Житомирський апеляційний суд
Справа №292/138/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/274/26
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

прокурора: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000314 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Пулинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше несудимого,-

- за ч. 2 ст. 286 КК України - на 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня звернення вироку до виконання.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.09.2019, на автомобіль марки AUDI AAFNF1FM5 1.9D, A4 AVANT, р.н. НОМЕР_1 , що згідно чеського свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 17.02.2019 належить ОСОБА_12 , скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.09.2019, на вантажний сідловий тягач - Е VOLVO, модель FH 400, р.н. НОМЕР_3 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 6841 від 16.03.2008, належить ФОП ОСОБА_13 , та на спеціалізований напівпричіп-спеціалізований н/пр-самоскид-Е марки GRAS, модель GS 24, р.н. НОМЕР_5 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 6841 від 30.03.2019, належить ФОП ОСОБА_13 , залишено до виконання вироку в частині цивільних позовів потерпілих.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати - 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу згідно висновку експерта № 3/896 від 24.09.2019;

- 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу згідно висновку експерта № 3/898 від 23.09.2019;

- 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи згідно висновку експерта № 3/897 від 25.09.2019;

- 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок за проведення судової експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку експерта № 3/1049 від 05.11.2019;

- 23 898 (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто вісім) гривень 00 копійок за проведення судової інженерно-транспортної експертизи згідно висновку експерта №16745/23-52 від 04.09.2023; - 64 217 (шістдесят чотири тисячі двісті сімнадцять) гривень 60 копійок за проведення повторної судової інженерно-транспортної експертизи згідно висновку експертів № 24-26 від 12.02.2025.

Цивільний позов представника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_14 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійок. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 на користь ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійок. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 на користь ОСОБА_16 моральну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 05 вересня 2019 року близько 09 години 30 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автопоїздом VOLVO, р.н. НОМЕР_7 у складі з напівпричепом GRAS, р.н. НОМЕР_5 та рухаючись на 177 км+700 м автодороги Київ-Чоп в напрямку м. Києва поблизу с.Мартинівка Пулинського району Житомирської області, наблизився вищевказаним автопоїздом до місця розвороту транспортних засобів та в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення вимог п.10.1 цих же Правил перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в порушення вимог п. 10.4 вказаних вище Правил перед початком маневру розвороту не надав переваги в русі зустрічному транспортному засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем AUDI А-4, р.н. НОМЕР_1 , яким у напрямку м. Рівне керував водій ОСОБА_17 , перевозячи пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля AUDI А-4, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійної рани з нерівними краями, заокругленими кінцями, пологими стінками та дном, виповненим підлеглими м`якими тканинами на нижній губі справа; семи неправильно-прямокутних саден, вкритих червоно-коричневою кіркою, розташованою нижче рівня оточуючої шкіри біля зовнішнього кута лівого ока, на крилі носа зліва, в ділянці носогубного трикутника зліва та в центрі, на межі слизової верхньої губи, на підборідді зліва; двох неправильно-овальних синьо-фіолетових синців в проекції тіла грудини на рівні прикріплення 3, 4 ребер; неправильно-прямокутного синьо-фіолетового синця в проекції основи великого пальця правої кисті по долинній поверхні; дев`яти неправильно-прямокутних та овальних саден, вкритих червоно-коричневою кіркою, розташованою нижче рівня оточуючої шкіри в проекції обох колінних суглобів по передньо-внутрішніх поверхнях, розташованих в 38 см від підошвової поверхні ступні; чотирьох неправильно-прямокутних подібних саден в середній частині лівого стегна по зовнішній поверхні, розташованих в 65 см від підошвової поверхні ступні; двох овальних східних саден, розташованих в 70 см від підошвової поверхні ступні у верхній частині лівого стегна по задній поверхні; щілиноподібної рани з нерівними краями, заокругленими кінцями, пологими стінками та дном, виповненим підлеглими м`якими тканинами в середній частині лівого стегна по зовнішній поверхні, розташованої в 75 см від підошвової поверхні ступні; перелому гілок нижньої щелепи з обох сторін та лівої виличної кістки з темно-червоними крововиливами в місцях перелому; перелому луски лівої скроневої кістки, що переходить на основу черепа по піраміді лівої скроневої кістки на межі передньої та середньої черепних ямок і розповсюдженням лінії перелому на турецьке сідло довжиною 17 см; крововиливів в шлуночки головного мозку об`ємом до 20 мл темно-червоної рідкої крові; темно-червоних крововиливів в м`які тканини грудної клітки на рівні прикріплення 4-х ребер; розриву нижньої долі правої легені довжиною 4 см, ускладеного гемотораксом; темно-червоних крововиливів біля коренів легень; чотирьох розривів правої долі печінки з частковим її розмізженням довжиною від 8,5 см до 16 см, ускладених гемоперитонеумом; крововиливів в навколониркову клітковину справа; розриву селезінки по діафрагмальній поверхні довжиною 8 см, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_17 .

Пасажир автомобіля AUDI А-4, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_19 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому стінок лобних пазух двобічно, решітчастої кістки з пневмоцефалією; уламкового перелому кісток носа; уламкового перелому передньої стінки гайморової пазухи з поширенням перелому на задньо-латеральну стінку та медіальну стінку пазухи; перелому медіальної та нижньої стінок правої орбіти; переломів передньої та медіальної стінок гайморової пазухи праворуч, а також подвійного перелому нижньої щелепи на рівні шийних суглобових відростків; забійної рани на підборідді; закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Пасажир автомобіля AUDI А-4, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого двобічного перелому нижньої щелепи, забійної рани на нижній губі, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Пасажир автомобіля AUDI А-4, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_15 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому правої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Пасажир автомобіля AUDI А-4, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_16 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку на рівні потиличних часток; уламкового перелому латеральної, медіальної та нижніх стінок лівої орбіти; перелому кісток носу із зміщенням; геносинуситу на рівні гайморових пазух та комірок решітчастої кістки, а також закритих переломів правого стегна в середній третині, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_6 покарання менш суворе ніж позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України, або покарання не більше ніж 4 (чотири) роки позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на строк не більше 2 (два) роки, із застосуванням ст. 75 КК України, та без позбавлення права керування транспортними засобами. Також просить дослідити матеріали кримінального провадження у повному обсязі.

Звільнити ОСОБА_20 від сплати судових витрат, які були понесені під час досудового розслідування та судового розгляду на проведення судових експертиз.

Вважає, що ухвалюючи відносно ОСОБА_6 вирок та призначаючи йому покарання суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог КПК України, неповноту, оскільки розглянув провадження у відсутність потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , не з`ясувавши у них обставини справи та їх відношення до призначеного покарання обвинуваченому.

На думку захисника, посилання суду першої інстанції на заяви потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі є безпідставними та є порушенням його права на захист.

Не врахував суд і те, що перед тим як сідати за кермо автомобіля AUDI А-4, водій ОСОБА_17 та пасажири керованого ним транспортного засобу вживали алкогольні напої у нічному клубі, а водій перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вважає, що це повинно було бути враховано під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, що залишилось поза увагою та належною правовою оцінкою суду першої інстанції при визначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, як і те, що на передньому пасажирському сидінні до зіткнення перебувало двоє пасажирів.

Вважає, що отримані ОСОБА_10 та ОСОБА_19 тілесні ушкодження могли утворитись під час їхнього перебування на передньому пасажирському сидінні керованого ОСОБА_17 автомобіля AUDI А-4, що також мав би врахувати суд першої інстанції.

На думку захисника, висновок експертизи №16745/23-52 від 04.09.2023, свідчить про недотримання водієм автомобіля AUDI А-4, р.н. НОМЕР_8 , ОСОБА_17 вимог ПДР та значне перевищення швидкості, що призвело до зіткнення з вантажним автомобілем під керуванням водія ОСОБА_20 , у зв`язку з чим захист вважає, що вина у даній дорожньо-транспортної пригоди є їхньою обоюдною, на що мало бути звернуто належну увагу під час досудового розслідування, чого не було дотримано та що залишилось поза правильною оцінкою суду першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної уваги та правильної правової оцінки дослідженому висновку судової комісійної автотехнічної експертизи обставин зіткнення обох автомобілів №24-26 від 12.02.2025.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної правильної правової оцінки показам свідка ОСОБА_21 надані під час слідчого експерименту, які також підтвердила свідок ОСОБА_22 під час допиту та на слідчому експерименті, про те, що автомобіль AUDI А-4, р.н. НОМЕР_8 , рухався зі швидкістю, яка перевищує 80-90 км/год, яка у даному випадку була недопустимою, що стало однією із причин його зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_23 ..

Посилається на те, що судом були допитані свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які підтвердили факт надання потерпілим невідкладної медичної допомоги, однак це при призначенні покарання враховано не було.

Зазначає, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було отримано висновки експерта ОСОБА_27 №2968, №2970 та №2971 від 24.09.2019, з яких вбачалось, що троє людей перебувало на передніх сидіннях та троє на задніх, вищенаведені обставини не були з`ясовані органом досудового розслідування та їх не врахував суд.

Свої показання свідок ОСОБА_27 підтвердила у судовому засіданні, що, на думку захисника, мало стати підставою для дослідження судом першої інстанції вищевказаних обставин, в тому числі предметом належної оцінки та підставою для спростування неправдивих показань ОСОБА_10 щодо фактичного перебування пасажирів у салоні автомобіля AUDI А-4, р.н. НОМЕР_8 , під часу руху та керування ним ОСОБА_17 , чого не було дотримано.

