УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 005 69 від 12.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 005 69 від 12.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи доводи клопотання зазначається, що слідчими Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 005 69 від 12.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, ОСОБА_4 у встановленому КПК України порядку 03.07.2025 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації від МВС України громадянин ОСОБА_4 має у власності транспортні засоби, а саме: мотоцикл марки «HONDA FORZA 250», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску; автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN: НОМЕР_3 та автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_4 , 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_5 .

Оскільки санкція ч. 2 ст. 111 КК України, інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий поросив накласти арешт на майно, що належить підозрюваному, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судове засідання слідчий не з`явився, звернувся із заявою про розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що доводи клопотання підтримує та просить клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів слідчими Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 220 250 000 000 005 69 від 12.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 03.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації від МВС України громадянин ОСОБА_4 має у власності транспортні засоби, а саме: мотоцикл марки «HONDA FORZA 250», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску; автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN: НОМЕР_3 та автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_4 , 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_5 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 вказуючи підставу для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення в межах якого здійснюється досудове розслідування, а також те, що ч. 2 ст. 111 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Аналізуючи наведене вважаю, що надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме:

- мотоцикл марки «HONDA FORZA 250», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску;

- автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN:

НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_4 , 2005 року випуску, VIN:

НОМЕР_5 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: