Справа № 589/102/24
Провадження № 1-кп/589/215/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 рокум. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шостка Сумської області, громадянки України, офіційно не працюючої, з професійно- технічною освітою, не заміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2023 близько 23 год 00 хв. ОСОБА_4 , перебувала за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; в ході спілкування з останнім - виникла словесна сварка. Після цього, під час з`ясування стосунків, ОСОБА_4 , знаходячись на кухні вищевказаної квартири, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у формі тілесних ушкоджень чи позбавлення життя потерпілого, але не маючи обов`язковою метою вбивство ОСОБА_6 , однак, свідомо припускаючи настання смерті останнього, з мотивів особистої неприязні, тримаючи в руці ніж, нанесла ним ОСОБА_6 один удар в передню частину грудної клітини зліва, в результаті чого останній помер на місці події.

Згідно висновку судово - медичної експертизи №° 196 від 12.12.2023 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини зліва, пошкодження міжреберних м`язів в 4 міжребер`ї зліва, пошкодження-грудної частини аорти, наскрізне пошкодження нижньої долі лівої легені, рідка кров та згортки в лівій плевральній порожнині, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням грудної частини аорти, яке ускладнилося рясною крововтратою, є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_6 .

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 наявність умислу на вбивство потерпілого заперечила. Пояснила, що зранку 11.11.2023 вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 та колишнім чоловіком ОСОБА_7 , який інколи заходив до них у гості, пішли на базар за продуктами. Потім втрьох вони вживали горілку в неї вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Вона протягом дня вжила не більше 200 гр горілки, п`яною не була. Ввечері того ж дня ОСОБА_8 та ОСОБА_9 між собою посварилися. Як вона вважає, конфлікт виник через неї, оскільки колишній чоловік був переконаний, що ОСОБА_8 втрутився в їхню сім`ю, адже вони з ОСОБА_9 мають спільну доньку. Сварка між ними була в кухні, а вона в той час пішла до кімнати. Приблизно після 22 години ОСОБА_8 почав з`ясовувати з нею стосунки, через те, що вона спілкується зі своїм колишнім чоловіком. У цей момент вона стояла біля столу, за яким вони раніше випивали, і щось нарізала чи то хліб, чи то м`ясо, а він сидів праворуч від неї. ОСОБА_10 почав її ображати, висловлювати претензії, лаятися матом і штовхнув. Потім підвівся зі стільця та нахилився над нею і вона була впевнена, що він хоче її вдарити або штовхнути. Вона просила його заспокоїтися та відійти від неї. У цей час вона тримала в правій руці кухонний ніж. Вона повернулася в його бік з ножем в руці, і якось чи штрикнула його ножем чи то він сам нахилився і випадково наштрикнувся. Вона не може точно пояснити, як саме це сталося, але зауважила, що навмисно його ножем не вдаряла, руку з ножем угору не підіймала, цілеспрямовано удар не наносила, а просто повернулася, тримаючи його в руці. Після цього він сказав їй щось на кшталт «придурошна» чи «притирошна» і пішов до туалету. Вона навіть не одразу зрозуміла, що поранила його. Ніж, здається, поклала у раковину на кухні, чи була на ньому кров - не пам`ятає. Де у цей момент перебував її колишній чоловік ОСОБА_11 , не знає, скоріш за все в кімнаті. Точно сказати, скільки ОСОБА_8 пробув у вбиральні, вона не змогла, але їй здалося, що довго. Почувши, як ОСОБА_12 стогне в туалеті, вона пішла за ним і побачила, що він сидить на унітазі, а на футболці в нього кров. Лише тоді вона зрозуміла, що його поранила, запропонувала викликати «швидку», але він відмовився, сказавши, що все буде добре. Після цього вона повернулася на кухню, там вже був ОСОБА_13 . Вона йому сказала, що хоче викликати «швидку», а він відповів, що не треба, бо кров у ОСОБА_12 з`явилася через те, що він випивав і у нього піднявся тиск. Зазначила, що і ОСОБА_11 , і ОСОБА_10 були дуже п`яні. Коли ОСОБА_12 вийшов із туалету, то пішов на кухню, попросив води і після цього впав обличчям вниз на підлогу. Вона перевернула його обличчям догори і побачила багато крові. Оскільки її телефон заряджався в іншій кімнаті, вона з телефону ОСОБА_10 , який лежав на кухні, викликала швидку допомогу, поліцію, зателефонувала подрузі ОСОБА_14 , а потім його батькам. В цей час ОСОБА_11 спав, бо був дуже п`яний. Зазначила, що з моменту удару ножем до моменту смерті ОСОБА_15 пройшло досить багато часу і вона не згодна з експертом з цього приводу. Пояснила, що під час слідчого експерименту була в дуже стресовому стані і сама не розуміла, що казала. Також зазначила, що не мала наміру завдавати потерпілому шкоди, оскільки, якби дійсно хотіла цього, то вдарила б ножем цілеспрямовано в конкретне місце. За її словами, жодного умислу чи мотиву вона не мала, а лише намагалася зупинити його агресію. Пояснила, що вони з потерпілим прожили разом шість років, з яких три останні роки він все частіше її штовхав та бив по обличчю. Через це вона його навіть не пускала додому і відправляла жити до мами, але у поліцію з цього приводу не зверталася. Показала, що дуже шкодує про те що сталося, але ні смерті, ні взагалі завдати якусь шкоду ОСОБА_10 не хотіла.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 пояснив, що у потерпілого ОСОБА_15 було пошкоджено аорту. Він зазначив, що за таких обставин не виключається можливість переміщення потерпілого та його спілкування протягом нетривалого часу, орієнтовно до 5-6 хвилин після отримання поранення. Експерт пояснив, що при пошкодженні аорти наявний надзвичайно високий кров`яний тиск, унаслідок чого крововтрата відбувається дуже інтенсивно. Допустив, що з урахуванням опису згортання крові, встановленого за результатами розтину, смерть могла настати не миттєво, а у межах максимум 5-6 хвилин після отримання поранення. Пояснив, що потерпілий не міг прожити з таким ушкодженням близько пів години, а тому відповідні твердження обвинуваченої є неспроможними з точки зору медичних показників, результатів розтину і експертизи. За його словами, відбулась внутрішня кровотеча, через що у грудній клітині та черевній порожнині було виявлено велику кількість крові. Експерт також зазначив, що при пораненні висхідної аорти, де кров безпосередньо надходить від серця під великим тиском, відбувається надзвичайно швидка та масивна крововтрата. Навіть за умови негайного виклику швидкої медичної допомоги - шансів на порятунок при такому пораненні не було.

Крім показів учасників судового засідання, судом досліджені наступні письмові докази:

Електронний рапорт реєстрації, з якого вбачається, що 11.11.2023 о 23 год.43 хв. на службу 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 з мобільного телефону НОМЕР_1 про те, що її співмешканець ОСОБА_6 помер, внаслідок того, що близько години тому самостійно наніс собі удар ножем в область серця. Зі слів заявниці співмешканець поводився неадекватно, та на фоні вживання спиртних напоїв можливо мав психічні розлади (а.с.112).

Протокол огляду місця події від 12.11.2023 з фототаблицею та відеозаписом до нього, з якого вбачається, що в ході проведення огляду у квартирі АДРЕСА_2 , на підлозі біля ванної кімнати було виявлено труп чоловічої статі, також у квартирі виявлено та вилучено: рушник з нашаруванням речовини бурого кольору; скляні чарки на столі в кухні у кількості 3 шт; мобільний телефон торгової марки «Xiaomi Redmi 9-a» з сім картками «Водафон» та «Київстар»; речовина бурого кольору м/т, зразок змиву з підлоги; предмет зовні схожий на ніж з нашаруванням речовини бурого кольору на клинку; мікрочастини з долоней трупа ОСОБА_6 (а.с.116-128).

Протокол проведення слідчого експерименту з обвинуваченою від 12.11.2023 з фототаблицею та відеозаписом до нього, проведеного в квартирі ОСОБА_4 , в ході якого остання показала, за яких обставин і яким чином вона спричинила тілесні ушкодження потерпілому. Так, остання, у присутності захисника та за участю статиста, показала, що вона та ОСОБА_8 сиділи в кухні за столом, він сидів праворуч від неї. Під час словесної сварки ОСОБА_8 підвівся зі стільця, розвернувся у її бік та простягнув до неї руку, на її думку для того, щоб ударити. Продемонструвала, що правою рукою взяла кухонний ніж, що лежав неподалік від неї на столі, і нанесла йому удар в область грудної клітини зліва. Ніж залишився у неї в руках, крові не було. Після цього ОСОБА_8 пішов до умивальника, потім у кімнату, а звідти до вбиральні. Показала, що під час перебування потерпілого у вбиральні вона підтримувала з ним розмову та пропонувала викликати медичну допомогу, проте останній відмовився. Після цього потерпілий вийшов із вбиральні до кухні, де впав на підлогу обличчям донизу, при цьому притиснув рану і з неї пішла кров. ОСОБА_4 перевернула потерпілого на спину, сіла поруч та витирала кров з рани ганчіркою. У такому положенні потерпілий помер. Вона накрила його рушником, відійшла і зателефонувала матері потерпілого, його вітчиму, викликала поліцію та швидку допомогу. Зі слів ОСОБА_17 з моменту нанесення удару ножем до моменту смерті потерпілого пройшло близько години. Спочатку потерпілий ходив, а потім йому раптово стало гірше. Зазначила, що її чоловік, коли потерпілий вийшов з вбиральні, був у кухні. Він сказав, що викликати «швидку» не варто, бо кров іде через те, що потерпілий випивав і у нього підвищився тиск. (а.с.12-134).

Протокол огляду трупа від 12.11.2023 з фототаблицями, яким зафіксовано наявність на передній поверхні грудної клітини трупа ОСОБА_15 зліва по білягрудинній лінії колото-різаної рани та крововиливи над лівою бровою (а.с. 135-141).

Висновок судово-медичної експертизи №196 від 12.11.2023, згідно до якого смерть ОСОБА_6 настала внаслідок колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням грудної частини аорти, яке ускладнилося рясною крововтратою. Даний висновок підтверджується наявністю колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини зліва, проникаючої в ліву плевральну порожнину з пошкодженням грудної частини аорти, нижньої долі лівої легені, рідкої крові та згортків в лівій плевральній порожнині. Смерть настала в проміжку часу близько 12 годин до моменту дослідження трупа (час дослідження з 13-00 до 14-00 12.11.2023). Виявлено тілесні ушкодження, а саме: колото-різана рана на передній поверхні грудної клітини зліва, пошкодження міжреберних м`язів в 4 міжребер`ї зліва, пошкодження грудної частини аорти, наскрізне пошкодження нижньої долі лівої легені, рідка кров та згортки в лівій плевральній порожнині. Колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням аорти та лівої легені, яке ускладнилося рясною крововтратою, яке і стало безпосередньо причиною смерті по ступеню тяжкості кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені ушкодження утворилися від дії предмету, який має колючо-ріжучі властивості і має П-подібний в перерізі обух з добре вираженими ребрами і порівняно гостре лезо, що підтверджується заключенням ФТО № 340 від 01.12.2023. Направлення раньового каналу зліва направо, незначно зверху донизу, спереду назад, довжина раньового каналу 10 см. Колото-різане поранення грудної клітини утворено в один час. Всі вищевказані тілесні ушкодження є зажиттєвими. Проміжок часу, який пройшов між нанесенням тілесного ушкодження, яке знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого обчислюється секундами. Після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він міг робити самостійні цілеспрямовані дії при умові збереження свідомості в період часу, який визначається секундами. У момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він міг знаходитися обличчям до нападаючого в вертикальному, горизонтальному чи близьких до них положеннях. Можливість самостійно завдати собі вказані тілесні ушкодження маловірогідна. У разі своєчасного надання кваліфікованої медичної допомоги запобігти смерті потерпілого неможливо. При судово-токсикологічному дослідженні крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,96 ‰, що згідно загальноприйнятих таблиць для живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню сильного ступеню (а.с.142-144).

Висновок експерта № 196А від 20.12.2023 відповідно до якого механізм отримання тілесних ушкоджень описаний та продемонстрований підозрюваною ОСОБА_4 під час слідчого експерименту може відповідати тілесним ушкодженням, виявленим на тілі ОСОБА_6 при судово-медичній експертизі (а.с.145).

Висновок експерта № 1152 від 24.11.2023, з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи крові АВ0 (а.с.152-153).

Висновок експерта № 1153 від 24.11.2023 з якого вбачається, що кров ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи крові АВ0 (а.с.154-155).

Висновок експерта № 233 від 24.11.2023 яким встановлено, що на клинку ножа, вилученого під час огляду місця події, виявлено антиген В ізосерологічної системи крові АВ0. На підставі чого зроблено висновок, що кров та клітини, виявлені на клинку даного ножа, можуть походити від особи, в організмі якої наявний антиген В ізосерологічної системи крові АВ0, у тому числі від ОСОБА_6 . Даних про присутність крові та клітин від підозрюваної ОСОБА_4 у даному об`єкті не отримано (а.с.156-158).

Висновок експерта № 1156 від 24.11.2023 на фуфайці (футболці) потерпілого ОСОБА_6 виявлено антиген В ізосерологічної системи крові АВ0. На підставі чого зроблено висновок, що кров може походити від особи, в організмі якої наявний антиген В ізосерологічної системи крові АВ0, у тому числі від ОСОБА_6 . Даних про присутність крові ОСОБА_4 не одержано (а.с.159-161).

Висновок експерта № 232 від 24.11.2023 згідно до якого при проведенні експертизи зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_6 виявлена кров людини. При серологічному дослідженні крові виявлений антиген В ізосерологічної системи крові АВ0. На підставі чого зроблено висновок, що кров може походити від особи, в організмі якої наявний антиген В ізосерологічної системи крові АВ0, у тому числі від ОСОБА_6 . Даних про присутність крові ОСОБА_4 в даних об`єктах не отримано (а.с.162-164).

Висновок експерта № 1155 від 24.11.2023 відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивом з підлоги кухні, вилученому під час огляду місця події, виявлено кров людини з антигеном В ізосерологічної системи крові АВ0 походження якої можливо від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи крові АВ0, яким є потерпілий ОСОБА_6 (а.с. 165-166)

Протокол від 13.11.2023 відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону марки «Xiaomi 9А» IMЕI1: НОМЕР_2 , IMЕI2: НОМЕР_3 , яким встановлено, що 11.11.2023 у період з 09 год 18 хв. по 12 год 06 хв. з даного мобільного телефону здійснено п`ять вихідних дзвінків, а наступний було здійснено о 23 год. 07 хв. на номер телефону НОМЕР_4 абоненту « ОСОБА_18 », о 23 год. 14 хв. на номер НОМЕР_5 абоненту « ОСОБА_19 », о 23 год 18 хв на номер телефону НОМЕР_6 абоненту « ОСОБА_20 », о 23 год 19 хв. на номер телефону НОМЕР_7 абоненту « ОСОБА_21 », о 23 год 38 хв. на номер телефону НОМЕР_8 абоненту «Маман», о 23 год 40 хв. на номер НОМЕР_9 абоненту «Анька», о 23 год 41 хв. на номер телефону 102, о 23 год 46 хв. на номер телефону НОМЕР_10 абоненту «Батя», о 23 год 48 хв. на номер телефону 103, о 23 год 04 хв. та о 23 год 49 хв. на номер телефону НОМЕР_11 абоненту «Анька2», о 23 год 50 хв. та о 23 год 50 хв. на номер телефону НОМЕР_12 . Також наявний вхідний дзвінок о 23 год 08 хв. від абонента «Анька2» (а.с.167-171).

Протокол допиту свідка ОСОБА_7 з відеозаписом до нього від 12.11.2023, в ході якого останній показав, що ОСОБА_4 це його дружина і у них є спільна донька, а потерпілий ОСОБА_6 був співмешканцем обвинуваченої. Він підтримував з дружиною та її співмешканцем дружні стосунки, претензій не мав. Щодо потерпілого він розповів, що знайомий з ним близько двох років і охарактеризував його як спокійну людину, навіть коли той був напідпитку. Щодо подій, які відбувались 11.11.2023 у квартирі АДРЕСА_3 , пояснив, що того вечора вони втрьох приблизно о 17 год 00 хв. сиділи на кухні та пили горілку, яку він сам приніс. Близько 18 год 00хв. він пішов до іншої кімнати спати. Коли виходив із кухні, залишалося ще десь пів літрової пляшки горілки. На той момент усе було спокійно, ніхто не сварився. Крізь сон він чув, що ОСОБА_22 з ОСОБА_10 голосно розмовляли, але про що саме- не знає. За його словами, ОСОБА_22 була спокійна, вони просто говорили на підвищених тонах. Із голосів він зрозумів, що вони були напідпитку, але не сильно п`яні. Та розмова тривала приблизно пів години, і весь цей час він не вставав та до них не виходив. Приблизно о 19 год 00 хв. він прокинувся і пішов до вбиральні. У коридорі між кухнею та туалетом побачив ОСОБА_10 , який лежав на лівому боці, головою в бік туалету. Він подумав, що ОСОБА_10 просто спить, бо зовні нічого підозрілого не помітив. На підлозі була кров, при цьому на самому ОСОБА_10 крові він не побачив. Спробував його розбудити, однак, той не реагував. За його словами, на той момент ОСОБА_10 був ще живий, оскільки він перевірив у нього пульс. Він пояснив, що зробив це, бо ОСОБА_10 був добре напідпитку, лежав на боці і сопів. Чому він там лежав не знає. У той час на кухні обстановка була звичайною. ОСОБА_22 сиділа за столом, їла і нічого не пояснювала. За його словами, ОСОБА_10 був у спортивних штанах і світлій футболці. Після цього він повернувся до кімнати і знову заснув. Прокинувся лише тоді, коли його розбудили працівники поліції, близько 22 год 00 хв., а можливо й пізніше, точно не пам`ятає. Він також зазначив, що в квартирі є три кухонні ножі, а того вечора дружина користувалася ножем з написом «Хортиця». Коли він йшов спати, ножа на столі не було, бо всі вони лежали у шухляді. Додав, що ОСОБА_22 не агресивна і не могла цього зробити ( а.с.185-187).

Суд не мав можливості допитати свідка ОСОБА_7 під час судового розгляду, оскільки відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти 18.12.2024 в н.п. Кругленьке Суджанського району Курської області рф під час штурмових дій противника (а.с. 188).

Однак, вказаний протокол допиту, в силу положень ч. 11 ст. 615 КПК України, є належним і допустимим доказом.

При цьому доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої не можна визнати прийнятними, з огляду на таке:

З юридичної точки зору для відмежування умисного вбивства (ст. 115 КК) від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК) беруться до уваги докази щодо змісту та спрямованості умислу винного. Питання про умисел вирішується з урахуванням усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, і його способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних тілесних ушкоджень та причин припинення посягання. При цьому, згідно з усталеною правозастосовною практикою, у тому числі відповідно до роз`яснень наведених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», основним критерієм є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві на відміну від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, її настання охоплюється умислом винного.