На думку апелянта судом в повній мірі не враховано те, що обвинувачений сприяв слідству, його поведінку після ДТП, а зокрема допомогу потерпілим, поганий стан його здоров`я, наявність утриманців та їх поганий стан здоров`я, позитивні характеризуючі дані про особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілих, прокурора, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними. Як вбачається з апеляційної скарги захисника та пояснень обвинуваченого ними не оспорюється доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, однак вони вважаються, що причиною ДТП також є протиправна поведінка водія ОСОБА_17 .

Не оспорюється в апеляційних скаргах також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Твердження захисника ОСОБА_7 , що у вчиненні ДТП також наявна вина іншого водія ОСОБА_17 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, взяв до автомобіля понаднормову кількість пасажирів, перевищив швидкість, то слід зазначити наступне.

Як слідує з висновку експерта № 1/1487 від 06.02.2020 року водій ОСОБА_17 не мав технічної можливості зупинити керований транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим попередити його настання. Невідповідність дій водія ОСОБА_17 вимогам п. 10.1 чинних ПДР не перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням даного зіткнення. В умовах розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія ОСОБА_17 не суперечили вимогам п. 12.3 чинних ПДР. В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 16.13 чинних ПДР і вказана невідповідність дій цього водія знаходиться в прямому причинного зв`язку з настанням даного зіткнення. З технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали невідповідаючі вимогам п.п. 10.1 та 16.13 чинних ПДР дії водія автопоїзда "Volvo", р.н. НОМЕР_7 у складі з напівпричепом "GRAS", р.н. НОМЕР_5 ОСОБА_6 , які проявилися у тому, що він перед виконанням запланованого маневру не переконався у можливості його безпечного завершення.

Згідно висновку експертів № 24-26 судової комісійної автотехнічної експертизи обставин зіткнення автопоїзда у складі тягача Volvo FH400, р/н НОМЕР_3 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24, р/н НОМЕР_5 та автомобіля Audi А4, р/н НОМЕР_1 від 12.02.2025 в умовах події швидкість автомобіля Audi А4 перед зіткненням становила близько 82 км/год, а швидкість автопоїзда у складі тягача Volvo FH400 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24 близько 11 км/год. Швидкість автомобіля Audi А4 перед гальмуванням, що передувало зіткненню, становила близько 123 км/год. Швидкість автопоїзда у складі тягача Volvo FH400 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24 в маневрі розвороту з моменту виникнення небезпеки водію автомобіля Audi А4 до зіткнення становив близько 6,1 м. Фактичні дії водія автопоїзда у складі тягача Volvo FH400 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24 не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 10.4 ПДР. Фактичні дії водія автомобіля Audi А4 не відповідали вимогам пунктів 12.6 ґ і 12.9 б ПДР. Невідповідностей вимогам пункту 12.3 ПДР в діях водія автомобіля Audi А4 не вбачається. Виконанням вимог пунктів 10.1 і 10.4 ПДР водій автопоїзда у складі тягача Volvo FH400 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24 мав технічну можливість запобігти ДТП. Автопоїзд у складі тягача Volvo FH400 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24 не встигне покинути смугу руху автомобіля Audi А4 за умов руху останнього з допустимою швидкістю на цій ділянці дороги (110 км/год). Оскільки водій автопоїзда у складі тягача Volvo FH400 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24 належним виконанням вимог пунктів 10.1 і 10.4 ПДР мав технічну можливість запобігти зіткненню, а водій автомобіля Audi А4 шляхом виконання вимог пункту 12.3 ПДР не мав такої можливості (як при фактичній, так і допустимій на цій ділянці дороги швидкості), то в причинному зв`язку з фактом ДТП перебувають фактичні дії водія автопоїзда у складі тягача Volvo FH400 з напівпричепом-самоскидом Gras GS24, які не відповідали вимогам пунктів 10.1 і 10.4 ПДР (а.с. 113-155 т. 8).

За таких обставин, порушення ПДР України водієм ОСОБА_17 на які вказує захист не перебувають в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, які настали виключно через недотримання обвинуваченим вимог п.п. 10.1 і 10.4 ПДР, а тому ці обставини не можуть враховуватися судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , в тому числі і як обставини, які пом`якшують його покарання, а діям ОСОБА_17 могли б бути надана правова оцінка згідно з нормами КУпАП, якби через грубу необережність обвинуваченого він не загинув.

Твердження захисника, що суд не допитав потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 не впливають на правильність висновків суду та не істотним порушенням вимог КПК України, оскільки вони звернулись до суду із заявою про розгляд справи без участі, враховуючи їх емоційний та фізичний стан, просили призначити покарання ОСОБА_6 у виді реального позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а тому суд взяв до уваги думку цих потерпілих щодо міри покарання. При цьому, сторона захисту на участі цих потерпілих у судовому засіданні, як і свідка ОСОБА_28 , не наполягала, участь потерпілих в судовому засіданні не була визнана обов`язковою, а потерпілий не зобов`язаний давати показання, оскільки це є його правом.

Крім того, з журналу судового засідання від 25.10.2022 року вбачається, що свідок ОСОБА_28 являється рідним братом потерпілої ОСОБА_29 , яка втратила з ним зв`язок через війну в Україні, оскільки він проживає на території росії.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, оскільки суд сприяв стороні захисту у дослідженні всіх обставин кримінального провадження, задовольняв клопотання про допит свідків, призначення експертиз, тощо.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, характеристику за місцем навчання у Хмельницькому професійному ліцеї електроніки, подяку ГО "Допоможи дитині" та довідку настоятеля храму Свято-Покровської церкви с. Новий Світ Городоцького району, згідно яких обвинувачений характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні двоє малолітніх дітей, в тому числі власну дитину, яка народилася хворою та перебуває на стаціонарному лікуванні, а також дитину дружини від першого шлюбу, тривалий час працює водієм вантажних автомобілів, які здійснюють перевезення зернових культур.

Крім того, суд взяв до уваги фактичні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вчинив хоча і необережний, однак тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини, у вчиненому розкаявся та вибачився перед потерпілими через п`ять з половиною років після ДТП, заподіяну шкоду не відшкодував.

Також суд належним чином врахував думку потерпілих, які в категоричній формі наполягали на призначенні обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Аргументи захисника, що обвинувачений характеризується виключно з позитивної сторони, має на утриманні двох дітей, одна з яких хвора з народження, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке було призначене в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 дружини, яка має проблеми зі здоров`ям та потребує стороннього догляду не спростовую висновків суду про обґрунтованість призначення покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Доводи апелянта, що ОСОБА_6 має хронічні захворювання та потребує систематичного медичного обстеження є неспроможними, оскільки стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього захворювань, не є визначальною обставиною, яка враховується при призначенні покарання, а може бути підставою для звільнення засудженого від його відбування у відповідності до п.6 ч.1 ст.537 КПК України, в разі наявності для цього підстав.

Аргументи захисника, що при призначенні реальної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 його родина залишиться без засобів для існування, не можуть бути підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж призначено судом.

Крім того, чинне законодавство передбачає систему соціального захисту для вразливих верств населення, а засуджені до позбавлення волі не позбавлені права на оплачувану працю.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ч.1 ст.69 КК України, колегія суддів визнає їх безпідставним та зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто умовою застосування положень ч.1 ст.69 КК України є встановлення судом не менше двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з тим, судом першої інстанції в даному кримінальному провадженні, як зазначено вище, встановлено лише одну пом`якшуючу покарання обставину визнання вини.

Також обвинуваченим не відшкодовано шкоду потерпілим, а лише в судових дебатах суді першої інстанції він повідомив, що він лише має намір її відшкодувати.

Таким чином, враховуючи відсутність двох і більше пом`якшуючих обставини, усі інші обставини провадження та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, думку потерпілих підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України апеляційним судом не встановлено.

На переконання колегії суддів стороною захисту не наведено переконливих підстав про доцільність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України, а наслідки спричинені ДТП, смерть однієї людини та спричинення тяжких тілесних ще одній особі, тілесних ушкоджень середньої тяжкості трьом особам, свідчить про відсутність таких виключних правових підстав

Крім того, апеляційний суд враховує думку всіх потерпілих, які наполягали на реальному позбавленні волі обвинуваченого ОСОБА_6 .

З врахуванням цих обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання в межах санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо звільнення ОСОБА_6 від сплати витрат судових витрат, які були понесені під час досудового розслідування та судового розгляду, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, процесуальні витрати - це визначені у законі грошові витрати, які понесли сторони та інші учасники кримінального провадження у зв`язку зі здійсненням провадження, які можуть бути стягнуті з обвинуваченого, на розслідування справи якого були затрачені, або звернені на рахунок держави.

Відповідно до положень ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Аналізуючи вищенаведену норму закону, можна дійти висновку, що законодавець чітко ставить вимогу перед судом у разі постановлення обвинувального вироку про необхідність стягнення з винної особи усіх документально підтверджених витрат на проведення експертиз у рамках кримінального провадження.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування було призначено ряд експертиз. Загальна вартість вказаних експертиз становить 93 139 грн.

Таким чином, оскільки в цьому кримінальному провадженні було призначено та проведено ряд експертних досліджень, вартість яких документально підтверджена, то витрати понесені на їх проведення у розумінні вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню із особи, визнаної винуватою та засудженої вироком місцевого суду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Пулинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: