Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8417/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/37/26
Категорія ст.291 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2025 року, якою обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000025 від 21.01.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за ч.3 ст. 307 КК України повернуто прокурору Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2025 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000025 від 21.01.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за ч.3 ст. 307 КК України повернуто прокурору Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в порядку вимог ст. ст. 314-316 КПК України.

Посилається на те, що ухвала суду є необґрунтованою. Вказує, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору, є проявом формалізму, оскільки, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Вказує, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на наявність невстановлених деталей в ході досудового розслідування, зокрема: «... формуючи склад організованої групи ОСОБА_14 в червні 2020, при невстановлених обставинах запропонував ...», «... у невстановлені у ході досудового розслідування час та день... незаконно придбали у невстановленому у ході досудового розслідування місці та спосіб ...». Разом із тим, навіть наявність таких невстановлених деталей певних етапів вчинення злочину, дозволяє обвинуваченим ефективно будувати свій захист та заперечувати свою роль у вчиненні тих чи інших дій.

Також, висновки суду щодо наявності протиріч в частині формулювання обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині конкретної особи, які здійснила придбання наркотичного засобу є передчасними, оскільки вищевказані особи діяли в складі організованої групи з розподілом функцій між собою. Наявність або відсутність протиріч у даному випадку можливо встановити лише в ході дослідження всіх матеріалів кримінального провадження які містяться у сторони обвинувачення.

Вказує, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

На апеляційну скаргу прокурора, захисником ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та захисником ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , подали письмові заперечення в яких просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За приписами ч.3 ст.314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта.

Зокрема, згідно ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акта прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що "…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акта - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, суд має право, але не зобов`язаний, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч.2 ст.291 КПК України, а також він підписаний уповноваженими на те особами, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції послався на те, що формулювання обвинувачення не містить обставин, що відповідно до вимог ст.91 КПК України підлягають доказуванню, а саме не містить місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, конкретної дії, які були вчинені обвинуваченими, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, положення ст.291 КПК України, серед вимог до змісту обвинувального акта, безпосередньо вимог щодо зазначення дати вчинення злочину не містять.

Згідно п.13 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому обсязі, які прокурор вважає встановленими.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

В свою чергу, місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

В той час, як кримінальний процесуальний закон передбачає, що під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частини статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинувачених.

Тобто, вирішуючи питання про відповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішуються при розгляді кримінального провадження по суті.

Крім того висновки суду щодо наявності протиріч в частині формулювання обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині конкретної особи, яка здійснила придбання наркотичного засобу є передчасними, оскільки вищевказані особи діяли в складі організованої групи з розподілом функцій між собою. Наявність або відсутність протиріч у даному випадку можливо встановити лише в ході дослідження всіх матеріалів кримінального провадження, які містяться у сторони обвинувачення.

Отже, повертаючи обвинувальний акт прокурору з зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав, суд першої інстанції вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора у провадженні щодо безпідставності повернення обвинувального акту судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2025 року про повернення прокурору обвинувального акту з додатками щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2025 року, якою обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000025 від 21.01.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за ч.3 ст.307 КК України повернуто прокурору Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: