Справа № 645/8337/25
Провадження № 1-кс/645/1567/25
УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Немишлянського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001534 від 20.11.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001534 від 20.11.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що невстановлена особа 20.11.2025 близько 14:00 год. шляхом зламу дверей проникла до приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки вчинила крадіжку особистого майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила матеріальну шкоду останньому.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102 IX, в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України №793/2025 від 20.10.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, переважно корисливої спрямованості, та визначивши для себе вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості основним джерелом доходу, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив крадіжку майна громадян за наступних обставин.

Так, 20.11.2025 в період часу приблизно з 13 год. 00 хв. по 13 год. 30 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебував біля будинку № 15 по провулку Осипенко в місті Харкові, де заздалегідь підшукував будинки, в яких не було нікого вдома. Встановивши, що в будинку АДРЕСА_3 вимкнене світло та нікого з власників немає вдома, у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки із вказаного будинку. Маючи на меті злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 потрапив на територію домоволодіння, перелізши через паркан. У подальшому за допомогою цвяходера, який був у нього при собі, віджав вхідні двері та потрапив в середину будинку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скориставшись відсутністю спостереження за ним сторонніх осіб, ОСОБА_4 попрямував до кімнат будинку, де в вітальні на тумбі виявив телевізор ТМ «Samsung» моделі «UE40MU6100U» в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2965/25 від 20.11.2025 становить 2000,00 гривень; далі на робочому столі виявив мобільний телефон ТМ «POCO», моделі «M3» 4GB RAM, 64GB ROM, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2965/25 від 20.11.2025 становить 2344,00 гривень; далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, попрямував до спальні, де в шкатулці виявив золоті сережки з фіанітами білого кольору, вагою приблизно 3 грами, золотий ланцюжок, плоский, приблизно 2 грами та срібну каблучку з візерунком квітів, якими таємно ОСОБА_4 заволодів. Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на суму 4344 грн.

20.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; фактично затримано о 14.30 год.

21.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 підтверджено зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_4 від 20.11.2025; свідченнями свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 20.11.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ; свідченнями потерпілого ОСОБА_7 да додатками до протоколу допиту; протоколом огляду предметів від 20.11.2025.

Слідчий зазначає, що метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду ОСОБА_4 може залишити та змінити своє фактичне місце проживання, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний реальний термін покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також враховуючи той, факт, що ОСОБА_4 зареєстрований в м. Дніпро і має реальну можливість переховуватися там від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити можливі речові докази, які не були прийняті до уваги під час вже проведених слідчих дій, та які окремо або в сукупності можуть допомогти для встановлення повних обставин кримінального правопорушення та доведення причетності ОСОБА_4 до скоєння даного правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого та свідків оскільки підозрюваному відома адреса місця проживання потерпілого та свідків, імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження шляхом психологічного чи фізичного тиску на свідків та потерпілого, їх знайомих та родичів (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи вже скоєнні правопорушення майнового характеру, які неодноразово вчиняв ОСОБА_4 в короткий строк після відбуття покарання. (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

На думку слідчого, на теперішній час вищевказані ризики мають місце.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий зазначає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити зазначені вище дії.

Слідчий вказує, що з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала з підстав зазначених вище у клопотанні. Прокурор зазначила, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти даного клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001534 від 20.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що 20.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Згідно протоколу про затримання від 20.11.2025, ОСОБА_4 фактично затриманий 20.11.2025 о 14.30 год.

21.11.2025 о 13 годині 40 хвилин у кримінальному провадженні № 0001534 від 20.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), пов`язаного з проникненням в житло, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 21.11.2025.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_4 , який міститься в повідомленні про підозру та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, та не заперечувався останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), пов`язаного з проникненням в житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , останній є осудною особою.

24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку російської федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил росії, що триває і досі.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та триває на теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є очевидно обґрунтованими та допустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: протоколом затримання ОСОБА_4 від 20.11.2025; свідченнями свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 20.11.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ; свідченнями потерпілого ОСОБА_7 да додатками до протоколу допиту; протоколом огляду предметів від 20.11.2025.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він є уродженцем міста Дніпро, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі корисливі злочини, що свідчить про стійку направленість на вчинення злочинів проти власності.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення останнім дій, що кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме - можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та корисливим злочином, а саме - злочином проти власності, вчиненим у період воєнного стану, тобто з використанням надзвичайної обстановки для реалізації своєї мети, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків та потерпілого, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на зазначене, те, що злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким та корисливим злочином, а саме - злочином проти власності, вчинений у період воєнного стану, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який просить прокурор, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, особисте зобов`язання, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Щодо визначення розміру застави слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 4 ст. 182 КПК України пердбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого судді підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у межах розміру, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн. (3028,00 гривень х 80 = 242240,00 грн.)

При визначені розміру застави слідчим суддею було враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначений розмір застави слідчий суддя вважає таким, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, внаслідок чого не порушує права підозрюваного, а тому відсутні підстави вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 ..

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001534 від 20.11.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 18 січня 2026 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області до сплину строку тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, слідчого судді, суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про його тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.11.2025 о 12.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1