Провадження № 1-кп/127/869/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000918 від 03.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника потерпілої: захисника ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 повторно звернувся до суду із клопотанням про передачу йому на відповідальне зберігання транспортного засобу марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 , як власнику.

Вказане клопотання мотивоване тим, що на даний час досудове розслідування даного провадження уже завершено, проведені усі необхідні слідчі дії. Даний транспортний засіб має певні особливості використання та потребує спеціальних умов зберігання, без постійної експлуатації втрачає свою цінність.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що вказаний автомобіль визнано речових доказом, проте на даний час в даному кримінальному провадженні проведено усі необхідні процесуальні дії, зокрема огляд транспортного засобу та ряд експертиз. Подальша доцільність зберігання транспортного засобу на арешт майданчику відпала.

Представник потерпілого захисник ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання, вважає, що дане питання повинне вирішуватися при прийнятті кінцевого рішення у справі.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання з додатками та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснювалося провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом тим, ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасове вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі вчинення; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Судом встановлено, що, в рамках вказаного кримінального провадження, постановою про визнання речовим доказом від 03.06.2024, автомобіль марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2024 було накладено арешт на автомобіль марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної власності, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, враховуючи, що досудове розслідування у даному провадженні вже закінчено, всі необхідні слідчі дії проведено, станом на сьогоднішній день підстав задля обмеження обвинуваченого ОСОБА_3 у користуванні його майном, а саме автомобілем, немає, а тому, суд вважає за доцільне клопотання задовольнити та передати автомобіль марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику з правом користуванням автомобілем, однак без права його відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 167, 169, 170, 174, 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про передачу автомобіля марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику задовольнити.

Транспортний засіб марки «CHEVROLET BOLT EV», державний номерний знак НОМЕР_1 передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 з правом користування автомобілем, однак без права його відчуження.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: