Провадження №: 1-кп/755/202/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2026 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, інваліда ІІ групи, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002142 від 21.06.2025 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , особи, щодо якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру, ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

18.06.2025 року приблизно о 22:00 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 спільно перебували за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Під час спільного перебування за адресою проживання, у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_3 завдав ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме ОСОБА_3 наніс один удар правою рукою зігнутою у кулак в область грудної клітки ОСОБА_7 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_7 спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки - переломи 8,9-го ребер ліворуч по задньому відрізку, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1665 встановлено, що ОСОБА_3 на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - «Біполярний афективний розлад, стан ремісії» (F31.7 за МКХ-10) та за своїм психічним станом в теперішний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого ОСОБА_3 підозрюється, виявляв ознаки хронічного психічного захворювання - «Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами» (F31.2 за МКХ-10) та за своїми психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_3 на даний час потребує надання психіатричної допомоги - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У поданому до суду клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, прокурор просив застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Так, відповідно до ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 у судовому засіданні погодився з обставинами події, що зазначені у клопотанні. Надаючи пояснення, ОСОБА_3 підтвердив, що у день події він перебував у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_7 , у них виник словесний конфлікт, під час якого він наніс один удар правою рукою зігнутою у кулак в область грудної клітки ОСОБА_7 . Крім того, зазначив, що має інвалідність та стоїть на обліку у лікаря психіатра з 2020 року.

10.03.2026 року до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_7 , у якій останній зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до свого сина ОСОБА_3 не має, клопотання прокурора підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Крім того, просить розглядати клопотання прокурора без його участі у зв`язку з його похилим віком та погіршенням стану здоров`я.

Так, суспільно небезпечне діяння ОСОБА_3 також доводиться відомостями, які містяться в досліджених судом письмових доказах та процесуальних документах, а саме у:

- протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.06.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив, що 19.06.2025 року близько 22:00 за адресою: АДРЕСА_1 , його син ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження. ОСОБА_3 страждає на психічний розлад (т. І а.п. 57);

- висновку судово-психіатричного експерта № 1665 від 04.12.2025 року, відповідно до якого:

1. ОСОБА_3 в теперішній час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - «Біполярний афективний розлад, стан ремісії» (F31.7 за МКХ-10). За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2. У період діяння, в скоєнні якого він підозрюється, ОСОБА_3 виявляв ознаки хронічного психічного захворювання - «Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами» (F31.2 за МКХ-10). За своїм психічним станом у вищезазначений період часу ОСОБА_3 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. За психічним станом ОСОБА_3 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (т. І а.п. 69-73);

- висновку експерта № 042-1873-2025 від 15.12.2025 року, відповідно до якого: аналіз наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , у відповідності питань поставлених на вирішення, дозволяє зробити такі висновки. З урахуванням аналізу фактично наданої медичної документації, є підстави стверджувати, що під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 19.06.2025 року (під час огляду лікарем/лікарями з КНП «КМКЛ ШМД»), з урахуванням даних, які віддзеркалюють послідуюче проведення інструментальних досліджень, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_7 клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження: закрита травма грудної клітки: переломи 8,9-го ребер ліворуч по задньому відрізку. Виходячи з того, що у звичайному клінічному перебігу, відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих ребер (байдуже, чи було проведено оперативне втручання чи було обрано консервативну тактику лікування) та початок відновлення порушеної функції травмованих ділянок (по місцю утворення виявлених переломів, враховуючи функціональне навантаження травмованої ділянки грудної клітки) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, є підстави виявлене тілесне ушкодження відносити до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, відповідно п. п. 1.5.2, 2.2.1/в. та 4.6. «Правил». Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження, є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження утворилося за рахунок однократної ударної дії тупого твердого предмету, у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 18.06.2025 року (т. І а.п. 74-76).

Крім того, судом було досліджено і інші матеріали провадження: постанови про визначення групи слідчих та прокурорів; ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2025 року; протоколи про тимчасові доступи до речей та документів; постанову про зміну порядку досудового розслідування; постанову про визначення законним представником підозрюваного та характеризуючі матеріали.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 задовольнити, зазначивши, що в ході розгляду даного клопотання та дослідження доказів, було підтверджено обставини вчинення ОСОБА_3 діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечувала, просила призначити амбулаторне лікування для підзахисного.

Законний представник ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та думку захисника.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 підтримав думку свого законного представника та захисника.

Таким чином, під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Разом з тим, судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_3 виявляв ознаки хронічного психічного захворювання - «Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами» (F31.2 за МКХ-10), внаслідок чого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними під час скоєння кримінального правопорушення, на даний час також за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому, відповідно до вимог ст. 94 КК України до ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.

При цьому суд враховує висновки судового експерта, викладені у висновку судово-психіатричного експерта від 04.12.2025 року № 1665, та особу ОСОБА_3 , зокрема те, що останній перебуває під наглядом лікаря-психіатра амбулаторного відділення № 1 КНП «МЗНПД» з 2020 року з діагнозом «Біполярний афективний розлад», раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зазначено: «З огляду на вимоги статей 19, 94 КК України, ст. 19 Закону України № 1489-111 «Про психіатричну допомогу», до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання». Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги, відповідно до вимог ст. 94 КК України, суд вважає за можливе клопотання задовольнити і застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з метою лікування та запобігання вчинення ОСОБА_3 нових суспільно небезпечних діянь.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України. Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 369-372, 392, 395, 512, 513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Копію ухвали направити до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору, захиснику, законному представнику та ОСОБА_3 .

Суддя ОСОБА_1