Справа № 487/1142/26
Провадження № 1-кс/487/1115/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , про арешт вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001067 від 02.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2026 прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001067 від 02.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України, звернулась до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: Мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro», ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 .

Підставою для внесення клопотання зазначено те, що вилучене майно є тимчасово вилученим, може підтверджувати факти і обставини вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001067 .

Прокурор у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

З урахуванням приписів ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання було проведено за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що в проваджені СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0001067 від 02.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення можливо причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

14.02.2026 було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: Мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro», ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3

Постановою слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 14.02.2026 вищезазначені вилучені речі визнані речовим доказом.

За змістом ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором доведено, що вилучені речі (документи) відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на ці речі (документи) для забезпечення збереження їх як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаних документів. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити .

Накласти арешт на речі вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: Мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro», ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1