заявами не звертались про вчинення відносно них злочинів на окупованих територіях, в тому числі щодо примушування їх до співпраці з окупаційною владою. Поряд з цим було проведено слідча дія для впізнання за фотознімками фігурантів провадження, зібрано матеріали які характеризують осіб, отримано довідки з медичних закладів, особові картки з ДМС, довіреності на майно актові записи цивільного стану. Додаток до такого вказується на 234 прк., та 23 ДВД дисках;

- відповіддю заступника начальника УСБУ в Херсонській області ОСОБА_13 на доручення №71/22/1/193-3133 від 07.08.2023, відповідно до якої на виконання доручення СВ Управління СБ України в Закарпатській області (вих. №98/6/2405 від 17.07.2023), наданого в рамках оперативного супроводження кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000328 від 15.06.2023, 1 відділом ГВ ЗНД Управління СБ України в Херсонській області встановлено інших осіб, які працевлаштувалися до «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» на добровільній основі. Так, 07.05.2022 у тимчасово окупованому м. Херсон окупаційною адміністрацією російської федерації, на базі державної установи «Північна виправна колонія (№90)» (, м. Херсон, вул. Некрасова, 234) створено незаконний орган з питань виконання покарань т.зв. «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области.» (далі «УСИН по Херсонской области»), зареєстрований як юридична особа рф, який розпочав функціонувати з 01.06.2022 року. Починаючи з 01.06.2022 на службу в вищезазначений незаконний правоохоронний орган «УСИН по Херсонской области» набрано штат працівників. Зокрема, проведеними оперативними заходами встановлено громадян України, які добровільно призначені на службу у вказаний незаконний правоохоронний орган та зайняли посади із присвоєнням спеціальних звань, а саме, серед інших інших ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який призначений на посаду «молодшого інспектора 1 категорії відділу нагляду та безпеки» із присвоєнням спеціального звання - рядового внутрішньої служби. У службові обов`язки ОСОБА_4 входило здійснення контролю за дотриманням режиму утримування ув`язнених на території установи. Після призначення на службу і до листопада 2022 року вказані особи проходили службу в «УСИН по Херсонской области» у м. Херсон, а з листопада 2022 року, після деокупації м. Херсон, разом з незаконним органом переїхали у м. Генічеськ Херсонської області на тимчасово окуповану територію. Крім того, за оперативними даними встановлено, що вищевказані громадяни добровільно призначені на службу в «УСИН по Херсонской области», заходи фізичного впливу до них не застосовувалися. Також вказані особи на даний час постійно проживають на тимчасово окупованій території та не мають наміру в`їжджати на територію, підконтрольну українській владі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені ними злочини;

- дорученням №58/6/2931 начальника 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській ОСОБА_22 від 08.08.2023 адресоване начальнику 1-го відділу ГВЗНД в Херсонській області ОСОБА_23 про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні №0000328 від 15.06.2023 року;

- відповіддю заступника начальника УСБУ в Херсонській області ОСОБА_13 на доручення №71/22/1/193-3667 від 07.08.2023, відповідно до якої на виконання доручення СВ Управління СБ України в Закарпатській області (вих. №58/6/2931 від 08.08.2023), наданого в рамках оперативного супроводження кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000328 від 15.06.2023, 1 відділом ГВ ЗНД Управління СБ України в Херсонській області встановлено інших осіб, які працевлаштувалися до «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» на добровільній основі. Зокрема, проведеними оперативними заходами встановлено громадян України, які добровільно призначені на службу у вказаний незаконний правоохоронний орган та зайняли посади із присвоєнням спеціальних звань, а саме, серед інших інших ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який призначений на посаду «молодшого інспектора 1 категорії відділу нагляду та безпеки» із присвоєнням спеціального звання - рядового внутрішньої служби. У службові обов`язки ОСОБА_4 входило здійснення контролю за дотриманням режиму утримування ув`язнених на території установи. Після призначення на службу і до листопада 2022 року вказані особи проходили службу в «УСИН по Херсонской области» у м. Херсон, а з листопада 2022 року, після деокупації м. Херсон, разом з незаконним органом переїхали у м. Генічеськ Херсонської області на тимчасово окуповану територію. Поряд з цим проведено допит свідків зокрема ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_29 .. До вказаної відповіді долучено протоколи допиту свідків з компакт-дисками.

