Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1494/26
Провадження № 1-і/650/5/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження строку запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

16 березня 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000090 від 15.05.2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Совєтський Советського району АР Крим, громадянина України, має базову загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Совєтським районним судом АР Крим від 28 жовтня 2013 року за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 187, частиною третьою статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, 01 жовтня 2020 року звільнений з ДУ «Ладиженська виправна колонія № 39»,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Чаплинського районного суду Херсонської області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 15 травня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 162, частиною третьою статті 186 КК України.

11 березня 2026 року до Великоолександрівського районного суду Херсонської області надійшло клопотання прокурора Бериславського відділу Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів та просила суд його задовольнити. Пояснила, що нею вживалися заходи щодо відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, проте це на даний час не виявляється можливим.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років. Окрім того ОСОБА_5 будучи неодноразово судимим, у тому числі до покарання у виді позбавлення волі, ніяких корисних висновків для себе не зробив, надану йому можливість виправитися не використав, в подальшому регулярно вчиняв та через досить незначний проміжок часу після засудження аналогічні тяжкі злочини проти власності. Таким чином існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також ОСОБА_5 може перешкоджати розгляду даного кримінального провадження, оскільки веде бродячий спосіб життя, є особою без визначеного місця проживання, стійких соціальних зв`язків не має, відсутні стабільні джерела доходів тому існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого залишила вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою на розсуд суду.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні Чаплинського районного суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження № 0000090 від 15.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 186 КК України.

За матеріалами кримінального провадження та відомостями, що містяться в Єдиному Державному реєстрі судових рішень встановлено, що 17 травня 2021 року слідчим суддею Чаплинського районного суду Херсонської області до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який після введення на території України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні воєнного стану, який у подальшому продовжувався, зокрема востаннє 14.02.2024 року строком на 90 діб, неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 23.01.2026 року продовжено строк тримання під вартою до 23.03.2026 включно.

На даний час обвинувачений утримується в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для продовження строку дії обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, вважаючи при цьому доводи прокурора в цій частині недостатньо обґрунтованими.

Відповідно до положень частини третьої статті 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені статтею 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого та сукупність інших відомостей про особу обвинуваченого.

В силу вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За приписами частини п`ятої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, який вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Відповідно до положень пункту 39 рішення ЄСПЛ у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті п`ятої Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

У справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), пункт 25) зазначено, що органам державної влади слід перевіряти чи відповідає суспільним інтересам продовження розгляду кримінальної справи щодо заявника за відсутності будь-яких перспектив прогресу у цьому провадженні і чи переважав такий інтерес шкоду, заподіяну заявнику продовженням провадження.

Як видно із матеріалів провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України, перебуває у провадженні Чаплинського районного суду Херсонської області.

ОСОБА_5 утримується під вартою більше двох років, протягом яких розгляд кримінального провадження щодо нього не здійснюється через тимчасову окупацію селища Чаплинка.

З обліково-статистичних даних Великоолександрівського районного суду Херсонської області вбачається, що матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 в межах якого подано клопотання про продовження строку тримання його під вартою з Чаплинського районного суду Херсонської області до Великоолександрівського районного суду Херсонської області, відповідно до рішення ВРП від 30 травня 2023 року, яким визначено відповідну територіальну підсудність, не передавалися.

Отже судовий розгляд даного кримінального провадження протягом більше ніж двох років не здійснюється по суті, у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження, внаслідок чого обвинувачений протягом вказаного періоду свого життя перебуває у стані невизначеності щодо своєї справи та утримується під вартою.

Під час судового розгляду з пояснень прокурора, а також з відомостей, що містяться в ЄДРСР встановлено, що прокурор з заявою про відновлення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 до суду не звернувся, документи ним збираються, проте відновлення усіх необхідних матеріалів кримінального провадження наразі неможливе.

У своєму клопотанні прокурор вказує на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Суд вважає, що обставини, про які вказує прокурор у клопотанні доводять існування як ризику переховування від суду так і ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, обрання іншого запобіжного заходу.

Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) та тяжкість інкримінованого злочину перестає бути підставою для позбавлення або обмеження свободи, і прокурор має навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд встановив, що стосовно ОСОБА_5 діє найсуворіший запобіжний захід, який передбачає достатньо суворе обмеження більше двох років.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд вважає, що продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою за наведених вище обставин буде суперечити положенням статті 5 Конвенції та статті 29 Конституції України, які гарантують право на свободу, а прокурор всупереч вимогам статті 194 КПК України не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні та стороною обвинувачення не вчиняється ефективних заходів щодо відновлення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що діючий стосовно обвинуваченого запобіжний захід є занадто суворим та істотним чином порушує його права, а тому наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Зважаючи на продовження існування вказаних ризиків суд вважає, що ефективність кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків може бути забезпечена застосуванням більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього визначених частиною п`ятою статі 194 КПК України обов`язків зважаючи на вищенаведені обставини та відомості про особу обвинуваченого в цілому.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що застосування до обвинуваченого особи запобіжних заходів, які значною мірою обмежують її свободу, за умови не вжиття з боку прокуратури негайних та невідкладних заходів щодо відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження впродовж вказаного значного періоду буде невиправданим для такої особи, навіть за умови її обвинувачення у вчиненні декількох тяжких злочинів.

Матеріали справи свідчать про те, що кримінальне провадження і в подальшому не буде розглядатися, а отже вбачаються умови для перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності необмежений проміжок часу.

Втрата матеріалів кримінального провадження внаслідок збройної агресії іншої держави, наявність об`єктивних перешкод у їх відновленні, відсутність відповідного законодавства, яке б врегульовувало таке питання, не може мати наслідком для особи, якій в тому числі і міжнародним законодавством гарантовано право на розгляд щодо неї справи впродовж розумного строку, істотне обмеження її свободи.

Суди неодноразово продовжуючи обрані стосовно обвинуваченого запобіжні заходи надали достатньо часу державі в особі органів прокуратури визначитись із перспективною даної справи, вжити передбачені законодавством заходи щодо відновлення втраченого провадження, ухвалити рішення щодо подальшого підтримання обвинувального акта, однак усі дії прокурора в даному випадку спрямовані лише на вжиття заходів щодо неодноразового продовження строку дії запобіжного заходу.

Суд не виключає, що ймовірно органами прокуратури певним чином таке питання вирішується, проте суду відповідних обставини не наведено, доказів не надано, а тому суд ухвалює рішення на підставі тих матеріалів та даних, які є у нього в наявності.

Згідно з положеннями статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

При судовому розгляді встановлено, що виключні обставини для продовження тримання обвинуваченого під вартою прокурором не доведено.

Отже, суд не погоджується із доводами прокурора, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на даний час, враховуючи сукупність наведених вище обставин, тому у задоволені клопотання слід відмовити та застосувати стосовно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, які на дімку суду в достатній мірі зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та передбачають механізми негайного реагування правоохоронних органів на невиконання покладених на нього обов`язків.

Керуючись вищенаведеними положеннями КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовуваного до ОСОБА_5 відмовити.

Змінити міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого стосовно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього такі обов`язки:

- прибувати до Великоолександрівського районного суду Херсонської області за судовим викликом та прокурора за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора у даному кримінальному провадженні про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими в даному кримінальному провадженні;

Строк дії ухвали в частині обраного запобіжного заходу становить 60 діб, тобто до 14 квітня 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти після отримання Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор» копії ували суду у встановленому законом порядку.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6