ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 26 лютого 2026 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001918 від 30 грудня 2025 року, щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у

м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 26 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , та продовжено ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.03.2026 року включно. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень 00 коп., зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є достатньою та обґрунтованою для продовження запобіжного заходу. На думку слідчого судді слідчим та прокурором доведені ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має достатньо міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні нового особливо тяжкого злочину, маючи не зняту та не погашену судимість. Вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки не зможуть запобігти встановленим ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем реєстрації.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги підозрюваний посилається на те, що підозра не є обґрунтованою, так як він не вчиняв інкримінований йому злочин. Зазначає, що зміст клопотання слідчої суперечить дійсним обставинам справи, матеріали кримінального провадження не містять доказів вчинення ним кримінального правопорушення, проведені слідчі дії вказують на те, що сліди взуття не його, слідів предмету зламу не виявлено, після спливу 2 місяців після його затримання предметів злочину виявлено так і не було. Зауважує, що останній аркуш повідомлення про підозру не містить дату погодження прокурором, а саме не зазначено число і місяць, а протокол роз`яснення права на захист не містить часу початку та закінчення слідчої дії. Вважає, що застава в розмірі 100 000 грн. зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та підтвердить його спроможність забезпечувати себе фінансово.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Якщо суд дійде висновку про неможливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, просить зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, працює неофіційно, докази впливу на свідків та потерпілого відсутні. Зазначає, що при дослідженні протоколу допиту потерпілої судом було встановлено, що особа, яка заволоділа грошовими коштами, фізичною розправою їй не погрожувала, фізичного болю їй завдано не було, предмет, який тримала особа в руці, не застосовувався і погроз на його застосування не було. Посилається на висновок експерта, згідно якого слід взуття, залишений особою на місці події, не належить ОСОБА_8 . Вказує, що у останнього грошові кошти та інші предмети не вилучались.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що на підставі ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як слідує з матеріалів провадження СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001918 від 30 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

30.12.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

31.12.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.02.2026 року. При цьому, строк досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню продовжено до 30.03.2026 року.

Апеляційним судом встановлено, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

Щодо посилань ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що останній аркуш повідомлення про підозру не містить дату погодження прокурором, а саме не зазначено число і місяць, варто зауважити, що зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, і містити відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_8 30 грудня 2025 року підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. При цьому, вказане повідомлення про підозру ОСОБА_8 містить усі обов`язкові та передбачені ст. 277 КПК України відомості.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Проте, ні підозрюваний, ні його захисник даним правом не скористалися.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри та обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , протоколом огляду предмета відеозапису з приміщення АЗС NPG, що розташоване за адресою: пр. Відродження, буд.63Г у м. Кам`янському, іншими доказами у їх сукупності.

З наведених доказів слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості підозри колегія суддів не вважає слушними.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Що стосується доводів апеляційних скарг підозрюваного та захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то на переконання колегії суддів, вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого суді щодо продовження існування ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, і у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, а відтак з високою ймовірністю, з урахуванням недостатньо міцних соціальних зв`язків, відсутності офіційного працевлаштування, це вказує на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Є правильними висновки слідчого судді щодо наявності ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 може шляхом вмовляння, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом спробувати вплинути на потерпілу та свідків за для зміни їх показань на більш вигідні для себе з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Надаючи оцінку ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді суду першої інстанції щодо можливості підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджений, маючи не зняту, не погашену судимість за вчинення корисливих злочинів, та після звільнення з виправної колонії по відбуттю призначеного покарання у виді позбавлення волі знов підозрюється у вчиненні особливого тяжкого корисливого злочину із застосуванням погрози насильством, а тому, з урахуванням відсутності постійного та достатнього джерела доходів, певної схильності до вчинення злочинів, існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі може вчинити інші корисливі злочини.

При цьому, зазначені ризики об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також колегія суддів зауважує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики, з числа передбачених ст.177 КПК України, є виключно вагомими, а вищенаведені обставини поза розумним сумнівом підтверджують продовження існування встановлених ризиків, і те, що запобігти їх реалізації можливо тільки шляхом продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних підозрюваного, а саме, що підозрюваний має постійне місце проживання, працює неофіційно -не є достатньо вагомими і не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існували на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором у вчиненні ним протиправної діяльності, до того ж не зменшують наявних ризиків.

Доводи апеляційних скарг підозрюваного та захисника щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки наведене питання є предметом розгляду виключно суду першої інстанції, та не є предметом розгляду справи даної категорії, а саме щодо застосування запобіжного заходу.

Апеляційний суд до ухвалення рішення суду першої інстанції по суті, позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, повноти досудового розслідування, правильності кваліфікації дій підозрюваного, тощо.

Також, враховуючи тяжкість та фактичні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, особу обвинуваченого, його майновий стан, сімейний стан, беручи до уваги, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного, апеляційний суд вважає, що встановлений судом першої інстанції альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та буде для нього вагомим стримуючим фактором, а достатніх підстав для зменшення розміру альтернативної застави, як на цьому наполягає підозрюваний та його захисник, не вбачається.

Відомостей щодо протипоказань для перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора підозрюваним та його захисником не було надано, як під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції.

Приймаючи рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційні скарги підозрюваного та його захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 26 лютого 2026 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4