- згідно відповіді начальника ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» ОСОБА_30 від 16.08.2023 року за №26-784/ВС на запит №71/22/1193-3250 від 10.08.2023 заступника начальника СБУ в Херсонській області ОСОБА_13 надано інформацію про те, що відомостей, підтверджуючих проходження служби (роботи) щодо зокрема ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

- згідно відповіді начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» ОСОБА_31 від 11.08.2023 року за №28/8-752/Прг/ВС на запит №71/22/1193-3253 від 10.08.2023 заступника начальника СБУ в Херсонській області ОСОБА_13 надано інформацію про те, що документів, що підтверджують проходження служби в установі зокрема щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, такий не перебував до оголошення простою в установі в списках особового складу.

Аналізуючи вищезазначені письмові докази, досліджені в ході судового розгляду , зокрема протоколи слідчих дій, суд визнає їх належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.615 КПК України показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

З огляду на зазначене суд, керуючись ч.11 ст.615 КПК України, уважає за необхідне використати як докази допити свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюютьнаявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 статті 86 КПК України передбачено, що доказ вважається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, досліджені письмові докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України , а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87,99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, дослідженими доказами в їх сукупності підтверджуються, як дата, час, місце, так і спосіб вчинення злочину, тобто обставини встановлені ст.91 КПК України. При цьому , надані у ході судового розгляду показання свідків кореспондуються з даними відображеними у протоколах , письмових доказах та узгоджуються між собою цілком і повністю в повній мірі.

Поряд з цим, згідно протоколу огляду предмета від 01.08.2023, місцем проведення огляду є підсобне приміщення на території ДУ «Північна виправна колонія №90», що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234. Для огляду свідком ОСОБА_32 долучено документи російською мовою, зокрема «Список по штатному расписанию Учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90) Управлиния службы по Херсонской области по состоянию на 22.08.2022»;

Зі змісту вказаного документа російською мовою під назвою мовою оригіналу «Список по штатному расписанию Учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90) Управлиния службы по Херсонской области по состоянию на 22.08.2022», в якому наявна таблиця з графами «Наименование структурных подразделений и должностей», «Кол-во должностей», «ФИО», «Специальное звание, классный чин, категория должности», з якого вбачається, що до списку входить у підрозділі «молодший інспектор 1 категорії» значиться серед інших працівників « ОСОБА_15 », «сержант внутренней службы»;

В судовому засіданні сторона захисту посилалась на те, що представлені копії вищезазначеного процесуального документу не засвідчені належним чином, та в протоколі вказується інша кількість сторінок «штатного розпису» з наявною в матеріалах провадження копією, тому просили визнати їх недопустимим доказом.

Із цього приводу, суд приходить до наступного висновку.

Як зазначено в ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. В ч.5 цієї статті також зазначено, що для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: 1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; 2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; 3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування належності і допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Прокурор в судовому засіданні на вимогу суду оригінали вищенаведених документів, які оспорює сторона захисту не надав. В судовому засіданні досліджувались вказані документи, які були наявні в матеріалах кримінального провадження №0000328 від 15.06.2023 року, з якого було виділено матеріали даного кримінального провадження. Вказані документи для огляду були надані також в копіях.

Натомість, суд вважає, що факт можливості отримання таких оригіналів в органах держави-агресора з огляду на їх перебування на тимчасово окупованій території на сьогодні є неможливим.

Суд не вбачає підстав для висновку, що такий доказ отримано не у передбачений КПК України спосіб. Відсутність в розпорядженні правоохоронних органів України оригіналу вказаного документу, не може бути безумовною підставою для неврахування такого доказу при прийнятті рішення.

Так, доводи сторони захисту про те, що документом російською мовою під назвою мовою оригіналу «Список по штатному расписанию Учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90) Управлиния службы по Херсонской области по состоянию на 27.07.2022» є недопустимим з огляду на те, що у сторони захисту наявна інша копія такого документа де відсутнє прізвище ОСОБА_4 та займана ним посада, суд вважає необгрунтованими, оскільки походження іншого документа сторона захисту в судовому засіданні пояснити не змогла.

Крім цього, згідно дослідженого рапорту старшого оперуповноваженого 2 сектору 1 відділу ГВЗНД Управління СБУ в Херсонській області ОСОБА_14 від 13 червня 2023 року за №71/22/1/193-1654, в ході забезпечення контр розвідувального захисту національних інтересів держави здобуто достовірні відомості щодо добровільної співпраці мешканців Херсонської області із сформованою російською федерацією окупаційною владою, які добровільно зайняли посади у незаконно створеному правоохоронному органі, для вчинення на території регіону дій на шкоду державній безпеці. Вказується про долучення до такого рапорту підтверджуючі матеріали протиправної діяльності на осіб, на 19 арк., відкрита інформація, копія штатного розпису на 13 арк., а наявний в матеріалах провадження документ російською мовою під назвою мовою оригіналу «Список по штатному расписанию Учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90) Управлиния службы по Херсонской области по состоянию на 27.07.2022» також на 13 аркушах. Тому доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом вказаний документ, суд відхиляє як необгрунтовані.

Поряд з цим, оскільки наявні розбіжності у кількості аркушів вилученого при проведенні огляду підсобного приміщення на території ДУ «Північна виправна колонія №90», що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234 документа російською мовою під назвою мовою оригіналу «Список по штатному расписанию Учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90) Управлиния службы по Херсонской области по состоянию на 22.08.2022», зокрема в протоколі вказується про кількість 5 аркушів такого документа, а до матеріалів долучено документ на 13 аркушах і за відсутності інших доказів, що оригінал документа втрачений або знищений, не з вини сторони обвинувачення, оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони, суд визнає фотокопії вищенаведеного документа російською мовою під назвою мовою оригіналу «Список по штатному расписанию Учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90) Управлиния службы по Херсонской области по состоянию на 22.08.2022» недопустимим доказом відповідно до ст.86 КПК України та не бере їх до уваги як доказ на підтвердження вини обвинуваченого .

У той же час, досліджені в суді інші докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості інших доказів, які зібрані в порядку, передбаченому КПК України.

Судом досліджені документи, які характеризують особу обвинуваченого:

Згідно відповіді УДМС у Херсонській області від12.09.2023 року відповідно до обліків УДМС, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, України, є громадянином України, документований паспортом громадянина України , оформленим 03.12.1998 Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значиться.

Згідно додатаку до форми №1 ОСОБА_4 отримав паспорт серії МО №654319 03.12.1998 року.

Згідно відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 05.01.2024 року слідує, що за наявними обліками територіальних органів ДМС України (крім ГУДМС України в АР Крим, УДМС України в містіСевастополь, та окремих територіальних підрозділів ГУДМС України в Донецькій області та УДМС України в Луганській області, які тимчасово не здійснюють свої повноваження, і територіальних підрозділів ДМС, які знаходяться на територіях, де ведуться активні бойові дії), подання про втрати громадянства України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , територіальними органами ДМС не ініціювалося.

Відповідно, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, досягнув віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 7 ст. 111-7 КК України, а відтак є суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно довідки про судимість №56-06092023/21210, відомостей щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до кримінальної відповідальності чи судимостей немає.

Згідно довідки №95 від 18.08.2023 року, згідно якої ОСОБА_4 на обліку в Херсонській міській психоневрологічній поліклініці не перебуває;

Згідно довідки №560 від 23.08.2023 року КНП «Херсонського обласного закладу з надання психіатричної допомоги» ХОР Наркологічний центр, згідно якої ОСОБА_4 на обліку не перебуває;

Згідно довідки, наданої заступником начальника Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліках у Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області не перебуває.

Згідно відповіді заступника начальника з питань організації роботи ТСЦ МВС ОСОБА_33 головного сервісного центру МВС регіональний сервісний центр ГСЦ МСВС в Закарпатській області, від 12.09.2023 року за №31/7-3606 за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованими транспортні засоби не значаться.

Згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 16.08.2023 за ОСОБА_4 зареєстровані довіреності від 16.10.2017 року на транспортний засіб, довіреність від 22.02.2008 року про продаж квартири в м.Керч, довіреності від 06.09.2007 року на представництво інтересів ОСОБА_34 та ОСОБА_35 з питань укладення договорів про надання комунальних послуг.

У ОСОБА_4 в приватній власності перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.08.2023 року № 343068573.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16.08.2023 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_36 з 15.08.1992 року;

Отже, суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, а також досліджені всі докази надані учасниками кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про недопустимість такого доказу як протокол допиту свідка ОСОБА_10 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2025 року, суд вважає необґрунтованими.

Так, ухвалою суду від 10.04.2025 задоволено клопотання прокурора про доручення органу досудового розслідування про допит свідка та проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в порядку ст. 333 КПК України , доручено слідчому відділу Управління СБУ в Закарпатській області провести слідчі дії - допит в якості свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та провести пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

За результатми проведених процесуальних дій стороні захисту було відкрито матеріали таких процесуальних дій в порядку ст. 290 КПК України, свідок ОСОБА_10 допитувалась безпосередньо в судовому засіданні з участю сторін провадження, протокол допиту свідка не досліджувався в судовому засіданні, тому з огляду на наведене підстав вважати такі докази недопустимими у суду відсутні.

Крім цього, суд враховує, що 10 січня 2024 року, громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, тобто добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, яке останньому не вручене у зв`язку з його перебуванням на тимчасово окупованій території м. Генічеськ, Херсонської області.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України, опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території Херсонської області, в порядку ст. 135-138 КПК України, у офіційному державному друкованому виданні "Урядовий кур`єр" та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повістки про виклик останнього в слідчий відділ УСБУ в Закарпатській області для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 16.01.2024, 17.01.2024 та 18.01.2024. Однак в призначені дні та час ОСОБА_4 не з`явився на виклики слідчого, та не повідомив про причини неявки.

З метою забезпечення права на захист ОСОБА_4 , постановою слідчого від 10.01.2024 для здійснення захисту останнього був залучений захисник Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, якому цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Одночасно з цим, згідно з повідомленням ГВ ЗНД УСБУ в Херсонській області, проведеними оперативними заходами встановлено, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області в м. Генічеськ, де постійно проживає.

Постановою слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області капітана ОСОБА_19 від 18.01.2024, на підставі ч. 1 ст. 281 КПК України у зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території Херсонської області та неявкою без поважних причин на виклик слідчого, останнього оголошено в розшук, який доручено ГВ ЗНД УСБУ в Херсонській області.

Постановою слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області капітана ОСОБА_19 від 18.01.2024 оголошено ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 відомості про яке від 18 січня 2024 року за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Згідно протоколу про затримання та особистий обшук підозрюваного від 29.02.2024, складеного встановлено, що на підставі вказаної ухвали, ОСОБА_4 фактично затримано співробітниками УСБУ в Херсонській області 28.02.2024 о 08 год. 59 хв. в м. Херсон.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 відомості про яке від 18 січня 2024 року за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Згідно листа начальника 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Херсонській області підполковника ОСОБА_18 від 09.01.2024 року за №71/22/8-119 щодо виконання доручення №58/6/4064 від 19.10.2023 року згідно отриманих даних, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно призначений на службу в «УСИН по Херсонской области», заходи фізичного впливу до нього не застосовувались. Також ОСОБА_4 на даний час постійно проживає на тимчасово окупованій території та не має наміру в`їжджати на територію, підконтрольну Україні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, та оперативним шляхом отримано фотографію на якій зображено громадянина ОСОБА_4 ..

