Справа №293/1389/14-к
Провадження № 1-в/293/3/2026
УХВАЛА

09 березня 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів заяву представника КНП "Черняхівське ТМО" лікаря-психіатра ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшла заява представника КНП "Черняхівське ТМО", лікаря-психіатра ОСОБА_5 , про продовження примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог заяви представник КНП "Черняхівське ТМО" ОСОБА_5 додає до заяви висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру від 26.01.2026.

В судове засідання представник КНП "Черняхівське ТМО" не з`явився. В матеріалах справи має місце заява від 26.01.2026, за змістом якої просить заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 розглядати без його участі. Заяву і висновок комісії лікарів-психіатрів підтримує.

Прокурор та захисник у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Згідно із ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Згідно із ч. 2 ст. 95 КК України, особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступінь якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.12.2014 до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) з посиленим наглядом (т.1 а.с.27).

Примусові заходи медичного характеру відносно ОСОБА_6 застосовувались у закладах охорони здоров`я: Житомирська обласна психіатрична лікарня №1, посилений нагляд з 29.11.2014 по 08.05.2015, Черняхівське ТМО з 29.03.2018 надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.03.2025 ОСОБА_6 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на 6 (шість) місяців. Дана ухвала набрала законної сили 26.03.2025.

Відтак, ураховуючи вимоги ч. 2 ст. 95 КК України та ч. 4 ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", наступний огляд ОСОБА_6 мав бути проведений комісією лікарів-психіатрів до 26.09.2025 та відповідно до вказаного строку направлена до суду заява про продовження застосування примусового заходу медичного характеру.

Згідно із висновком комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру від 26.01.2026, ОСОБА_6 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Разом з тим, за даними висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, огляд ОСОБА_6 комісією проведений саме 26.01.2026, тобто поза строком, визначеним ч. 2 ст. 95 КК України, ч. 4 ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Заява представника КНП "Черняхівське ТМО" лікаря-психіатра ОСОБА_5 про продовження примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 надійшла до суду від 26.01.2026, що вказує також на недотримання шестимісячного строку для звернення до суду з відповідною заявою.

Як резюмує Верховний Суд у постанові від 04.04.2019 у справі № 592/13856/17, пропуск шестимісячного строку для звернення до суду представника психіатричного закладу із поданням про продовження застосування примусового заходу медичного характеру, є підставою для його відмови.

Заразом, суд ураховує те, що в правовій позиції, викладеній у рішенні ЄСПЛ від 11 січня 2024 року у справі «Цеге фон Мантейфель проти України» зазначено, що ухвали про продовження строку примусового лікування особи мали переглядатися щонайменше раз на шість місяців, недотримання таких строків та продовження тримання такої особи в психіатричній лікарні за відсутності судового рішення, є незаконним та констатував порушення п.1 ст.5 Конвенції.

Підсумовуючи вищевикладене, суд уважає, що заява представника КНП "Черняхівське ТМО" лікаря-психіатра ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягає, оскільки заявником пропущено шестимісячний строк для звернення до суду з відповідною заявою.

Керуючись ст. 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. 95 КК України, ст.ст. 376, 369-372, 512, 514 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви представника КНП "Черняхівське ТМО" лікаря-психіатра ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений: 12 березня 2026 року об 15:20 год.

Суддя ОСОБА_7