Справа № 201/2304/26
Провадження № 1-кп/201/306/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд м. Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000976 від 15.07.2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має вищу освіту, неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Прокурором подане письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, в якому прокурор просив продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави, посилаючись на обґрунтовану підозру і ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечив.

Суд, заслухавши учасників процесу, вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, зменшивши розмір застави.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 27.12.2025 року до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 242240,00 грн.

Слідчий суддя встановив наявність ризиків, визначених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В подальшому ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 20.02.2026 року підозрюваному ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 266240,00 грн.

Слідчий суддя встановив наявність ризиків, визначених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

Кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років.

Тому, розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_3 , на переконання суду, може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Також є доведеним ризик незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_3 відомі їхні ПІБ, адреси та номери телефонів.

Крім того, суд вважає доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що він офіційно не працевлаштований і існує ризик продовження вчинення злочинів задля свого забезпечення.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинуваченні, ризик незаконного впливу на свідків (у т.ч. експертів) та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд кримінального провадження, а перебування ОСОБА_3 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження йому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд бере до уваги наявність у ОСОБА_3 місця реєстрації та проживання. Однак дані обставини, з урахуванням вищевикладеного, не можуть слугувати достатньою підставою для зміни йому раніше застосованого запобіжного заходу. При цьому обвинуваченим будь-яких об`єктивних даних, які безумовно вказують на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для застосування чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суду не надано.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ОСОБА_3 , продовжити на 60 днів.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Також підтверджень наявності у ОСОБА_3 захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою, суду не надано.

Разом з цим, з урахуванням стадії кримінального провадження слід змінити обов`язки, які покладені на ОСОБА_3 у разі внесення застави, виклавши їх в новій редакції.

Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням відповідно до ухвали слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 20.02.2026 застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266240,00 грн, - продовжити на 60 днів, тобто до 25 квітня 2026 року включно.

З урахуванням стадії кримінального провадження, змінити обов`язки, які покладені на ОСОБА_3 у разі внесення застави, виклавши їх в наступній редакції:

- не відлучатися із м. Дніпра без дозволу суду;

- прибувати до суду за кожною його вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи (за наявності);

- за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками і експертами у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_3 попередити, що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України (застава, домашній арешт, тримання під вартою) та може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснити учасникам, що відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

У разі внесення застави, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1