ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/962/26 Справа № 202/1588/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представників

цивільних відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у закритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпро від 15 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_11 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпро від 15 жовтня 2025 року,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Братське, Братського району, Миколаївської області, раніше не судимого, військовослужбовця, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15, п. п. 1,5,8 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто з нього судові витрати та моральну шкоду на користь потерпілої ОСОБА_7 ..

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_11 будучи військовослужбовцем під час мобілізації, приблизно о 08 год. 30 хв. 04 серпня 2023 року перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , за вимогою заступника командира НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та начальника штабу першого заступника командира НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , між солдатом ОСОБА_11 з одного боку, майором ОСОБА_12 та майором ОСОБА_13 з іншого боку виникла словесна суперечка з приводу неналежного виконання бойового наказу, відданого 03.07.2023 солдату ОСОБА_14 , а саме його відмови виконувати бойове завдання пов`язане із зайняттям нової позиції на лінії зіткнення зі збройними сила рф та поверненням розвідувальної групи до місця дислокації, при цьому майор ОСОБА_13 та майор ОСОБА_15 , не стримавши свої емоції, висловились нецензурною лайкою на адресу солдата ОСОБА_11 , що в свою чергу, це образило почуття гідності та честі солдата ОСОБА_11 , пов`язуючи, це ревнивим ставленням до думки інших про себе, з усвідомленням важливості своєї служби і на його думку неправомірним раніше відданий наказ, в результаті якого він та його побратими можуть загинути.

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_11 , вкрай обуреного діями майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 , вважаючи їх незаконними для себе та бажаючи помститися за нецензурну лайку на його адресу, виник умисел на протиправне заподіяння смерті майору ОСОБА_12 та майору ОСОБА_13 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб, при цьому розуміючи, що останні стосовно нього є начальниками за службовим становищем і за військовим званням, які виконують свої службові обов`язки.

Реалізовуючи свій кримінальний протиправний намір на умисне вбивство майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 , приблизно о 08 год. 35 хв. 04 серпня 2023 року обвинувачений ОСОБА_11 перебуваючи на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , заздалегідь знаючи, що він лишив свій автомат за місцем свого тимчасового мешкання у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , пішов до вказаного будинку, де взяв ввірений йому для службового користування 5,45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_3 , з приєднаним до нього магазином з бойовими припасами у кількості 30 шт. та один патрон у патроннику.

Далі, приблизно через 15 хв., солдат ОСОБА_11 повернувся до території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , де на подвір`ї, на стільцях сиділи майор ОСОБА_12 та майор ОСОБА_13 , діючи з прямим умислом, з мотивів помсти за образливі слова, що принизило його честь та гідність та надмірну вимогливість до нього, як до підлеглого військовослужбовця з приводу військової дисципліни та військової служби, що на його думку, було не правомірним, усвідомлюючи, що майор ОСОБА_12 та майор ОСОБА_13 є його прямими начальниками, за військовим становим та військовим званням, які виконують покладені на них службові обов`язки, в порушення ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з відстані приблизно п`ятнадцять метрів, ставши в стояку для стрільби, навів автомат у напрямку майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 , при цьому поряд з якими були інші військовослужбовці, тобто усвідомлював, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя не тільки двох особі, а й інших людей, без будь-яких вагань, перевів перемикач вогню в положення автоматичної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність та знаходячись у положенні стоячи, здійснив у напрямку майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 не менш 19 (дев`ятнадцяти) хаотичних пострілів з ввіреного йому для службового користування 5,45 мм автомату АК-74 № НОМЕР_3 , з приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, чим спричинив майору ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді вогнепальних кульових наскрізних поранень поперекової ділянки, сідниці, ділянки кульшового суглобу справа, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, та спричинив майору ОСОБА_13 тілесні ушкодження у виді множинних вогнепальних кульових наскрізних поранень обох стегон та лівої сідниці з пошкодженням правої загальної стегнової вени, кульового наскрізного поранення правої половини калитки та промежини з повним пошкодженням губчастої частини уретри, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від отриманих поранень майор ОСОБА_12 та майор ОСОБА_13 впали на землю та втратили змогу самостійно пересуватись.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_11 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як від спричинених тілесних ушкоджень смерть майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 не настала.

Крім того, солдат ОСОБА_11 приблизно о 08 год. 30 хв. 04 серпня 2023 року перебуваючи на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів помсти за образливі слова з боку майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 , що принизило його честь та гідність та надмірну вимогливість до нього, як до підлеглого військовослужбовця з приводу військової дисципліни та військової служби, що на його думку, було не правомірним, усвідомлюючи, що застосовує спосіб вбивства, небезпечний для життя не тільки двох особі, а й інших людей, без будь-яких вагань, перевів перемикач вогню в положення автоматичної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність та знаходячись у положенні стоячи та вчиняючи замах на умисне вбивство майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 , вибравши спосіб небезпечний для життя багатьох осіб, у зв`язку з виконанням цими особами службових обов`язків, та діючи в цей час з непрямим (альтернативним) умислом на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільні небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, маючи мотив на досягнення помилково-зрозумілих інтересів служби та мету покарати майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 , в порушення ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з відстані приблизно п`ятнадцять метрів, ставши в стояку для стрільби, навів автомат у напрямку майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 та здійснив у напрямку майора ОСОБА_12 та майора ОСОБА_13 не менш 19 (дев`ятнадцяти) хаотичних пострілів з ввіреного йому для службового користування 5,45 мм автомату АК-74 № НОМЕР_3 , з приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, за якими, на відстані п`яти метрів від них, та на відстані двадцяти метрів від солдата ОСОБА_11 , знаходився в положенні стоячи ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинив йому тілесні ушкодження у виді однієї вхідної вогнепальної рани передньої поверхні грудної клітки в проекції грудини, наскрізної рани грудини, наскрізних ран правого передсердя серця, наскрізних ран правої долі печінки, однієї вихідної вогнепальної рани на задньо-зовнішній поверхні грудної клітки, нижче нижнього краю реберної дуги, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких останній помер на місці, оскільки солдат ОСОБА_11 передбачав настання будь-якого з цих наслідків по відношенню до цієї особи і свідомо припускав їх настання.

Смерть ОСОБА_16 настала в результаті наскрізного вогнепального кульового поранення грудної клітки та живота, з ушкодженням серця, правої легені та печінки, що ускладнилось гострою кровотечою.

На вказане рішення захисником ОСОБА_10 , подана апеляційна скарга, в якій вона не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду відносно ОСОБА_11 змінити та призначити йому більш м`яке покарання за ч. 2 ст. 15, п. п. 1,5,8 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України, в задоволенні позову потерпілої ОСОБА_7 відмовити в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_17 покарання не врахував, що він повністю визнав вину у скоєному злочині та щиро покаявся. Зазначає, що ОСОБА_17 з жовтня 2022 року проходив службу в лавах ЗСУ та захищав Україну. Наголошує, що під час судового розгляду, потерпіла змінила вимоги позовної заяви та просила стягнути моральну шкоду за рахунок бюджету України на її користь, оскільки зброя з якою був здійснений смертельний постріл належить Міністерству оборони України.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація дій ОСОБА_11 ніким не оскаржуються, а тому на підставі ч. 1 ст. 404 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Так, ОСОБА_11 раніше не судимий, скоїв злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, проти життя та здоров`я. Повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставиною, якою пом`якшує покарання ОСОБА_11 визнано щире каяття.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України кожному гарантуються невід`ємне право на життя, яке визнається найвищою соціальною цінністю. Життя перебуває під захистом держави, і ніхто не може та не повинен бути свавільно його позбавлений. Тому злочини проти життя особи становлять найбільшу суспільну небезпеку та потребують призначення покарання, яке б забезпечувало виправлення особи та попередження аналогічних протиправних діянь.

Зазначені вище обставини вчинених злочинів та дані про особу ОСОБА_17 свідчать про те, що останній становить серйозну загрозу для суспільства, а інші, менш суворі заходи, не здатні забезпечити захист суспільства і справедливість.

Таким чином, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, призначив обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу ОСОБА_11 , обставини що пом`якшують покарання.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо стягнення на користь потерпілої ОСОБА_7 моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_17 , а не з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Державної Казначейської служби України, Військової частини НОМЕР_2 МО України, оскільки вказаний злочин відбувся не під час виконання бойового завдання а на фоні побутового конфлікту, а тому має суто індивідуальний характер відповідальності, тому моральну шкоду слід стягнути, саме з особи, діями якої завдано шкоду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що визначене судом покарання є справедливим та співмірним вчиненому злочину, підстав для застосування більш м`якого покарання не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпро від 15 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали

Судді