Відповідно до змісту ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий та непрямий. Вирішуючи питання, який саме вид умислу мав місце у конкретному випаду, слід враховувати три ознаки, які характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його наслідків: 1) усвідомлення особою суспільної небезпеки свого діяння; 2) передбачення його суспільне небезпечних наслідків; 3) бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання. Перші дві ознаки (усвідомлення і передбачення) характеризують процеси, які відбуваються у психіці суб`єкта і тому складають інтелектуальний момент (елемент, компонент) умислу. Третя ознака (бажання чи свідоме припущення наслідків) характеризує вольову сферу особи й утворює вольовий момент умислу.

За спрямованістю діяння і конкретизацією бажаного наслідку умисел поділяють на визначений (конкретизований), невизначений (неконкретизований) і альтернативний.

Визначений умисел характеризується тим, що особа чітко усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння і прагне досягти одного конкретного наслідку. Невизначений умисел означає, що у винного немає чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків злочину, він передбачає ці наслідки лише у загальних рисах. Альтернативний умисел має місце тоді, коли винний передбачає й однаково бажає чи свідомо допускає настання одного з кількох можливих злочинних наслідків.

У випадках вчинення злочину з невизначеним або альтернативним умислом відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків, оскільки винний передбачав настання будь-якого із цих наслідків і бажав чи свідомо припускав їх настання. (постанова ВС від 05.11.2020 № 554/27/19, провадження № 51-5553км19)

Судом встановлено, що обвинувачена на момент спричинення нею удару ножем потерпілому в грудну клітину, де розташовані життєво важливі органи, з прикладанням значної сили про що свідчить глибина раньового каналу (10 см), усвідомлювала суспільно- небезпечний характер своїх дій, в силу свого життєвого досвіду передбачала його суспільно- небезпечні наслідки. Разом з тим, виходячи з пояснень обвинуваченої, яка зазначила, що не бажала вбити потерпілого; характеру стосунків, які складися між потерпілим і обвинуваченою, які здебільшого неприязний характер не носили; тих обставин, що конфлікт виник спонтанно, потерпілий на момент завершення нанесення тілесного ушкодження був живий і обвинувачена не вчиняла будь-яких дій для досягнення мети вбивства, хоча мала реальну можливість, суд приходить до переконання, що обвинувачена не бажала настання смерті потерпілого, але свідомо припускала її настання, виходячи з вищеописаного характеру протиправних дій, тобто діяла з непрямим умислом.

Суд упевнений, що для будь якої безсторонньої особи є очевидним той факт, що ОСОБА_4 , яка є дорослою людиною, здатною усвідомлювати свої дії та керувати ними, умисно наносячи удар ножем потерпілому в область серця, хоча і не бажала його смерті, але свідомо припускала настання таких наслідків, оскільки розуміла, що у результаті таких її дій ОСОБА_8 неодмінно отримає тілесні ушкодження, від яких може померти.

Суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченої про відсутність у неї умислу на вбивство, оскільки відсутність бажання спричинити смерть іншій особі не виключає наявності умислу на вбивство, з огляду на знаряддя - ніж, спосіб нанесення тілесного ушкодження- з прикладанням сили, локалізацію тілесного ушкодження грудна клітина, область серця.

Також суд звертає увагу, що удар наносився в добре освітленому приміщенні, з близької відстані, фактично впритул що свідчить про те, що обвинувачена бачила і усвідомлювала куди саме вона наносить удар.

Покази ж останньої, що ніж вже був у неї в руках і все вийшло випадково, коли вона повернулася з ножем до потерпілого, спростовуються даними слідчого експерименту, в ході якого обвинувачена показала, що, коли ОСОБА_8 почав підійматись з-за столу, вона взяла ніж, що лежав на столі і нанесла удар.

В даному випадку має місце непрямий умисел, при якому особа завідомо усвідомлює небезпечний характер своїх дій, передбачає суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої особи, та хоча і не бажає, проте свідомо припускає її настання.

За таких обставин підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України не вбачається.

Разом з тим суд не погоджується з обвинуваченням, викладеним в обвинувальному акті, що обвинувачена при вчиненні злочину діяла з прямим умислом, тобто не лише усвідомлювала характер своїх діх та передбачала суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого, а й бажала їх настання.

За таких обставин судом було змінено обвинувачення в частині формулювання форми умислу на вчинення злочину.

Доводи обвинуваченої, що вона хотіла захиститись від агресії потерпілого, суд не бере до уваги, з огляду на таке:

Так, з системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

Отже, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Вказана правова позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 524/113/15-к (провадження № 51-2472км18).

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. У тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

З фактичних обставин справи вбачається, що обвинувачена нанесла потерпілому сильний удар ножем в грудну клітину, де розташовані життєво важливі органи. При цьому жодних тілесних ушкоджень (синці, ссадна, тощо), які б свідчили про прояви агресії до неї з боку ОСОБА_23 , у останньої не виявлено. Крім того, свідок ОСОБА_9 охарактеризував покійного як спокійну людину і не підтвердив факт конфлікту між ними з приводу обвинуваченої в той вечір, на що посилається ОСОБА_4 . Під час нанесення удару ножем потерпілий був беззбройний. Вказане свідчить про бажання спричинити шкоду потерпілому, а не наявність захисту з боку обвинуваченої.

Крім того, згідно висновку експертизи № 232 від 24.11.2023 даних про присутність крові ОСОБА_4 на зрізах нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_6 не отримано.

Зазначене, свідчить про відсутність стану необхідної оборони.

Отже, оцінивши досліджені в ході судового розгляду належні і допустимі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжкими злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не заміжня, офіційно не працевлаштована, має малолітню доньку з якою не проживає, бо дитина виховується бабусею, зі слів хворіє на пієлоніфріт, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг на неї не надходило.

Крім зазначеного, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно зі ст ст. 50, 65 КК особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Зважаючи на вказане, врахувавши особу обвинуваченої, яка раніше не судима, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжує покарання, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі .

Зазначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, зважаючи на тяжкість покарання, особу обвинуваченої, яка не має офіційного джерела прибутку, піддавалась приводам в судові засідання, вважає доцільним задовольнити клопотання прокурора та до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як не застосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого заходу може не забезпечити запобігання ризику ухилення обвинуваченій від виконання вироку суду, оскільки останній загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання, призначеного ОСОБА_4 , з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Згідно протоколу затримання від 12.11.2023 ОСОБА_4 затримано 12.11.2023, а ухвалою слідчого судді від 11.01.2024 запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 було змінено на домашній арешт. (а.с.146-150). Отже, зарахуванню підлягає період з 12.11.2023 по 11.01.2024 включно.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт майна, накладений під час досудового розслідування, підлягає скасуванню.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі покласти на обвинувачену.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

До вступу вироку в законну силу обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання з 23.02.2026.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 12.11.2023 по 11.01.2024 включно за правилами ст. 72 КК України з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2023 № 589/5784/23 (провадження № 1- кс/589/1665/23).

Речові докази по справі:

- рушник з нашаруванням речовини бурого кольору, скляні чарки у кількості 3 шт., речовину бурого кольору на марлевому тампоні, зразок змиву з підлоги, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, мікрочастинки з долонь трупа ОСОБА_6 , вільні краї нігтьових пластин з обох рук, п`ять зразків волосся, сіру футболка, зразок крові, зразок крові, вільні краї нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_4 , змиви з рук ОСОБА_4 , букальний епітелій ОСОБА_4 , рубашку в клітинку зі слідами речовини бурого кольору та штани джинсові зі слідами речовини бурого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області- знищити.

- мобільний телефон марки «Хіаоmі 9А» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , MSISDN 1: НОМЕР_1 , металевий ланцюжок, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_24 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 15 039 грн 22 к.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій, захиснику, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченій, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1