УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання

Справа № 621/3539/25

Провадження 1-кп/621/143/26

12 березня 2026 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

захисник - адвокат ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальну справу №621/3539/25 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 350 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа №621/3539/25 (провадження ЄРДР №0000431 від 03.09.2025) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 350 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2025 кримінальну справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання учасники з`явилися.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, в обґрунтування якого вказав, що строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраний ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.09.2025, сплинув 31.12.2025, судовий розгляд справи тільки починається, і на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати провадженню іншим чином. Зазначив, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, вказали, що доказів в обгрунтування ризиків прокурором не надано та просили обрати менш суворий запобіжний захід.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання та докази на його обгрунтування, суд зазначає наступне:

Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (в тому числі продовження, зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч.2, ч.4 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 03.09.2025 застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який неодноразово було продовжено та строк дії якого сплинув 31.12.2025 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років. Є раніше не судимою особою. Доказів порушення ним раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту матеріали справи не містять.

У поданому клопотанні прокурор посилався на ризики, передбачені ч.1 статті 177 КПК України, що були підставою обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу під час досудового розслідування і жодним чином не обґрунтував необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту під час судового розгляду. Доказів порушення обвинуваченою умов раніше обраного запобіжного заходу, неналежної процесуальної поведінки, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання провадженню іншим чином, до клопотання не надано.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення. Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив, що інформації щодо порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків, встановлених ухвалою слідчого судді від 03.09.2025, в сторони обвинувачення немає. Доказів незаконного впливу чи тиску на свідків під час досудового розслідування та знаходження справи в суді не отримано.

Практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, можливість пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу. При цьому, запобіжний захід у виді домашнього арешту в розумінні Європейської конвенції з прав людини може прирівнюватися за своїми обмеженнями до позбавлення волі (тримання під вартою), а тому може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування.

Крім того, згідно п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 квітня 2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно «єдиною» метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із дохідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Оскільки ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, суттєво зменшилися, ОСОБА_9 є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, враховуючи його належну процесуальну поведінку протягом досудового розслідування та під час розгляду справи, суд вважає, що зміна запобіжного заходу на менш суворий з тією ж вірогідністю зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш співмірним заходом на теперішній час, який збалансовує інтереси суспільства і держави та інтереси обвинуваченого.

За таких обставин, клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому запобіжного заходу підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання прокурора про застосування домашнього арешту належить відмовити.

Згідно статті 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 182, 194, 201, 331, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підставі ч.5 статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, а саме:

-прибувати за першою вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це суд;

- повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання, реєстрації, роботи та номеру засобів зв`язку;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис, що в разі невиконання обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченим покласти на прокурора.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду, постановлений за результатами судового розгляду.

Повний текст ухвали складено 13.03.2026

Суддя ОСОБА_10