УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 336/1349/26

провадження № 51-1043ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 березня 2026 року,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на указане вище судові рішення, де висуває вимогу про його скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Подану на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 березня 2026 року касаційну скаргупідписано ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 .

Перелік документів, якими підтверджуються повноваження представника у кримінальному провадженні, визначено у положеннях ст. 50 КПК у взаємозв`язку з іншими нормами цього Кодексу, які визначають повноваження представника тієї або іншої особи певного статусу. До таких документів законодавець відносить: 1) свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордер, договір із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Імперативна вимога щодо надання документів, необхідних для підтвердження повноважень захисника чи представника тієї або іншої особи певного статусу у кримінальному провадженні, знаходить своє відображення в ч. 1 ст. 50 КПК, приписам якої надано тлумачення у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17 (провадження

№ 51-9792кмо18) щодо застосування цієї норми права.

Всупереч зазначеним вимогам закону, на підтвердження своїх повноважень на представництво ОСОБА_5 . ОСОБА_4 додав лише ордер на надання правничої допомоги від 17 березня 2026 року, натомість копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що є обов`язковим для підтвердження повноважень представника на участь у кримінальному провадженні, до касаційної скарги не додано.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно керуватися положеннями ст. 433 КПК, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 не зазначає яких саме порушень допустився апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за його апеляційною скаргою, з огляду на приписи ст. 399 КПК у взаємозв`язку з положеннями статей 307, 309 цього Кодексу.

ОСОБА_4 лише формально зазначає про порушення апеляційним судом норм процесуального права та недотримання усталеної практики Касаційного кримінального суду.

Формальні та неконкретизовані твердження про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, який переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд стороною, що безпосередньо виходить із приписів ч. 2 ст. 433 та ч. 3 ст. 26 КПК, а тому не може самостійно відшуковувати відповідні підґрунтя для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 березня 2026 року залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3