Справа №295/4980/26
УХВАЛА

про повернення клопотання про арешт майна

25.03.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання слідчого Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0000340від 20.03.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та додані до клопотання матеріали,

в с т а н о в и в

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 19.03.2026, на шість ноутбуків: марки «Lenovo ThinkPad L460», чорного кольору; ноутбук марки «ASUS Vivibook 15 X1504Z», сірого кольору; ноутбук марки «Dell Latitude E6540», сірого кольору; ноутбук марки «HP EliteBook 840», чорного кольору; ноутбук марки «Lenovo ThinkPad T450»; ноутбук марки «Lenovo 81V5», сірого кольору та чотири) зарядні пристрої до них.

Дослідивши зміст клопотання, доходжу висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Всупереч п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні відсутнє посилання на документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, не вказано, хто є власником ноутбуків.

Згідно з клопотанням 20.03.2026 року на адресу СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт оперуповноваженого ВКП Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області про те, що громадянин ОСОБА_4 займається збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Житомира.

Разом з тим, в клопотанні слідчий просить накласти арешт на шість ноутбуків та чотири зарядні пристрої до них.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів неможливо встановити, яке відношення до кримінального провадження мають шість ноутбуків та чотири зарядні пристрої до них.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на необхідність збереження речових доказів.

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Сукупний аналіз ст.ст. 98, 170, 171, 173 КПК України дає підстави слідчому судді вважати, що клопотання про арешт повинно містити відповідне обґрунтування з абсолютним дотриманням викладених правових норм. У разі подання клопотання про арешт майна у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, в ньому повинно бути зазначено, яким з ознак, визначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає майно, на яке слідчий просить накласти арешт, з відповідним мотивуванням відповідно до обставин конкретного кримінального провадження.

Всупереч викладеним вище нормам КПК України, п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні не конкретизовано, якому з ознак, визначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає майно, на яке слідчий просить накласти арешт, яке значення воно має для кримінального провадження, досудове розслідування в якому здійснюється за ст. 307 КК України, доказом яких обставин воно може бути.

Крім того, в клопотанні не зазначені контактні дані особи, майно якої підлягає арешту. Відсутність в клопотанні контактних даних власника та/або володільця майна унеможливлює його виклик в судове засідання та розгляд клопотання у строки, визначені ст. 172 КПК України.Норми КПК України не передбачають можливості не здійснювати в судове засідання виклик особи, майно якої є вилученим.

Відповідно до частини третьої ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що клопотання подано без дотримання вимог ст. 171 КПК України, його зміст не відповідає фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя повертає клопотання прокурору для усунення недоліків на підставі статті 172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в

Клопотання про накладення арешту на майно повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутись з даним клопотанням до слідчого судді в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1