Справа № 761/588/26
Провадження № 1-в/761/44/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_3 , про визнання подальшого перебування ОСОБА_3 під вартою непропорційним до можливого покарання,

У С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_3 , про визнання подальшого перебування ОСОБА_3 під вартою непропорційним до можливого покарання.

Так, дане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 засуджений востаннє Святошинським районним судом м. Києва від 16.09.2019 за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 9 років та 2 місяців позбавлення волі. Крім того, даним вироком до строку відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також, як зазначає захисник, в провадженні Голосіївського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2, 4 ст. 187 КК України. Як зазначає захисник, ОСОБА_3 перебуває під вартою понад сім з половиною років, а тому не є доречним подальше його утримання, оскільки у разі зарахування такого строку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, такий строк перевищуватиме максимальний розмір покарання, який може бути йому призначений.

Дослідивши матеріали клопотання, слід дійти висновку про необхідність повернення даного клопотання з таких підстав.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Так, суд констатує, що вимоги, які викладені у даному клопотанні не узгоджуються із положеннями ст. 537 КК України, при цьому суд уповноважений діяти лише у спосіб, передбачений КПК України. Більше того, заявник не зазначає в якому порядку, передбаченому ст. 537, 539 КПК України, він просить вирішити ініційоване питання.

Разом з тим, клопотання містить посилання на застосування норм ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015).

Так, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 1 Розділу II Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю, при цьому питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ст. 18 КВК України місцем відбування покарання у виді позбавлення волі є виправна колонія. Згідно ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Водночас, з матеріалів клопотання не вбачається, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» є місцем відбування покарання ОСОБА_3 , оскільки останній переведений до даної установи для розгляду кримінального провадження на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2019.

На підставі викладеного, Шевченківський районний суд м. Києва не уповноважений на розгляд згаданого клопотання адвоката ОСОБА_2 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_3 , тобто клопотання підлягає поверненню останньому для звернення до належного суду.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_3 , про визнання подальшого перебування ОСОБА_3 під вартою непропорційним до можливого покарання - повернути заявнику для звернення до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1