У зв`язку з цим, повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про його виклик слідчим для проведення слідчих і процесуальних дій на 16.01.2024, 17.01.2024, 18.01.2024 року було розміщено на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, та опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» за 12.01.2024 року №9 (7669). Крім цього вказані повідомлення про підозру та повістки про виклик були вручені захиснику.

Таким чином, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та відповідно до положень ст.135 КПК України викликано слідчим для проведення слідчих і процесуальних дій.

На вказані виклики ОСОБА_4 не прибув, про наявність поважних причин для неявки до органу досудового розслідування не повідомив. Таким чином, у органу досудового розслідування були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування та суду та перебуває на тимчасово окупованої території в м.Генічеськ.

18.01.2024 на підставі вимог ст.281 КПК України у зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_4 від слідства і суду та інформацією оперативного підрозділу про те, що останній перебуває на тимчасово окупованої території в м.Генічеськ, його було оголошено в розшук.

Доводи сторони захисту про звільнення з попереднього місця роботи 24.02.2022 року, та звернення ОСОБА_4 до лікарні в м.Херсоні 04.07.2022 року та в період з 21.10.2023 по 23.10.2023 року вказані вище обставини не спростовують, оскільки стосуються періоду до часу повідомлення про підозру, викликів до слідчого які публікувались в ЗМІ.

Доводи сторони захисту про надсилання листа електронною поштою на адресу суду 18.02.2024 року як доказ постійного перебування за адресою місця реєстрації, суд вважає необгрунтованим, оскільки такий надіслано без накладення ЕЦП та відповідно не міг бути зареєстрований в системі електронний суд. Крім цього такий лист надісланий, як слідує з фотокопії листа, ОСОБА_37 , а не обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Доводи сторони захисту про здійснення постійного догляду за близьким родичем дружини ОСОБА_38 , як доказ постійного перебування за адресою місця реєстрації, суд вважає необгрунтованим, оскільки згідно долученого свідоцтва про смерть такий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а долучені медичні довідки не містять відомостей про здійснення догляду саме обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Також Суд зазначає, що відсутність у обвинувачення інформації щодо часу та місця перебування ОСОБА_4 в період з жовтня 2022 року по час затримання в м.Херсон і обставини звернення до лікарні такого у жовтні 2023 року не спростовує самого факту прийняття на службу громадянина України ОСОБА_4 , який обійняв посаду молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони "УСИН по Херсонской области" і не впливає на кваліфікацію його діяння.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 84 КПК України:

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому ним Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України. Фізичний чи психічний примус і крайня необхідність є обставинами, які за певних умов виключають кримінальну протиправність діянь, передбачених ст. 111-1 КК, відповідно до статей 39 і 40 КК України.

Суду не надано доказів, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на посаді виконував покладені на нього окупаційною владою обов`язки, під безпосереднім впливом:

а) фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування - в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою);

б) фізичного примусу, внаслідок якого вона могла керувати своїми діями, а також психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави, цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода (або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці). Шкала видів шкоди відсутня, але є один виняток - шкода життю людини завжди є більш значною, ніж шкода, не пов`язана з посяганням на життя людини; при цьому життя однієї людини не може цінуватися вище, ніж життя іншої.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів проведення допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 убачається, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно зайняв посаду без примушувань, із заявами про вчинення щодо нього злочинів, пов"язаних з російською агресією проти України, зокрема, шляхом застосування відносно нього фізичного чи психологічного примусу з метою надання допомоги державі агресору чи її окупаційної влади, до правоохоронних органів України не звертався і за оперативними даними встановлено, що ОСОБА_4 добровільно призначений на службу в «УСИН по Херсонской области», заходи фізичного впливу до нього не застосовувались.

Дослідивши наведені вище докази, суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_4 був вимушений зайняти зазначену вище посаду та діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли державу -агресора.

Так, письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, підтверджується саме добровільне зайняття ОСОБА_4 зазначеної посади за відсутності фізичного чи психічного примусу, оскільки не надано доказів того, що ОСОБА_4 не мав можливості відмовитися від цієї посади та не встановлено факту психічного примусу, погроз і фізичного примусу щодо останнього.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для ухвалення рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

При цьому під час судового розгляду справи суд враховує, що державним обвинуваченням було доведено та судом достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно, всупереч вимогам діючого законодавства, достовірно знаючи про збройну агресією рф проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення частини Херсонської області, в тому числі м. Херсон, збройними формуваннями рф, у липні 2022 року, але не раніше 01 липня 2022 року, з метою переслідування своїх особистих інтересів, підтримуючи воєнну агресію та окупаційну політику рф на території України, в порушення вимог Конституції та законів України, добровільно зайняв посаду «младшого инспектора 1 категории отдела охраны УСИН по Херсонской области», створеного представниками держави-агресора на території м. Херсон, тобто зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, у липні 2022 року, але не раніше 01 липня 2022 року приступив до виконання своїх службових обов`язків у незаконному «УСИН по Херсонской области» та перебуваючи на посаді «младшого инспектора 1 категории отдела охраны УСИН по Херсонской области» здійснював контроль за дотриманням режиму утримування ув`язнених на території установи. Протягом жовтня 2022 року, перед звільненням м. Херсон Збройними силами України, російська окупаційна адміністрація змінила дислокацію «УСИН по Херсонской области» та перемістила його вглиб тимчасово окупованої території Херсонської області, у зв`язку з цим ОСОБА_4 , здійснюючи колабораційну діяльність, у вересні 2022 року виїхав із м. Херсона за місцем нової дислокації незаконного «УСИН по Херсонской области» (м. Генічеськ, Херсонська область).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази у справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення, як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року.

Вважаючи достатньо забезпеченими під час судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 за ч. 7 ст. 111-1 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину.

Отже, особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення такого, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують їй покарання, раніше не судимий.

Обставин, відповідно до ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах санкції, встановленої ч. 7 ст. 111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Частиною 2 ст. 55 КК України передбачено позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність позбавити обвинуваченого ОСОБА_4 права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, правоохоронних органах та органах місцевого самоврядування, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, оскільки вона вчинила суспільно небезпечне кримінальне правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так й іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженої особи і що відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Висновок в частині призначеного основного і додаткового покарання узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

При цьому, визначаючи розмір основного призначеного покарання, суд враховує той факт, що ОСОБА_4 як громадянин України, вчинив злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність, вчинив цей злочин умисно, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без реального відбування покарання, а тому положення ст. 75 КК України не застосовує.

З огляду на вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з огляду на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлену у постанові від 29.01.2024 у справі № 183/184/23 (провадження № 51-5942км23) суд, при призначенні покарання ОСОБА_4 не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України і призначає покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбути реально.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає з огляду на особу обвинуваченого, який скоїв кримінальне правопорушення в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність.

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 05.02.2024 року о 15 год. 48 хв.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення у період з 08 год. 59 хв. 28.02.2024 року по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.01.2026 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в межах кримінального провадження продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 13.03.2026 року включно.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертиз.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази відсутні.

Частиною 4статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, правоохоронних органах та органах місцевого самоврядування, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 11 (одинадцять) років та з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з дня його фактичного затримання а саме з 28.02.2024 року о 08 год. 59 хв..

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбуття призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 08 год. 59 хв. 28.02.2024 року (моменту фактичного затримання) до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, правоохоронних органах та органах місцевого самоврядування, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1