Провадження № 1-кп/554/13/2026
У Х В А Л А

09 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002593 від 29.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження № 0002593 від 29.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

У підготовчому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання посилався на те, що 03.11.2022 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовжений та спливає 13.02.2026 року. Зазначав, що на даний час існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду; впливати на потерпілого, свідків та інших обвинувачених; продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Застосування більш м`якового запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не дасть змоги запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 надав клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. Вказував, що обвинувачений вцілому має позитивну характеристику, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, батька пенсіонера, який має проблеми зі здоров`ям, а також гарантію роботодавця про працевлаштування.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

За вимогами частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.

Частиною 1 ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч.1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до п.п.4,5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що, в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0002593 від 29.09.2023, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 03 листопада 2023 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, розмір застави не визначався.

Ухвалами Шевченківського районного суду міста Полтави запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_4 був неодноразово продовжений, останній раз терміном до 13 лютого 2026 року.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності та проти волі людини, офіційно непрацевлаштований, має на утриманні дитину 2016 року народження.

Викладене свідчить, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КІІК України, а саме: ОСОБА_4 може вчинити дії спрямовані на переховування від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого обвинуваченого, володіючи інформацією про місце їх проживання, з метою схилити останніх до надання показів на його користь, перешкоджаючи встановленню дійсних обставин справи; вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи відсутність у останнього законних джерел існування та наявність попереднього досвіду вчинення корисливих кримінальних правопорушень наявний ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки, у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, так як вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, ухилитися від суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Матеріали справи не містять жодних даних, що вік та стан здоров`я обвинуваченого не дозволяють йому перебувати під вартою.

Враховуючи викладене, а також характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, що має високий рівень суспільної небезпеки, виходячи із вимог частини ч.1 ст. 197 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про доцільність продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави, згідно п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, а також про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу. Надані документи відносно батька обвинуваченого не містять відомостей, що він потребує стороннього догляду, про відсутність інших осіб, які б могли такий догляд здійснювати. Доводи сторони захисту та долучені до клопотання документи не свідчать про зменшення суспільної небезпечності діяння, інкримінованого останньому та не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Крім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби. В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу посилався на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу під час досудового розслідування, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась. Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 не заперечували.

Захисник ОСОБА_8 у підготовче засідання не з`явився. Обвинувачений ОСОБА_5 вважав за можливе вирішити питання запобіжного заходу у його відсутність, у зв`язку із отриманням правової допомоги від адвоката ОСОБА_6 .

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, прийшов до наступного висновку.

За вимогами частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд зазначає наступне.

Встановлено, що ухвалою суду від 23 лютого 2024 року ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту, із зміною умов його відбування, а саме у нічний час доби. Надалі ухвалами суду строк дії обраного запобіжного заходу неодноразово продовжувався однак закінчився 13 липня 2025 року.

Ухвалами Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 липня 2025 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком до 07 вересня 2025 року, а в подальшому продовжено терміном до 13 лютого 2026 року.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який одружений, має вищу освіту, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий.

Також враховує характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, а також те, що у разі доведення вини у вчиненні вказаного особливо тяжкого злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відповідає характеру і тяжкості діяння, яке обвинуваченому інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, існування яких прокурором доведено, тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу та про доцільність обрання домашнього арешту в нічний час доби із визначенням процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із визначенням процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181, 183, 193-194, 196, 315, 331, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» строком на шістдесят днів, тобто до 09 квітня 2026 року.

Копію ухвали направити в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 год вечора до 06.00 год ранку, терміном до 09 квітня 2026 року року, поклавши на нього обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон з України;

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілим та свідками.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.02.2026 року о 16.00 год.

Суддя ОСОБА_1