Справа № 206/2203/25
Провадження № 1-кс/206/325/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 Слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000027 від 11.01.2017 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Луганської області, Станично-Луганського району, с. В-Вільхова, громадянці України, зареєстрованої: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у провадженні слідчого управління ГУНП України в Луганській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000027 від 11.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 2014 року (більш точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено), на території Луганської області, було створене не передбачене законами України збройне формування, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Так з січня 2017 року, стало відомо, що ОСОБА_5 , у 2014 році на добровільній основі вступила до структурного підрозділу збройного формування, так званої «Новоросії» не передбаченого законами України, діючого на території Станично-Луганського району, Луганської області, остання мала умисел приймати активну участь в діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що її діяльність спрямована на: заволодіння окремими територіями та їх утримання, силову підтримку окремих владних структур, депортацію населення з регіону даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши до зазначеного збройного формування, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, стала приймати активну участь в збройному формуванні так званого «ЛНР», у якості мінометниці. Так з 2014 року по теперішній час (більш точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , діючи в складі збройного формування «ЛНР», керуючись прямим умислом, несе службу на території непідконтрольній Україні, про що маються матеріали підтверджуючи її діяльність в НЗФ ЛНР.

17.01.2017 органом досудового розслідування, у відповідності зі ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

18.01.2017 органом досудового розслідування, відповідно до ст. 281 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, місцезнаходження останньої невідоме, її оголошено у розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Під час досудового розслідування слідчим суддею Біловодського районного суду неодноразово надавався дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак строк дії ухвали сплив.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 протоколом огляду предмета від 19.06.2017 року.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, та який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_6 він добре знайомий з ОСОБА_5 , так як працював разом з нею на одному підприємстві. З початком бойових дій у 2014 році, остання виїхала за межі населеного пункту. В грудні 2015 року він зателефонував останній та в ході бесіди вона йому пояснила, що перебуває у м. Алчевськ, Луганської області та вступила до лав НЗФ так званої «ЛНР»

За наданими показами ОСОБА_7 , який пояснив, що по сусідству з ним мешкала ОСОБА_5 яка з початком бойових дій на території Луганської області добровільно вступила до лав НЗФ так званої «ЛНР». Коли вона приходила до себе до дому, то вона була вдягнута у військову форму зі знаками розпізнання НЗФ.

З показів свідка ОСОБА_8 , встановлено, що по сусідству з нею мешкала ОСОБА_5 , яка в 2014 році, коли було захоплено будівлю СБУ у м. Луганська, остання вступила в ряди НЗФ та їздила чергувати у м. Луганська. Крім того, остання несла службу на блок посту через річку Сіверський Донець. Коли військовослужбовці ЗСУ звільняли територію Луганської області, остання зникла. Однак у 2015 році вона їй телефонувала та хизувалась, що керівництво так званої ЛНР, нагородило її годинником.

Згідно побутової характеристики наданої в.о. голови селищної ради Станично-Луганського району ОСОБА_9 , - ОСОБА_5 , виїхала за межі населеного пункту на початку бойових дій та місце знаходження не відоме.

Згідно інформації наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України, в період з 08.11.2017 по 09.04.2025 відомостей щодо перетинання державного кордону України громадянкою ОСОБА_5 , не виявлено.

Відповідно до інформації, наданої УКР ГУНП в Луганській області щодо прийнятих з метою встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 заходах, було здійснено перевірку наявних обліків військовополонених і звільнених з полону, перевірено за ІП «Особа», «Адмінпрактика», «Єдиний облік» ІПНП НПУ. Під час перевірки будь яка інформація стосовно ОСОБА_5 по теперішній час відсутня.

ОСОБА_5 та її родинні зв`язки перевірено за обліками ІП «Розшук», ІП «Пізнання», ІП «ВПО», будь яка інформація відсутня.

Проведено моніторинг соціальних мереж Інтернет, результат негативний.

Таким чином наявні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та/або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 на теперішній час не встановлено, що унеможливлює її участь у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого суспільно небезпечного кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, та відповідно до ст.183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого суспільно небезпечного кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, тривалість протиправних дій характер та обставити вчинення кримінального правопорушення з якою воно було скоєно, те, що не передбачене законом збройне формування у діяльності якого підозрюваний бере участь, продовжує діяти на території Луганської області, що вказує про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, знаходячись на свободі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України, в якому вона підозрюється.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії.

Таким чином, вимоги п. 2 ч. 3 ст. 190 КПК України не обмежують слідчого суддю у встановленні конкретного строку дії ухвали, який з урахуванням обставин справи, може бути визначений на будь-який строк. Проте, коли строк дії ухвали не зазначено, закон чітко встановлює, що в такому випадку строк дії ухвали про дозвіл на затримання підозрюваного становить шість місяців.

На підставі викладеного, просить надати дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання повністю підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив задовольнити.

Заслухавши думку прокурора в обґрунтування доводів і вимог клопотання, приходжу до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України визначені види заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких затримання особи.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є досягнення дієвості цього провадження, тобто забезпечення ефективності реалізації завдань кримінального провадження, закріплених ст. 2 КПК України та завдань окремих стадій кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 171 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування вживалися заходи до встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте місце фактичного перебування останньої встановити не вдалося.

Відповідно до положень ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, має право звернутись із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких передумов, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи приходить до висновку, що наявні у провадженні докази свідчать про наявність обставин зазначених у пунктах 1, 2 частини 4 статті 189 КПК України, особа об`єктивно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними і такими, що підтверджуються наявними матеріалами, а тому клопотання про надання дозволу на затримання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 336, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000027 від 11.01.2017, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

За відсутності підозрюваної, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваної і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1