Провадження 11-кп/824/3852/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2026 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2026 року ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 квітня 2026 року із визначенням застави у розмірі 150 000 грн та в разі її внесення, покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано характер та тяжкість кримінального правопорушення, який інкримінується ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проте притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, його майновий та сімейний стан, обставини вчинення останнім інкримінованого йому злочину, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів, які б унеможливлювали утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, що на думку суду, свідчить про недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам. Також судом вказано, що визначення застави у розмірі 150 000 грн достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, обвинувачений подав на неї апеляційну скаргу, у якій вказав на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, клопотання не містить посилань на докази, які б обґрунтовували наявність відповідних ризиків, а під час судового засідання докази їх існування до клопотання не додавалися та суддею не досліджувалися. Крім того, визначений розмір застави з урахуванням матеріального становища обвинуваченого та відсутності у нього джерел доходу свідчить про формальний підхід до застосування альтернативного запобіжного заходу, оскільки встановлена в ухвалі сума є для нього непомірною. Просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою визначити помірний розмір застави у сумі 90 000 грн із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого;

вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого було вирішене на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Ці обставини привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. У зв`язку із цим суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду ґрунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочинів. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Із урахуванням тяжкості вчинених злочинів та обставин їх вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів враховує і те, що до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із альтернативою у виді застави. Оцінюючи розмір альтернативного запобіжного заходу, у контексті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, встановлений розмір застави не видається надмірним та по суті, із урахуванням сукупності констатованих ризиків здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки матиме достатній стримуючий вплив.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2026 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 13 квітня 2026 року відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2026 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 13 квітня 2026 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4