Справа № 369/3673/25
Провадження № 1-кп/369/1608/25
В И Р О К

іменем України

28.10.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001637 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001637 від 20.10.2024,

встановив:

19.10.2024, близько 12 години 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Edge», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Трояндовою в напрямку вулиці Святопшнська в с. Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області, діючи в порушення вимог п. 2.3б)д) Правил дорожнього руку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі ПДР України), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», був неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, як наслідок своїми діями створив загрозу здоров`ю громадян, а також в порушення вимог п. 16.12 ПДР, відповідно до яких: «на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух», виїхав на перехрестя з вулицею Княгині Ольги села Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області, при цьому не надав перевагу в русі електромотоциклу марки «Surron», без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався справа відносно нього вулицею Княгині Ольги в напрямку вулиці Малинська села Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області, внаслідок чого допустив зіткнення із вказаним електромотоциклом.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій електомотоцикла «Surron», без реєстраційного номера, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому діафізу лівої великогомілкової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а також тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої гомілкової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його зрощення необхідний термін більше 21 дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 16.12 ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою провину у вчиненому та повідомив суду, що він 19.10.2024, близько обідньої пори, керував автомобілем марки «Ford Edge», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У с. Петропавлівська Борщагівка на перехресті рівнозначних доріг пересвідчився, що ніякого транспорту немає, та продовжив рух прямо. Однак, справа з`явився потерпілий на електромотоциклі, відповідно на цю появу іншого учасника дорожнього руху він не встиг зреагувати та відбулося зіткнення з електромотоциклом. Після ДТП він вийшов з автомобіля, надав першу допомогу, пересвідчився, що загрози життю ОСОБА_9 немає. Після цього викликав швидку допомогу та поліцію. Коли ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) забрала швидка допомога, залишився чекати поліцію, а товариша по військовій службі попросив рухатися до лікарні та контролювати процес лікування. Товариш доповів йому, що загроз життю потерпілого немає. За деякий час він сам прибув у лікарню, вибачився перед ОСОБА_10 та відшкодував усі завдані матеріальні збитки, у тому числі компенсував втрати у заробітній платі. Пояснив, що щиро розкаюється у тому, що сталося, готовий нести визначене судом покарання. Просив суд не позбавляти права керування, оскільки за характером служби, пов`язаної з командуванням ввіреного йому підрозділу, пересуванням, у тому числі в зону бойових дій, а також з роботою з сім`ями військовослужбовців, йому потрібно досить часто виконувати завдання у різних територіально місцевостях відповідно без права керування виконання цих завдань значно утрудниться або буде неможливим.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Також запевнив суд, що ОСОБА_6 досить відповідально віднісся до наслідків події оглянув його, надав першу допомогу, викликав швидку, постійно контролював хід лікування, відшкодував усі заподіяні збитки та незручності. Жодних претензій до ОСОБА_6 не має, просив суд суворо не карати його, а по можливості звільнити від відповідальності.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина підтверджується письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від19.10.2024, схемою та фототаблицею до нього, згідно з яким слідчим оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, нерегульоване перехрестя вулиць Трояндової та Княгині Ольги, де виявлено з ушкодженнями автомобіль марки «Ford Edge», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та електромотоцикл марки «Surron»;

- висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/111-24/61249-ІТ від 29.10.2024, згідно з яким система рульового управління, система робочого гальма та елементи підвіски автомобіля марки «Ford Edge», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду знаходилися в працездатному стані; несправностей, які б могли викликати погіршення чи відмову в роботі цих елементів транспортного засобу, не виявлено;

- висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/111-24/61247-ІТ від 05.12.2024, згідно з п. 1 якого є несправність у системі рульового управління електромотоцикла марки «Surron», без реєстраційного номера; ця несправність виникла у результаті ДТП;

- висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/111-24/613388-ІТ від 03.12.2024, згідно з яким встановлено механізм контакту транспортних засобів під час ДТП; у п. 3 зазначено, що в момент первинного контакту автомобіль марки «Ford Edge», реєстраційний номер НОМЕР_1 , контактував передньою правою частиною із лівою боковою частиною електровелосипеда «Surron»;

- висновком експерта № 265/Д (розпочата експертиза 25.11.2024, закінчена 13.12.2024), згідно з яким ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому діафізу лівої великогомілкової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а також тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої гомілкової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його зрощення необхідний термін більше 21 дня, та легкі тілесні ушкодження у вигляді саден верхніх кінцівок і колінних суглобів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.12.2024, відповідно до якого було підтверджено обставини настання ДТП та механізм спричинення зіткнення транспортних засобів;

- висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/111-24/71240-ІТ від 12.12.2024, згідно з п. 3 якого у даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору в діях водія автомобіля марки «Ford Edge», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 16.12 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши докази у їх сукупності суд, переконаний, що саме порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 16.12 ПДР України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Крім того, у судовому засіданні досліджені документи, що характеризують ОСОБА_6 , який характеризується виключно позитивно за місцем служби, був неодноразово відзначений нагородами за службу, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 . Також було досліджено копії платіжних документів, пов`язаних із лікуванням та реабілітацією потерпілого.

Європейський суд з прав людини у п. 65 рішення у справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Прокурор у судових дебатах просила визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та з урахуванням особи обвинуваченого та наявності низки обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначити йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме один рік позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, та застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується виключно позитивно, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодноразово відзначений нагородами за службу, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає такі: щире каяття, що виявилось у критичній оцінці обвинуваченого своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин, а також позиції під час розгляду справи; активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилося в наданні допомоги органу досудового розслідування й суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину; позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу та об`єкта посягання, тяжкості наслідків вчиненого і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Виправлення як мета покарання це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого це ті певні зміни в його особистості, які утримують його надалі від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (наприклад, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, належним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Статтею 69 КК України регламентовано, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, визначених цим Кодексом, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Так, у виключних випадках кримінальний закон передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК України, але лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Це можливо, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Подібна правова позиція наведена у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 23.04.2024 у справі № 157/1535/22.

У цьому кримінальному провадженні суд враховує активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений вживав заходів, спрямованих на надання допомоги органу досудового розслідування й суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину; критичну оцінку обвинуваченим своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини та готовності нести покарання за вчинений злочин; добровільне повне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.

Відтак, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання (активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання обвинуваченим своєї вини, а також добровільне повне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного й думки потерпілого, суд під час призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України вважає за можливе застосувати положення ст. 69 цього Кодексу та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме один рік позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Непризначення додаткового покарання суд вважає доцільним рішенням, оскільки

ОСОБА_6 вчинив неумисне кримінальне правопорушення, негативно ставиться до наслідків такого вчинку, має потребу у щоденному використанні автомобіля, що зумовлено діяльністю з підтримки обороздатності країни.

При цьому, зважаючи на те, що обвинувачений раніше не судимий, дорожньо-транспортну пригоду скоїв з необережності, не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, добровільно повністю відшкодував потерпілому збитки, має позитивні характеристики з місця служби, на утриманні має малолітню дитину, а також врахувавши думку державного обвинувача, який просив застосувати щодо обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, суд дійшов висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відповідно до ст.ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

ст. 286 КК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 28 жовтня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) процесуальні витрати на користь держави в сумі 15 918 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) грн 00 коп.

Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме: - автомобіль «FORD EDGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії

НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- електровелосипед «SURRON», який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - повернути власнику ОСОБА_5 .

Арешт на транспортні засоби автомобіль «FORD EDGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , та електровелосипед «SURRON», який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений згідно з ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.10.2024 року (справа № 369/17604/24), після набрання вироком суду законної сили - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_12