Справа №523/6269/26
Провадження №1-кс/523/3456/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності слідчого, підозрюваної, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одеса, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернівці, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої.

Зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 258 ч.2 КК України, -

Встановив:

До Пересипського районного суду міста Одеси звернувся старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_5 із клопотанням, яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 діб без визначення розміру застави.

За змістом клопотання, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000200 від 26.03.2026 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 258 ч.2 КК України.

Так, достовірно відомо, що у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р., який неодноразово продовжений та діє до теперішнього часу.

ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обстави отримала від невстановленої досудовим розслідування особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, в період березня 2026 року до 25.03.2026 року на крос платформу систему миттєвого обміну повідомленнями з функціями обміну текстовими, голосовими та відео повідомленнями, а також стікерами, фотографіями і файлами різних форматів каналу «Telegram» завдання щодо вчинення терористичного акту, а саме виготовлення вибухового пристрою та в подальшому здійснити підрив вантажного автомобілю за допомогою вибуху, який би створив небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяв значної майнової шкоди чи інших тяжких наслідків з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів.

У період березня 2026 року ОСОБА_7 , прибувши до міста Одеси, де тимчасово проживала за адресом: АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи намір на вчинення диверсій та терористичних актів зокрема на території міста Одеси, виготовила радіокерований саморобний вибуховий пристрій, який помістила до пакету марки «Обжора».

Надалі, 25.03.2026 року в ході спілкування за допомогою «Telegram» ОСОБА_7 отримала від невстановленої досудовим розслідування особи, з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації, інструкції щодо правильного виконання отриманого злочинного завдання, розташування закладки вибухового саморобного пристрою та необхідності дотримання заходів конспірації.

В той же день, 25.03.2026 року о 23:15 годині, ОСОБА_7 на виконання загального спільного плану, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з співробітником спеціальних служб Російської Федерації прибула за адресом: м. Одеса, вул. Церковна, 29, де поклала вищевказаний пакет марки «Обжора», в якому знаходився саморобний вибуховий пристрій, під бензобак поблизу лівого переднього колеса (зі сторони водія) припаркованого вантажного автомобілю марки «Рено Т460» державний номер НОМЕР_1 , після чого відійшовши на відстань приблизно 15 метрів, здійснила телефонний дзвінок з одного зі своїх мобільних телефонів на мобільний телефон, який був встановлений як детонатор на виготовленому нею саморобному вибуховому пристрої, однак вибух не відбувався по незалежним від неї причинам.

За даним фактом відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 258 ч.2 КК України 26.03.2026 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200.

26.03.2026 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 258 ч.2 КК України, як закінчений замах на терористичний акт, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади, службовими особами цих органів, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, а саме протоколом огляду місця події від 25.03.2026 року відповідно до якого під вантажним автомобілем марки «Рено Т460» державний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресом: м. Одеса, вул. Церковна, 29, було виявлено саморобний вибуховий пристрій в пакеті «Обжора»; актом про перевірку об`єкта на наявність вибухових матеріалів за №281 від 26.03.2026 року, відповідно якому під вантажним автомобілем марки «Рено Т460» державний номер НОМЕР_1 був виявлений радіокерований саморобний вибуховий пристрій, який знаходився в пакеті марки «Обжора», який складався з корпусу емальованого бідону ємкістю 3-5 літрів, готових вражаючих елементів (гайок на 24 та 8мм, які за допомогою клейкої стрічки під`єднані до бідону), заряду вибухової речовини виготовленої на основі аміачної селітри, саморобних засобів ініціювання вибуху двох полімерних шприців об`ємом 10мл кожний заповнених саморобною вибуховою речовиною типу триперикисацетон, в середину яких поміщено саморобні електро сірники, які виготовлені з лампочок новорічної гірлянди та двох мобільних телефонів марки «Сігма» з картками оператору Київстар з під`єднаними до них дротами від саморобних електродетонаторів, які були закріплені поверх шару готових вражаючих елементі (гайок) за допомогою липкої стрічки - скотчу; протоколом обшуку від 26.03.2026 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресом: АДРЕСА_2 , в ході якого був виявлений мобільний телефон марки «ZTI» з відеозаписом моменту замаху на підрив вантажного автомобілю; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 26.03.2026р., речовими доказами та іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Також встановлено, що ОСОБА_7 26.03.2026 року о 12:30 годині була затримана в порядку ст.ст.208, 615 КПК України.

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що особа підозрюється у вчиненні в умовах воєнного стану особливо тяжкого кримінального правопорушення за ст.258 ч.2 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, даний злочин відноситься до категорії терористичного акту, а саме вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання тяжких наслідків, спрямованого проти громадської безпеки та залякування населення; підозрювана, будучи обізнаною про тяжкість покарання, у разі визнання особи винною, а також часткової не контрольованості державних кордонів України у зв`язку з бойовими діями, може переховуватись від органів досудового розслідування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом надання невстановленим особам будь-якої інформації; незаконно впливати на свідків, оскільки стороні захисту надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням анкетних даних двох свідків, яким відомі обставини вчинення інкримінованого злочину; виходячи з характеру кримінального правопорушення, яке має прямий умисел, не виключається ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, що підтверджується метою завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого, так як вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст.258 ч.2 КК України, свідомо вчинила інкримінований їй злочин, на даний час досудове слідство триває, поведінка підозрюваної на думку прокурора дає підстави вважати, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування, умисно ухилятися від явки до суду та слідчого з метою уникнення притягнення кримінальної відповідальності, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно пливати на свідків, тому з метою запобігання ризикам більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора не забезпечать належної поведінки ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_4 заперечуючи проти задоволення клопотання, вказала на не пропорційність тримання під вартою з урахуванням віку підзахисної, її процесуальної поведінки, посилаючись на характеристику за місцем мешкання ОСОБА_7 , яка надана сусідами, зазначаючи, що треба враховувати не формальні ризики, а особу підзахисної, яка знаходиться на етапі формування особистості, вважаючи, що тримання під вартою для такої молодої дівчини є надмірним, ОСОБА_7 вину визнає, що свідчить про відсутність ризику, співпрацює та готова продовжувати співпрацювати з органом досудового розслідування, позитивно характеризується за місцем роботи, водночас повідомляючи, що ОСОБА_7 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні за психічним захворюванням, здійснює прийом психотропних речовин, підтверджуючи копіями документів, з огляду на викладене просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави.

Підозрювана ОСОБА_7 приєдналася до думки захисника, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказуючи, що їй потрібно пройти повноцінне лікування в психіатричній лікарні.

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_5 у своїй промові підтримав своє клопотання у повному обсязі, звертаючи увагу суду, що вибуховий пристрій цинічно був підкладений саме під бензовоз, підозрювана зафільмувала результати своїх дій на телефон, відповідний відео запис був виявлений у мобільному телефоні марки «Нокіа», який був вилучений під час обшуку, як з`ясовано особа притягується до кримінальної відповідальності за ст.309 КК України у м. Чернівці, де її оголошено у розшук, тому ризики є реальними, просив задовольнити клопотання за викладених в ньому підстав.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, допитавши підозрювану, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступними підставами.

На обґрунтування наведеної версії розвитку подій слідчим додано до клопотання низку документальних доказів, дослідивши які слідчий суддя прийшов до висновку, що викладені обставини вчинення дій, інкримінованих ОСОБА_7 із високою ймовірністю мали місце та могли бути вчинені за описаних у клопотанні обставин, що є достатнім для вирішення питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу.

Підставою та метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 згідно клопотання слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ст.258 ч.2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може вдатися до спроб будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, умисно ухилятися від явки до слідчого та суду, а також попередження вчинення нею нового злочину. Більш м`які запобіжні заходи, на думку слідчого та прокурора не забезпечать належної поведінки підозрюваної.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі конкретні обставини.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею ст.194 ч.1 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст.197 ч.1 КПК України регламентовано, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд також враховує, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним дій, перелік яких визначений у ч.1 ст.177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створить загрозу суспільству.

Виключних обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів, які є вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та забезпечити належної поведінки ОСОБА_7 .

Таким чином, на підставі наданих суду матеріалів, які сторона обвинувачення вважає достатніми для обґрунтованості підозри, дослідженими у судовому засіданні, не виходячи за межі означеного клопотання, не даючи оцінку доказам щодо доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій, оскільки дані питання вирішуються на стадії судового провадження та не є предметом розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування, в силу характеру та суті пред`явленої ОСОБА_7 підозри, зважаючи на особу підозрюваної, спосіб її життя, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує у разі визнання особи винною, та одночасної потреби у проведенні певних слідчих дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, приймаючи до уваги специфіку інкримінованого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого відповідно ст.12 КК України, за наявності встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що для забезпечення належного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що на думку суду у даному випадку є виправданим.

Крім того, статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання особою обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому положеннями ст.176 ч.6 КПК України регламентовано, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Разом з цим, за змістом положення ст.183 ч.4 п.5 абзац 3 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-4421 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, яке вчинене в умовах воєнного стану за попередньою змовою, суд на момент розгляду даного клопотання не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.132, 176-178, 182-183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернівці, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 24.05.2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення і обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 26.03.2026 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 24.05.2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_10