КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1556/2026 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 наухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001164 від 10.12.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Просила застосувати підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначила, що у провадженні СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00001164 від 11.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий вказувала, що 09.12.2025 о 17 год 30 хв до ВП № 2 (Ірпінь) Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що її чоловік ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пішов на зустріч зі знайомим на території кладовища у с. Михайлівка-Рубежівка Бучанського району Київської області та не повернувся. 10.12.2025 приблизно о 06 год 00 хв при обході території кладовища у с. Михайлівка-Рубежівка виявлено труп Мамагулашвілі Гіги з вогнепальними пораненнями на тулубі та голові.

10.12.2025 СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за вказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001164 від 10.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

З метою встановлення осіб, причетних до умисного вбивства ОСОБА_13 , перевірялися особи з кола його зв`язків. Так, одним із зв`язків загиблого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 11.12.2025 в ході проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено 3 осколкові ручні гранати типу «РГД-5» та 3 запали до них типу «УЗРГМ».

11.12.2025 СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за вказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001166 від 11.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Встановлено, що у порушення додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 2.8., 8.1., 8.2., 8.9. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, ОСОБА_10 , точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, достовірно знаючи, що 2 осколкові ручні гранати типу «Ф1» та 2 запали до них типу «УЗРГМ» являються бойовими припасами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи відсутність у нього необхідних дозвільних документів, придбав у невстановлений спосіб зазначені бойові припаси та незаконно переніс їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно їх зберігав до 11.12.2025 року, тобто до моменту їх вилучення.

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Грузії, грузин, громадянин Грузії, з середньою освітою, одружений, тимчасово не працюючий, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

ОСОБА_10 11.12.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України, як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 276-278 КПК України 11.12.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області 11.12.2025 кримінальні провадження №0001164 від 10.12.2025 та №00001166 від 11.12.2025 об`єднані в одне провадження з присвоєнням № 0001164 від 10.12.2025.

Підозра ОСОБА_10 у вчиненні даного кримінального правопорушення є повністю обґрунтованою та підтверджується матеріалами досудового розслідування:

- рапортом про реєстрацію виявлення факту зберігання боєприпасів до ЄО №35512 від 11.12.2025;

- протоколом невідкладного обшуку від 11.12.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/111-25/75500-ВТХ від 11.12.2025;

- іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

В обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 є згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави органу досудового розслідування звернутися з клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2025 року клопотання слідчого - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0001164, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2025, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 06 години 59 хвилин 11 грудня 2025 року до 08 лютого 2026 року включно.

Одночасно визначено ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 181 680 гривень, що становить 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01.01.2025, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 , 17.12.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що затримання ОСОБА_10 є незаконним та таким, що грубо порушує норми КПК України та конституційні права особи.

Слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області не визначено норму законодавства підстав затримання особи ОСОБА_10 . Також зазначає, що протокол затримання складений слідчим, з анкетних даних зазначено, що вона є особою жіночої статі, що є незаконним.

В протоколі затримання ОСОБА_10 не визначено, хто саме здійснив його затримання.

Вважає, що повідомлення про підозру неогрунтоване та незаконне.

Клопотання слідчого не підлягає задоволенню у зв`язку з не підтвердження ризиків, на наявність яких вказав слідчий, відсутністю належного обґрунтування щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність жодного з ризиків не підтверджена прокурором належними та допустимими доказами у справі.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00001164 від 11.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий вказував, що 11.12.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_10 у вчиненні даного кримінального правопорушення є повністю обґрунтованою та підтверджується матеріалами досудового розслідування:

- рапортом про реєстрацію виявлення факту зберігання боєприпасів до ЄО №35512 від 11.12.2025;

- протоколом невідкладного обшуку від 11.12.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/111-25/75500-ВТХ від 11.12.2025;

- іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, всупереч твердженням апелянтів, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_10 в їх сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_10 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Так, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується обставинами викладеними в матеріалах кримінального провадження і підтверджуються доказами, які долучені до матеріалів даного кримінального провадження.

Колегія суддів бере до уваги, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, під час подальшого досудового розслідування.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_10 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , стан здоров`я, матеріальний стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та прийшов до вірного висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати встановленню істини кримінального правопорушення, в тому числі шляхом впливу на можливих свідків, знищувати речові докази.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Таким чином, з огляду на викладене, твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування визначених ст. 177 КПК України ризиків та їх необґрунтованість, слідчим суддею визнано безпідставним.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням вказаних обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

Колегія суддів вважає, що визначенням розміру застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України, із покладенням на підозрюваного обов`язків визначених ст. 194 КПК України, які зазначені в ухвалі слідчого судді.

Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчий суддя враховуючи, що ОСОБА_10 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для обмеження свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про обмеження свободи підозрюваного іншими підставами, які мають бути чітко вказані. Колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним свої процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч.4 ст.183 КПК України, вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України, а також не буде занадто непомірним для нього.

Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (рішення у справі "Георгієв проти Болгарії" п. п. 30, 31).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, здатна забезпечити інтереси кримінального провадження, не порушуючи прав підозрюваного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 .

Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні якого ОСОБА_10 , підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4