Справа № 366/2374/25
Провадження № 1-кп/366/253/25
В И Р О К

Іменем України

24 грудня 2025 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження: групи прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іванків кримінальне провадження № 0000001 від 07.08.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Любимівка, Вишгородського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, розлученого, неповнолітніх утриманців не має, не інвалід, не працює, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до розстановки особового складу ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, інспектор СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП ОСОБА_7 та інспектор ОСОБА_8 , в період часу з 08 години 25.04.2025 року по 08 годин 26.04.2025 року, на службовому автомобілі марки РЕНО МЕГАН, р. н. НОМЕР_1 , перебували на добовому чергуванні, на дільниці реагування 109.

Так, 25.04.2025 року, приблизно о 11:57, інспектор СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП ОСОБА_7 та інспектор ОСОБА_8 , під час патрулювання на блокпосту «Опора № 1» в селищі Іванків Вишгородського району Київської області, зупинили автомобіль Шевроле Круз, д. н. з. НОМЕР_2 , для перевірки документів. Під час спілкування з водієм ОСОБА_9 , 2006 року народження. Під час спілкування з пасажиром автомобіля, ОСОБА_6 , 1969 року народження, який є власником автомобіля Шевроле Круз, д. н. з. НОМЕР_2 , працівники поліції виявили, що останній передав право керування ТЗ ОСОБА_9 , як такому, що не має права керування та запросили до службового автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Однак, ОСОБА_6 усвідомлюючи настання негативних для нього правових наслідків за вчинене ним адміністративне правопорушення у тому числі накладення штрафу, з метою уникнення адміністративної відповідальності, приблизно о 12:25, вирішив надати працівникам поліції, які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірну вигоду, за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та не притягнення у майбутньому до адміністративної відповідальності.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_6 о 12:25, відкрито поклав на підлогу у ноги інспектору СРПП ОСОБА_7 , який сидів на передньому правому пасажирському сидінні, неправомірну вигоду у розмірі 1000 гривень: 2 купюри номіналом по 500 гривень (серії ЕР № 1455832; серії ВТ № 0266126), тим самим надав неправомірну вигоду службовим особам, за вчинення в його інтересах дій, з використанням наданого їм службового становища.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у наданні неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, запевним, що у майбутньому більше не вчинятиме подібних дій, просив суд суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 17 (сімнадцять тисяч) гривень.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого; постанову про визнання речових доказів; речові докази.

Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки свідчення ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.

Так, будучи допитаним як обвинувачений, ОСОБА_6 повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Так, згідно наданих характеристик за місцем проживання, обвинувачений ОСОБА_6 характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, але іноді підробляє по сусідах за що отримує від 5 до 7 тисяч гривень на місяць, також йому допомагають повнолітні діти, має особисті заощадження, розлучений, дітей неповнолітніх не має, раніше не судимий, не інвалід.

Згідно досудової доповіді, складеної провідним інспектором Філії ДЕУ «Центр пробації в м. Києві та Київській області» Вишгородський РВ № 2, ОСОБА_10 від 22.08.2025 року, враховуючи зібрані характеризуючі матеріали, наявність конструктивних планів на майбутнє, а також бажання обвинуваченого брати участь у складанні досудової доповіді, інспектор вважає, що надалі обвинувачений має намір вести виключно законослухняний спосіб життя, прагне в майбутньому офіційно працевлаштуватися та стати на шлях виправлення. За результатами оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи особи без ізоляції від суспільства.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена, а його умисні дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 369 КК України, як надання неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, сімейний та майновий стан.

При визначені виду і міри покарання обвинуваченому суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, його особу, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, його вік, майновий та сімейний стан, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат немає.

Вирішуючи питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, а саме грошових коштів: 2 купюри номіналом по 500 гривень (серії ЕР № 1455832; серії ВТ № 0266126), з урахуванням того, що такі призначалися (використовувалися) обвинуваченим як засіб вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 30.04.2025 року на майно, а саме на грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень: 2 купюри номіналом по 500 гривень (серії ЕР № 1455832; серії ВТ № 0266126 - скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовано та підстав для його застосування судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 17 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Скасувати арешт на грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень: 2 купюри номіналом по 500 гривень (серії ЕР № 1455832; серії ВТ № 0266126), накладений ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області, ОСОБА_11 від 30.04.2025 року.

Речові докази: грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень: 2 купюри номіналом по 500 гривень (серії ЕР № 1455832; серії ВТ № 0266126); які зберігаються на депозитному рахунку ГУНП в Київській області на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурорам в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_12