КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2084/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні осіб, які потребують піклування, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 153 КК України, у кримінальному провадженні № 0000363 від 25.07.2025 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у межах строку досудового розслідування, тобто до 13 березня 2026 року (включно), без визначення застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує, що продовження строку тримання під вартою здійснено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без належного обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та без доведення неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з доводами апеляційної скарги, ризики, на які посилався орган досудового розслідування та які були покладені в основу оскаржуваного рішення, є непідтвердженими належними та допустимими доказами і мають формальний характер. Апелянт зазначає, що слідчим суддею не наведено конкретних обставин, які б свідчили про реальну можливість переховування підозрюваного, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Сторона захисту також звертає увагу на те, що саме по собі посилання на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень не може бути достатньою підставою для продовження тримання під вартою.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою. За твердженням апелянта, матеріали досудового розслідування не містять достатніх даних, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри, зокрема, навіть не встановлено часу вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Захисник також зазначає, що до клопотання про продовження строку тримання під вартою були додані незавірені копії матеріалів досудового розслідування, які, на переконання сторони захисту, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Апелянт наголошує, що відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і може застосовуватися лише за умови доведення прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам. На думку сторони захисту, у даному випадку така обставина прокурором не доведена, а слідчий суддя не навів мотивів, з яких більш м`які запобіжні заходи є недостатніми.

Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в них підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000363 від 25.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 156-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 303-1 КК України.

14.10.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.10.2025 старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у зв`язку із затриманням особи на місці вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_7 , повідомлено про те, що він підозрюється у зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також, у вчиненні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене щодо неповнолітньої особи, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 153 КК України, про що вручено письмове повідомлення про підозру.

27.11.2025 ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, спрямованих проти громадської безпеки, та передбачаючи їх наслідки, у порушення вимог чинного законодавства України, яке регулює порядок обігу вогнепальної зброї, бойових припасів і вибухових матеріалів, зокрема, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992року. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від № 622 від 21 серпня 1998 року, зберігав бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням час, дату та місце, за невстановлених обставин, не пізніше 14.10.2025, незаконно придбав бойові припаси та вибухові пристрої, достовірно усвідомлюючи, що вказані предмети є бойовими припасами та вибуховими пристроями у розумінні ст. 263 Кримінального кодексу України.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправність та кримінальну караність своїх дій, ОСОБА_7 незаконно зберігав отримані бойові припаси та вибухові пристрої без відповідного дозволу, за місцем свого проживання - за адресою: АДРЕСА_1 .

14.10.2025 року о 06 год. 47 хв., у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 , виявлено та вилучено: 1 (один) артилерійський снаряд 30 мм з ознаками корозії, іржі та механічних пошкоджень, що належить до першої категорії вибухонебезпечності «надзвичайно небезпечний» відповідно до наказу МВС №691 від 19.08.2019, 341 (триста сорок один) патронів, які згідно висновку експерта належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, також згідно висновку експерта надані на дослідження предмети є: двома промислово-виготовленими уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ; трьома промислово-виготовленими уніфікованими запалами дистанційної дії УЗРГМ-2; чотирьома промислово-виготовленими, спорядженими вибуховою речовиною, корпусами ручної осколкової гранати Ф-1; двома промислово-виготовленими, спорядженими вибуховою речовиною, корпусами ручної осколкової гранати РГД-5. При конструктивному поєднанні наданих на дослідження уніфікованих запалів дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) зі спорядженими вибуховою речовиною корпусами ручних осколкових гранат Ф-1 та спорядженими вибуховою речовиною корпусами ручних осколкових гранат РГД-5 в єдині конструкції, в будь-якому порядку, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, вони будуть утворювати ручні осколкові гранати Ф-1 та ручні осколкові гранати РГД-5, які є придатними до вибуху, вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбанні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 14.10.2025, за невстановлених обставин, придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс масою 340, 52 г та приніс його за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав його незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 "Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", "Список № 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено" в "Таблиці І", віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

Крім цього, у невстановлені досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше лютого 2024 року, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло раніше знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без добровільної згоди потерпілої особи, тобто, сексуальне насильство, щодо неповнолітньої особи, з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Так, у невстановлені досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше лютого 2024 року, більш точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з раніше знайомим йому неповнолітнім ОСОБА_11 , який залишився на ночівлю в його квартирі.

В подальшому скориставшись безпорадним станом неповнолітнього ОСОБА_11 , який в цей час спав на дивані, а також психічною та фізичною безпорадністю останнього, тобто нездатністю чинити опір, висловлювати свою волю або усвідомлювати характер і значення вчинюваних щодо нього дій, використовуючи набутий у ході попереднього спілкування з ОСОБА_11 авторитет дорослої особи, власну вікову та фізичну перевагу, а також відсутність інших осіб, які могли б викрити або припинити його протиправну поведінку, реалізуючи свій злочинний умисел, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням у тіло потерпілого, а саме - вчинив неодноразові непристойні дотики до паху та статевого органу неповнолітнього ОСОБА_11 , вчинені без добровільної згоди потерпілого.

Вищеописаними своїми умисними діями ОСОБА_7 принизив гідність та порушив статеву недоторканість неповнолітнього, спричинивши йому психологічну травму, емоційне пригнічення та страх, що в свою чергу спотворило у потерпілого уявлення про норми статевої поведінки, створило деструктивне ставлення до власного тіла та соціального оточення, і тим самим порушило нормальний психічний, моральний та соціальний розвиток дитини.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, а саме у вчиненні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене щодо неповнолітньої особи.

16.10.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 58 днів, тобто по 12.12.2025 включно.

03.12.2025 постановою Київської міської прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000363 від 25.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. З ст. 153, ч. З ст. 3011, ч. 1 ст. 1561 КК України до трьох місяців, тобто до 15.01.2026 (включно).

08.12.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 38 днів, тобто по 15.01.2026 включно.

12.01.2026 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000363 від 25.07.2023 за підозрою ОСОБА_7 строком до 15.04.2026 включно.

12.01.2026 року старший слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , звернулась до слідчого судді Голосіївського суду м. Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, строком на 60 діб.

На обґрунтування вимог даного клопотання, слідча зазначила, що під час проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженні, здобуто достатньо даних підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується наступними доказами:

- протоколом про результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 09.10.2023 встановлено, що ОСОБА_7 підтримує спілкування з неповнолітніми особами чоловічої статі, під час спілкування використовує пестливі слова «моя птичка, маленький, мой зайчик», запрошує їх до себе до дому вжити алкогольні напої, а в разі відмови починає погрожувати нецензурною лайкою;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме спостереження за особою ( ОСОБА_7 ) від 13.10.2023;

- протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15.01.2024;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме обстеження публічно недоступних місць (житла ОСОБА_7 ) від 23.12.2024;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 03.02.2025 встановлено, що ОСОБА_7 під час перебування за місцем мешкання 30.12.2024 разом із неповнолітньою особою чоловічої статі, здійснював спроби торкання статевого органу останнього через штани та цілував із використанням пестливих слів;

- протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.04.2025;

- протоколом огляду від 30.05.2025 за участю спеціаліста Київського НДЕКЦ МВС України, де дії вчинені ОСОБА_7 , визнані як ігнорування особистих кордонів, домінування, нав`язування близькості. Тобто психологічний аналіз поведінки чоловіків свідчить про серйозні порушення особистих кордонів, наявність ознак сексуального характеру, торкання статевих органів через штани, особливо у поєднанні з іншими фізичними контактами, незважаючи на опір, може свідчити про ознаки розбещення;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 22.09.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 22.09.2025;

- протоколом обшуку від 14.10.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено ноутбук марки «Lenovo», атестат та додаток на нього на ОСОБА_13 , мобільний телефон марки «Xiaomi», 317 (триста сімнадцять) предметів зовні схожих на набої, мисливський порох, вагою приблизно до 50 грам, зразок сипучої речовини, вагою до 5 грам (III категорія вибухонебезпечності), предмет зовні схожий на корпус гранати Ф-1, предмет зовні схожий на запал типу УЗРГМ, 28 (двадцять вісім) предметів зовні схожих на холодну зброю, речовину рослинного походження в поліетиленовому пакеті, п`ять жорстких дисків, нунчаки, планшет «Ipad», s/n: DMQ520JG5V та мобільний телефон «Prestigio», чорного кольору, ноутбук марки «Dell», предмет зовні схожий на холодну зброю, флеш-накопичувач «SanDisk», мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A34 5G», невідому речовину, кристалічної форми, речовину рослинного походження, речовину рослинного походження, чотири оптичні диски в чохлі, предмет зовні схожий на корпус гранати РГД-5 (IIІ категорія вибухонебезпечності), чотири предмети зовні схожі на запали типу УЗРГМ, три предмети зовні схожі на корпуси гранат Ф-1 та один предмет зовні схожий на корпус гранати РГД-5, 48 (сорок вісім) предметів зовні схожих на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.10.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- висновком експерта від 15.10.2025 № СЕ-19/111-25/63550-БЛ за результатами судової балістичної експертизи;

- висновком експерта від 07.11.2025 № СЕ-19/111-25/63884-БЛ за результатами судової балістичної експертизи;

- висновком експерта від 24.10.2025 № СЕ-19/111-25/63763-ВТХ за результатами судової вибухово-технічної експертизи;

- висновком експерта від 23.10.2025 № СЕ-19/111-25/63985-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів;

- висновком експерта від 27.10.2025 № СЕ-19/111-25/63980-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів;

- висновком експерта від 27.10.2025 № СЕ-19/111-25/63977-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27.10.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.10.2025;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.11.2025;

- протоколом огляду від 12-23.12.2025, яким детально оглянуто чотири оптичні диски, які належать ОСОБА_7 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також слідча зазначила, що строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 15.01.2026 включно, однак досудове розслідування на цей час не можливо завершити, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій необхідних для беззаперечного доведення вини підозрюваного у інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та виконати наступні слідчі дії, а саме:

- отримати висновок амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи щодо підозрюваного ОСОБА_7 , призначеної до ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», призначеної 28.11.2025;

- отримати висновок судової психологічної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначеної 27.11.2025;

- отримати висновки мистецтвознавчих експертиз, призначених до Київського НДЕКЦ МВС України, призначених 17.12.2025 та 29.12.2025;

- визначити остаточну правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , скласти та вручити йому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, а також допитати його як підозрюваного;

- завершити процедуру розсекречування негласних слідчих (розшукових) дій, в тому числі ухвал Київського апеляційного суду;

- встановити місцезнаходження та допитати осіб ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які ймовірно потерпіли від кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_7 ;

- провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, з метою виявлення, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдують підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 15.03.2026, у зв`язку із наявністю ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, у досудового слідства є достатні підстави вважати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду актуальний у зв`язку із тим, що перебування на волі підозрюваного ОСОБА_7 , який усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Такий ризик є цілком реальним та ймовірним, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , будучи колишнім працівником правоохоронних органів, володіє спеціальними знаннями та навичками щодо методів і засобів контролю за підозрюваними та підслідними (зокрема щодо режимних обмежень, способів приховування місця знаходження, переховування та уникнення оперативного виявлення). Враховуючи зазначене, орган досудового розслідування має підстави вважати, що у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може уникнути виконання процесуальних обов`язків, зникнути з місця проживання, оперативно покинути межі міста Києва чи України, або вжити інших заходів, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Такі дії істотно ускладнять або унеможливлять подальше документування та виявлення всіх епізодів його протиправної діяльності, створять ризик знищення чи приховування речових доказів та в цілому перешкоджатимуть повноцінному, всебічному і неупередженому проведенню досудового розслідування.

Викладені обставини слід враховувати як вірогідні, але логічні дії підозрюваного саме тому, що ОСОБА_7 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх тяжкість та покарання у разі визнання його винним, тому для нього як для особи, яка вже порушила Закон, зневажливо поставилась до норм моралі у суспільстві, цінності людського життя та здоров`я, недоторканності статевої свободи по відношенню до неповнолітньої особи, яка в силу свого віку взагалі не може протистояти злочинним посяганням, продовження неправомірної поведінки у вигляді уникнення від слідства та суду є самим найсприятливішим ходом подій.

Аналізуючи вказаний ризик, слідча також звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційної роботи не має, в навчальних закладах не навчається, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають на його піклування, тобто відсутні стримуючі фактори, які б запобігли ризику переховування.

Усвідомлення вказаної обставини, може призвести до переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Є актуальним ризик знищення, переховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом вжиття заходів, спрямованих на знищення доказів та недопущення розкриття інших епізодів злочинних /тій.

На даний час ще встановлюються всі епізоди злочинної діяльності підозрюваного та надається їх правова оцінка з метою кваліфікації відповідно чинного кримінального законодавства, а враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв сексуальну експлуатацію по відношенню до неповнолітньої особи із застосуванням насильства.

За результатами проведення відповідних експертиз органом досудового розслідування буде надано додаткову правову кваліфікацію діям підозрюваного, що може суттєво обтяжити його правове становище. Усвідомлюючи такі обставини, підозрюваний може вжити заходів до втечі, знищення або приховування інших незаконних предметів і речовин, які ще не виявлені, але мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Крім того, існує реальний ризик знищення речових доказів, зокрема предметів, які можуть містити сліди вчинення злочинів сексуального характеру, предметів, що використовувалися як засоби насильства над неповнолітнім потерпілим, а також цифрових носіїв інформації, які можуть містити файли порнографічного характеру, у тому числі з ознаками дитячої порнографії.

Зазначені речові докази, у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, мають суттєве доказове значення для встановлення всіх епізодів злочинної діяльності підозрюваного.

Крім цього, під час обшуку на комп`ютерній техніці та мобільних пристроях підозрюваного виявлено додаткові матеріали, які раніше не були відомі слідству, однак містять ознаки нових епізодів злочинної діяльності, у тому числі злочинів сексуального характеру, що імовірно, вчинялися спільно з іншими особами.

Враховуючи наведене, перебування підозрюваного ОСОБА_7 на волі може призвести до втрати можливості встановлення, фіксації та збереження важливих доказів, у тому числі цифрових.

Ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_7 на потерпілих, свідків, осіб, процесуальний статус яких ще не встановлений по кримінальному провадженню, осіб, які причетні до вчинення вищевказаних злочинів, сприяють їм та/або володіють інформацією щодо таких осіб та їх злочинної діяльності є актуальним.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчиняв дії, які мають сексуальний характер по відношенню до неповнолітніх, з якими на даний час орган досудового розслідування проводить невідкладні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на отримання показань - інформації щодо всіх злочинних дій, вчинених підозрюваним по відношенню до них та інших неповнолітніх, але свідками яких вони були. А відтак, перебування на волі підозрюваного ОСОБА_7 надасть останньому можливість шляхом особистих зустрічей, телефонних дзвінків, надсилання повідомлень або іншим чином незаконно здійснювати вплив на неповнолітніх дітей, які в силу свого віку є уразливими для шантажу, прохань, вмовлянь, підкупу, погроз зі сторони підозрюваного ОСОБА_7 . Такий вплив потягне за собою як наслідок відмову від надання показань, їх зміну, відмову від раніше наданих показань, відмову від участі у кримінальному провадженні в цілому, перекривлення обставин та подій.

Відповідно до матеріалів провадження вже встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 застосовував погрози та фізичне насильство до осіб, з якими контактував останній, такі факти вже є підтвердженими та свідчать про достовірний вплив підозрюваного на потерпілих та свідків.

Тобто, є підстави вважати, що ОСОБА_7 після повідомлення йому про підозру у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, розуміючи що його дії викриті, може вчинити незаконний вплив у виді погроз фізичної розправи, психологічного маніпулювання, шантажу або грошової винагороди стосовно осіб, відносно яких були вчинені злочинні дії сексуального/насильницького характеру, однак, по яким ще тривають слідчі (розшукові) дії, спрямовані на збір доказового матеріалу, з метою недопущення надання викривальних показань відносно ОСОБА_7 . Відповідно до матеріалів, які є додатками до даного клопотання є очевидним, що злочинна діяльність ОСОБА_7 є довготривалою, систематичною, останній займається постійним пошуком потерпілих та осіб, які згодні сприяти вчиненню злочинів.

Тобто, вищевказаний фактор свідчить про те, що перебуваючи на волі або в умовах домашнього арешту, у тому числі цілодобовому, та відповідно маючи доступ до засобів зв`язку, мережі Інтернет, буде мати можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків, осіб-фігурантів з метою ненадання показань та знищення інформації, що має доказове значення (якою у тому числі володіють такі особи), які мають важливе значення для викриття всіх кримінальних правопорушень, вчинених підозрюваним, повною відмовою від прийняття участі у процесуальних діях, які є необхідними при розслідуванні даної категорії кримінальних правопорушень, або викривлення інформації на користь підозрюваного, яку необхідно отримати під час проведення слідчих дій за участю таких осіб.

На той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення аналогічного характеру вказує наступне - підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв злочини, що характеризуються особливою суспільною небезпекою. Більше того вказані злочини він вчиняв щодо неповнолітніх дітей, які в силу свого віку не можуть протистояти насильству відносно них. Вказане свідчить про низький рівень правової свідомості та соціальної відповідальності підозрюваного, а також про схильність до злочинних дій сексуального характеру. Слід врахувати, що дії підозрюваного є триваючими, чітко спланованими, вчинялися протягом кількох років.

Такий вид кримінальних правопорушень, як сексуальні злочини відносно дітей є латентними злочинами, що дозволяє правопорушникам довгий час залишатись не викритими та продовжувати свою злочинну діяльність у даному напрямку.

Враховуючи вказані обставини, характер інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність.

Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого, законного представника, свідків, інших осіб та на хід розслідування кримінального провадження. Характер вчинених злочинних дій свідчить про зневажливе ставлення до норм закону, а також до цінності людського життя, її недоторканості, зокрема, статевої недоторканості неповнолітньої особи.

13.01.2026 ухвалою слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчої та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у межах строку досудового розслідування, тобто до 13 березня 2026 року (включно), без визначення застави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваному ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними злочинами, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України, а також враховано, що відомості, які міститься у матеріалах, доданих до клопотання, у своїй сукупності доводять не лише обґрунтованість підозри, але й свідчать про те, що ризики, передбачені п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і на даний час не зменшилися та продовжують існувати. При цьому слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити незаконний вплив інших потерпілих від його діянь, сексуального/насильницького характеру, особи яких встановлюються, з метою недопущення надання ними викривальних показань щодо нього. Ризик продовження вчинення злочинної діяльності зокрема доводиться матеріалами, які є додатками до даного клопотання, які доводить що злочинна діяльність ОСОБА_7 була довготривалою та систематичною, що вказує про його схильність до злочинних дій сексуального характеру.

Доводи, які наведені захисником у судовому засіданні, як підставу для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, слідчий суддя відхилив. Так під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею докладно та обґрунтовано викладено висновки про те, чому саме найсуворіший із запобіжних заходів у вигляді триманні під арештом зможе забезпечити належну правову поведінку підозрюваного. На даному етапі підстав для зміни запобіжного заходу та більш м`який, та/або визначення застави, слідчий суддя не вбачав, враховуючи, що ризики не зменшилися.

Таким чином доводи апелянта, за змістом апеляційної скарги, про відсутність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначив ОСОБА_7 розмір застави.

Положення ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Вказані вище обставини підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби в продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрюваний просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4