Справа № 344/5527/26
Провадження № 1-кс/344/2378/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури продовження запобіжного заходу застави в частині покладених обов`язків в рамках кримінального провадження № 0000054 від 30.01.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 30.01.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Прокурором в клопотанні вказано, що відповідно до наказу Начальника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №58 о/с від 18.02.2022 майора поліції ОСОБА_4 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 2 (смт. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Таким чином, ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу.

Прокурором в клопотанні зазначено, що 30 січня 2026 приблизно о 16 год 20 хв водій ОСОБА_4 , керуючи службовим автомобілем марки Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався у світлу пору доби прямою ділянкою автомобільної дороги Т0902, 15 у селі Сваричів Калуського району Івано-Франківської області по вул. Франка, у напрямку с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області. В той час, попереду його автомобіля, у попутному до ОСОБА_4 напрямку, рухався автомобіль марки «Citroen».

Надалі, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення п. 1.2 Розділу 1, п. 1.5 Розділу 1, пп. «б» п. 2.3 Розділу 2, пп. «д» п. 2.3 Розділу 2, пп. «а» п. 2.9 Розділу 2, п. 12.3. Розділу 12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу, швидкість реакції та унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, керуючи технічно справним автомобілем марки Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вищевказаною ділянкою автодороги Т0902 сполученням Креховичі-Дзвиняч у селі Сваричів по вул. Франка у напрямку села Креховичі Калуського району Івано-Франківської області із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, без причин технічного характеру, не переконавшись, що подальший рух із обраною швидкістю буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, почав обгін автомобіля марки «Citroen» та виїхав на зустрічну смугу руху, де не впорався з керуванням та, допустив зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля із правою частиною автомобіля марки Mercedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі для зустрічного напрямку руху біля АЗС «Експрес», та після цього знову виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з правою частиною автомобіля марки Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку зі значно меншою швидкістю, та намагався уникнути зіткнення.

У результаті порушення ОСОБА_4 вказаних пунктів ПДР сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «Nissan» моделі «Primera», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітки, перелому ІІІ, IV, V, VI, VII-го ребер справа. Правобічний травматичний субтотальний пневмоторакс. Забій правої легені. Забій поперекового відділу хребта. Рвана рана IV пальця лівої кисті.

Як зазначено прокурором в клопотанні, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події 30.01.2026 із план-схемою та фототаблицею до нього; протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2026, згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння; висновком інженерно-транспортної експертизи від 25.02.2026 № CE-19/109-26/1925-IT; висновком інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2026 № CE-19/109-26/1498-IT; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Стороною обвинувачення в клопотанні вказано, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.01.2026 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 199 680 грн., яка 02.02.2026 внесена та підозрюваного звільнено із ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Строк досудового розслідування кримінального провадження обчислюється з 31.01.2026, тобто з моменту повідомлення ОСОБА_4 про підозру і становить два місяці тобто до 31.03.2026. Строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначених слідчим суддею закінчується 31.03.2026 року.

На думку сторони обвинувачення, приймаючи до уваги те, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу застави немає, досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, найбільш доцільним є продовження обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначених ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.01.2026 року.

Необхідність продовження строку дії обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.01.2026 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як зазначає прокурор, що застосування запобіжних заходів (продовження обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді) можливо при наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України:

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Окрім цього, ОСОБА_4 , безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце злочину та переховувався від працівників правоохоронного органу до моменту його затримання, у зв`язку з чим, існує реальна загроза що останній буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 будучи колишнім працівником поліції, може впливати на свідків та потерпілого, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тілесні ушкодження потерпілої. Вказаний злочин вчинений ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді поліцейського офіцера громади, який повинен бути прикладом неухильного дотримання вимог закону і принципу верховенства права, а не самому вчиняти правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин сторона обвинувачення вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважає, що вищевказане свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України без продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладено на підозрюваного ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.01.2026 року, у зв`язку із чим прокурор звернувся із вказаним клопотанням до слідчого судді.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник не заперечили щодо задоволення даного клопотання.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного, та які згідно з ч. 6 цієї статті можуть бути покладені на строк не більше двох місяців, а при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження, п.4 ч. 3 ст. 219 КПК України передбачено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, ч.4 даної статті передбачено можливість продовження строку досудового розслідування.

30.01.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.01.2026 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 199 680 грн., яка 02.02.2026 внесена та підозрюваного звільнено із ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 24.03.2026 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000054 від 30.01.2026 року до 4-ьох місяців, тобто до 31.05.2026 року.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події 30.01.2026 із план-схемою та фототаблицею до нього; протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2026, згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння; висновком інженерно-транспортної експертизи від 25.02.2026 № CE-19/109-26/1925-IT; висновком інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2026 № CE-19/109-26/1498-IT; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкцією статті за яке передбачено позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

Прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри та продовження існування ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_4 будучи колишнім працівником поліції, матиме можливість впливати на свідків та потерпілого, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Також, оцінюючи можливість впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків та потерпілих з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність продовження строку дії покладених в межах запобіжного заходу застави обов`язків.

Ризик перешкоджати кримінальному іншим чином.

Даний ризик є реальним, оскільки без продовження строку дії обов`язків, визначених ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу, останній матиме можливість не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Крім цього, в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено, що покладені на підозрюваного обов`язки, є співмірними та доцільними задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження, які в свою чергу належним чином гарантують запобігання встановленим ризикам.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовживши покладені на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - обов`язки до 24 травня 2026 року включно.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 193, 194, 199, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії покладених в межах запобіжного заходу застави на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 24 травня 2026 року включно, обов`язків, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1