Провадження №: 1-кп/755/1904/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва про закриття кримінального провадження №0001242 від 28.01.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в:

21 листопада 2025 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001242 від 28.01.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001242 від 28.01.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження дізнавач ВД Дніпровського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 звернувся із клопотанням про закриття кримінального провадження та вирішення питань долі речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Під час вивчення клопотання та матеріалів кримінального провадження встановлено, що 27.01.2016 року за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8, виявлено та вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який має ознаки підробки кузова та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 з можливими ознаками підробки.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, в ході проведення дізнання було проведено низку слідчих дій, зокрема вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який має ознаки підробки кузова та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відносно вилученого транспортного засобу автомобіля марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », проведено судово-трасологічну експертизу та отримано висновок експерта №СЕ-19/111/12-5-123 від 01.04.2016 року, у відповідності до якого ідентифікаційний номер кузова досліджуваного автомобіля не змінювався.

Відносно вилученого документу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , проведено експертне дослідження та отримано висновок експертного дослідження №11/125/2Д від 27.01.2016 року, у відповідності до якого вилучений документ не відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.

З метою встановлення власника вказаного транспортного засобу, отримано відомості від РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, відповідно до яких транспортний засіб з ідентифікаційним номером «НОМЕР_2» не реєструвався.

Відповідно до відомостей Відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП у м. Києві, автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 » в розшуку не перебуває.

Враховуючи відсутність реєстрації вказаного вище автомобіля, встановити його власника неможливо.

На теперішній час речові докази у кримінальному провадженні зберігаються, а саме транспортний засіб автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 » на спеціальному майданчику для зберігання транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 Б, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 в камері зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві.

Арешт на вилучене майно не накладався.

У ході проведення дізнання у вказаному кримінальному провадженні не встановлено особу, якій у порядку ст. 276-278 КПК України може бути повідомлено про підозру.

Відповідно до статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (inabsentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (inabsentia).

Статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, використання завідомо підробленого документа - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно частини першої статті 12 Кримінального кодексу України «Класифікація кримінальних правопорушень», кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно частини другої статті 12 Кримінального кодексу України «Класифікація кримінальних правопорушень», кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, відповідно до норм статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком.

Відповідно до пункту другого частини 1 ст. 49 Кримінального кодексу України «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності», особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів кримінального провадження №0001242 від 28.01.2016 року встановлено, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з 28.01.2016 року, минуло більше трьох років, тобто, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності у разі її встановлення, фактично сплив.

Частина 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 31 ч. 1 цієї статті.

У зв`язку з викладеним, та тим, що станом на поточну дату дізнавачем не встановлено особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення та останній не вручено відповідно до вимог статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру, станом на поточну дату минув строк притягнення особи до відповідальності в 3 роки.

Окрім цього, у кримінальному провадженні існує необхідність у вирішення питань долі речових доказів автомобіля марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 » та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

При прийнятті рішення про закриття кримінального провадження необхідність у зберіганні таких речових доказів відсутня та вирішення питань їх долі не зашкодить кримінальному провадженню.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У відповідності до ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);

2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються;

3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;

4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;

5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;

6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно.

7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Також, варто відмітити, що під час здійснення дізнання, у відповідності до ст.298-3 КПК України, речі і документи, що є знаряддям та/або засобом вчинення кримінального проступку чи безпосереднім предметом посягання, виявлені під час затримання, особистого обшуку затриманої особи або огляду речей, вилучаються уповноваженою службовою особою Національної поліції. Вилучені речі і документи зберігаються органом, що їх вилучив, до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіля марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », є предметом кримінального правопорушення, власник вказаного транспортного засобу відсутній, тому він може бути переданий у власність держави для його подальшої реалізації.

Речовий доказ у кримінальному провадженні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , може бути знищений.

Беручи до уваги, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років та не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (проступок), виникла необхідність про закриття кримінального провадження та вирішення питань долі речових доказів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відділом дізнання Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001242 від 28.01.2016 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001242 від 28.01.2016 року, вбачається, що 28.01.2016 року, за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, виявлено та вилучено автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », який має ознаки підробки кузова (ЄО 6083 від 27.01.2016 року).

Відповідно до відомостей від РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, відповідно до яких транспортний засіб з ідентифікаційним номером « НОМЕР_2 » не реєструвався.

Згідно відповіддю Відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП у м. Києві, автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 » в розшуку не перебуває.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю реєстрації вказаного вище автомобіля, його власника не встановлено.

Зокрема, проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити осіб, причетних до вказаного кримінального правопорушення, не вдалось.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, вчинене 27.01.2016 року.

Згідно із ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення кримінального правопорушення, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від досудового розслідування або суду.

Закриття кримінального провадження або звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду (імперативна норма) у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності (справа № 622/96/15-к, провадження № 51-7149км18, Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду).

Таким чином, оскільки у даному кримінальному провадженні закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, під час досудового розслідування не встановлена особа (особи), яка (які) вчинила (вчинили) кримінальне правопорушення, тому заявлене клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001242 від 28.01.2016 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, підлягає задоволенню.

Щодо питання про подальшу долю речових доказів, то суд приходить до наступного висновку.

27 січня 2016 року за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8, виявлено та вилучено автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 28.01.2016 року про визнання речових доказів, автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 » визнано речовим доказом та поміщено на штраф майданчик, що за адресою м. Київ, вул. Хоткевича, 20Б.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. Якщо суд визнає відсутність законних підстав набуття прав на частину майна, то конфіскується ця частина майна засудженого, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості конфіскації майна, законність підстав набуття прав на яке не було підтверджено, на засудженого покладається обов`язок сплатити вартість такого майна; документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отже, враховуючи те, що власника (законного володільця) майна, що визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме: «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », під час досудового розслідування не було встановлено, крім того, будь-які дані на момент розгляду вказаного клопотання в суді, які б свідчили про наявність законного власника цього автомобіля та необхідність захистити його права на власність, до суду надані не були, тому, суд вважає за можливе передати вказане майно у власність держави для його подальшої реалізації.

Щодо речового доказу, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що є предметом кримінального правопорушення, то воно підлягає знищенню.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 100, п. 3-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 369-372 КПК України, суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001242 від 28.01.2016 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001242 від 28.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Audi», модель «A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », передати у власність держави для його подальшої реалізації, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - знищити.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: