справа № 399/885/25
провадження № 1-кп/399/3/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відео конференції у залі суду в сел.. Онуфріївка об`єднані матеріали кримінальних проваджень, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418, №0000660 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ландишево Валтівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України.

5.02.2026 року на адресу суду надійшло клопотання про надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу та доставку до судового засідання конвоєм здійснювати без кайданок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою заяву в судовому засіданні підтримав в повному обсязі. Оскільки вважає доставку його в судове засідання в кайданках та перебування його в огорожі з органічного скла під час судового засідання грубим порушенням ст.ст. 62,63 Конституції України та ст.. 17 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 прохав відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно з ч.3 ст.318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні залі судових засідань.

Відповідно до ч.2 ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою завжди пов`язаний з обмеженням основних прав та свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, серед яких свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, недоторканість особи.

Відповідно до п.11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 №613/785/5/30/29/67/68 (далі Інструкція), у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

В пункті 27 Інструкції зазначено, що за розпорядженням головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) начальник варти дозволяє спілкування обвинуваченому (підсудному), засудженому із захисником, прокурором та при цьому обвинувачений (підсудний), засуджений з-під охорони не звільняється.

Інструкція не містить випадків можливості перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, під час проведення судового засідання не в загородженні.

Отже, ця інструкція не містить випадків можливості перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, під час судового засідання не в відповідному загородженні. Крім того, положеннями Інструкції не передбачено надання головуючим дозволу на перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не в спеціально відведеному місці.

Згідно вимог п.3.16. наказу МВС від 20.01.2005 №60 дск (зі змінами), у залі судового засідання підсудні (обвинувачені) особи розміщуються за стаціонарним металевим загородженням або загородженням з органічного скла на лавах.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Ярослав Бєлоусов проти Росії» від 04 жовтня 2016 року, «Марія Альохіна проти Росії» від 17 липня 2018 року, «Свинаренко та Сляднєв проти Росії» від 17 липня 2014 року, у яких Європейський суд з прав людини у контексті заходів щодо забезпечення судового засідання наголосив, що утримання особи в металевій клітці суперечить статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод враховуючи її принижуючу природу. Однак, розміщення обвинувачених або підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не включає елемент приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості.

Суд також враховує, що усі загородження, в яких знаходяться обвинувачені, запобіжний захід стосовно яких обраний у виді тримання під вартою, відповідають вимогам ДБН та надають можливість обвинуваченому ефективно використовувати свої права, зокрема право на захист, спілкування з захисником та іншими учасниками кримінального провадження.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , який утримується під вартою, проводиться у залі судових засідань, що обладнаний скляною кабіною, де перебуває обвинувачений один, останній має достатньо місця для того, щоб розкласти документи та робити необхідні нотатки, вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із учасниками судового засідання, передавати документи суду, працівники конвою не перешкоджають можливості спілкування обвинуваченого.

Крім того, останні судові засідання обвинувачений погодився приймати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, що підтверджується його заявою, а також відеозаписами судових засідань.

Відповідно до п.3 розділу VI Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2019 №1090, застосування наручників (кайданок, засобів обмеження рухомості) під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі,здійснюється: у судових вартах, від спеціальних автомобілів до камер тимчасового тримання (залів судових засідань) і назад - по одній особі в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома чатовими, які утримують його під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти та помічник начальника варти - кінолог позаду.

Відповідно до ч 6 ст. 3 розділу І вказаного Положення під час виконання завдань з конвоювання військовослужбовці військових частин (підрозділів) Національної гвардії України мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а за виключної необхідності спеціальні засоби та вогнепальну зброю в порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Про кожний випадок застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та вогнепальної зброї під час виконання завдань служби начальник варти, військового наряду складає акт про застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів або зброї.

Відповідно до ч.1-3 ст. 45 Закону України № Про Національну поліцію» 1 поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Поліцейський уповноважений застосовувати спеціальні засоби тільки у разі, якщо він пройшов відповідну спеціальну підготовку. Спеціальні засоби - кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Також у відповідності до п.6 ч.4 ст 45 цього Закону поліцейському заборонено, зокрема, застосовувати кайданки більше ніж 2 години безперервного використання або без послаблення їх тиску.

З аналізу цих норм вбачається, що кайданки є спецзасобом, підстави застосування якого визначені законом, зокрема під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого.

Враховуючи вищевикладене, а також правову позицію ККС Верховного Суду від 6.11.2025 року у справі № 335/4734/18 (провадження №51-4644КМ24) суд дійшов висновку, що перебування обвинуваченого на лаві в спеціально обладнаному місці в залі судових засідань, не порушує права та свободи обвинуваченого, є необхідним та пропорційним заходом безпеки, відповідає вимогам закону, а також не впливає негативно на справедливість судового розгляду.

За таких обставин, заява обвинуваченого ОСОБА_4 про надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу та доставку в судове засідання без кайданок, є необґрунтованою, і такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі ч.2 ст. 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний тескт ухвали проголошений 9.02.2026 о 13:30 год.

Суддя ОСОБА_1