Номер провадження: 11-сс/813/2430/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15, ч. 2ст. 194 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001388, внесеного до ЄРДР 27 вересня 2025 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_10 , та продовжено підозрюваномуОСОБА_8 строк тримання під вартою до 28 грудня 2025 року включно, з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 227 100 (двісті двадцять сім тисяч сто) гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, які не зменшилися та продовжують існувати, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказують на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_8 загалом по вищеназваному провадженню фактично безальтернативно (через непомірний розмір визначеної застави) утримується під вартою вже більше двох місяців, що ніяк не узгоджується з вимогою законодавця дотримуватися розумних строків. За цей час зібрані всі докази по справі, допитані ключові свідки. ОСОБА_8 молода людина, раніше не судимий, не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, освіту, позитивно характеризується за місцем проживання, до затриманням працював за наймом. Йому інкримінується хоча й тяжкий злочин, але враховуючи санкцію інкримінованої йому статті ККУ, характеризуючи дані та обставини провадження, - в перспективі за наслідками судового розгляду провадження він має всі шанси отримати покарання з випробуванням. Тому у нього немає жодних підстав, мотивів для невиконання обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) в разі якщо йому буде обрано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, якщо суд апеляційної інстанції вважатиме за доцільне залишити запобіжний захід без змін, просить зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та телефонограмою (зворот а.с. 119 -120 т.1), з клопотанням про відкладання не звертався.

Приймаючи до уваги скорчені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, та той факт, що у даному випадку апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні, тому з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

З матеріалів справи убачається, що у провадженні ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001388, внесеного до ЄРДР 27 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 270, ч. 3 ст.15, ч. 2 ст.194 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06 жовтня відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 грудня 2025 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваномуОСОБА_8 до 28 грудня 2025 року включно, з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті (виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою) виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Під час надання оцінки висновкам слідчого судді апеляційний суд виходить із такого.

Оскільки в апеляційній скарзі сторони захисту не оспорюється обґрунтованість пред`явленої підозри, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу слідчого судді у цій частині та констатує, що підозра пред`явлена ОСОБА_8 , є обґрунтованою.

В оскаржуваному рішенні слідчий суддя дійшов висновку, що наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, установлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжують існувати й надалі.

Надаючи саме таку оцінку, апеляційний суд зауважує, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України вбачається, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними, тобто такими, що продовжують існувати, якщо встановлено обґрунтовану ймовірність можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У ході застосування наведеного підходу судом враховується наступне.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати, враховуючи: підозруОСОБА_8 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень за вчинення яких його може очікувати покарання, пов`язане з позбавленням волі; дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, неодружений, на утримання дітей немає, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,у власності нерухомого або рухомого майна немає. Наведені факти не самі по собі, а у їх взаємозв`язку свідчать про продовження існування зазначеного ризику.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні продовжує існувати, ураховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею або отриманими у порядку, визначеному ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України). Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а тому потерпілий та жоден зі свідків не допитані судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів. За таких умов, достатньо ймовірний ризик впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ураховуючи, що в оскаржуваному рішенні слідчий суддя, виходячи з доводів сторони обвинувачення, зазначив достатні підстави, наявність яких підтверджується дослідженими доказами, продовження існування встановлених при застосуванні та продовженні запобіжного заходу ризиків підтвердилося. Адже, як вважає колегія суддів, ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована. Й сторона захисту не навела фактів, які б вказували, що ймовірність настання ризиків відсутня.

Вказане не свідчить, що поза всяким сумнівом ОСОБА_8 здійснюватиме відповідні дії. Але наведені факти, котрі підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні у майбутньому, сторона захисту в ході апеляційного перегляду не спростувала.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню обставин у кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя повинен захищати правовладдя і разом з ним права та інтереси особи, яка потрапила в орбіту кримінального процесу. Однак і суспільство, вимагає безпеки і послідовного дотримання власних інтересів. Відповідно дотримуючись балансу цих інтересів, апеляційний суд враховує, що характер інкримінованих кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення, та констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

На думку апеляційного суду, застава у розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 227 100 (двісті двадцять сім тисяч сто) гривень, цілком відповідає дослідженим вище, обставинам кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та не є для нього завідомо непомірною, а також зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш пропорційним заходом на теперішній час, який збалансує інтереси суспільства, держави та підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.182 КПК України, застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Відтак вимоги сторони захисту в цій частині відхиляються.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15, ч. 2ст. 194 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4