У Х В А Л А

про продовження строку запобіжного заходу

Справа № 348/1672/24

Провадження № 1-кп/348/102/25

05 грудня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

її захисника, адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження №0000078 від 06.03.2024 року та №0000338 від 07.09.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000078 від 06.03.2024 року та №0000338 від 07.09.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, які об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні 05.12.2025 року прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, з огляду на те, що надалі наявні обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, із визначенням їй застави в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 , а також її захисник, який підтримав позицію останньої, в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження їй (обвинуваченій) на 60 днів строку тримання під вартою.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченої винуватою в інкримінованих їй злочинах, а також відсутність будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Одночасно, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.

Як перевірено судом, на досудовому слідстві запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Разом з тим, згідно ухвали суду від 29.08.2025 року, з підстав, наведених у ній, відносно обвинуваченої ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 (шістдесят) днів до 16 год. 30 хв. 27.10.2025 року, помістивши її в Державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ, вул.Є.Коновальця, 70 А).

Також вказаною ухвалою постановлено визначити ОСОБА_4 заставу в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп., яка може бути внесена, як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: UA0002265; МФО: 820172; Код отримувача: 26289647; Банк отримувача: ДКС України, м.Київ, та покладено на неї відповідні обов`язки, у разі її внесення, а саме: прибувати до суду за викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована - АДРЕСА_1 , без дозволу суду; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, зобов`язавши Управління ДМС України в Івано-Франківській області прийняти відповідний паспорт на зберігання.

Відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 року, обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 15.12.2025 року до 12 год. 00 хв.

Також вказаною ухвалою було залишено без змін розмір застави, визначений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2025 року в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії розгляду, а строк дії обраного і в подальшому продовженого запобіжного заходу закінчується, за клопотанням прокурора на обговорення сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення останньої у вчиненні злочинів, які є тяжкими, вважає за необхідне продовжити відносно неї запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів, визначивши при цьому заставу в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги наведене, вислухавши з цього приводу прокурора, обвинувачену та її захисника, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підставне, а обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити.

При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало те, що обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово не з`являлася в судові засідання по кримінальному провадженні, хоча повідомлялася про їх проведення заздалегідь та належним чином, в зв`язку з чим до неї застосовувались заходи примусового приводу через працівників Надвірнянського ВП, які не виконувались в зв`язку з відсутністю обвинуваченої ОСОБА_4 за місцем проживання, а місце її фактичного перебування не було встановлене.

Враховуючи наведені обставини, ухвалами суду від 03.04.2025 року обвинувачена ОСОБА_4 була оголошена в розшук по кримінальному провадженні №0000078 від 06.03.2024 року та кримінальному провадженні №0000338 від 07.09.2024 року.

28.04.2025 року працівниками Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було затримано розшукувану ОСОБА_4 та доставлено до суду для участі в судових засіданнях щодо розгляду кримінальних проваджень відносно неї, а провадження щодо неї ухвалами суду були відновлені.

В цей же день по даних кримінальних провадженнях були проведені підготовчі судові засідання і ухвалою від 28.04.2025 року суд об`єднав матеріали кримінального провадження за №0000338 від 07.09.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України та матеріали кримінального провадження №0000078 від 06.03.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України в одне провадження, присвоївши справі загальний номер №348/1672/24, провадження №1-кп/348/102/25 і призначив дане кримінальне провадження до судового розгляду 07.05.2025 року о 11 год. 00 хв.

Однак, в подальшому обвинувачена ОСОБА_4 знову не прибувала в судові засідання, достовірно знаючи про їх проведення.

Тому ухвалою суду від 04.06.2025 року до ОСОБА_4 були знову застосовані заходи примусового приводу через працівників поліції, які знову ж таки виконані не були в зв`язку з відсутністю обвинуваченої ОСОБА_4 за місцем проживання, а місце її фактичного перебування не встановлене.

23.07.2025 року ОСОБА_4 була в черговий раз оголошена ухвалою суду в розшук.

В подальшому, працівниками СКП Надвірнянського РВП в с.Озеряни, Тлумацького району, Івано-Франківської області по вул.Хроменська, 1 було виявлено обвинувачену ОСОБА_4 , яка перебувала в розшуку та доставлено до Надвірнянського районного суду, в зв`язку з чим провадження щодо неї ухвалою суду відновлене.

Тобто, в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово без поважних причин не з`являлася в судові засідання, у зв`язку з чим двічі оголошувалась в розшук.

Також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. До уваги взято і ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_4 самостійно в судові засідання жодного разу не прибула, не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків.

Вислухавши учасників судового розгляду та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що зазначені вище ризики на даний час продовжують існувати, а тому необхідність продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Як зазначено вище, обставини по даному кримінальному провадженні з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, у відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 15.12.2025 року, однак до зазначеної дати неможливо завершити розгляд кримінального провадження, а тому обвинуваченій слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи дане питання, суд приймає до уваги, зокрема те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації). Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд констатує, що наведені вище ризики є дійсними та триваючими, що виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.

Зокрема, підставами вважати, що ОСОБА_4 може спробувати переховуватися від суду є те, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, відповідно до КК України, безальтернативно передбачено покарання у виді позбавлення волі максимальним строком до восьми років, усвідомлює незворотність покарання за нього, що може у будь-який час спонукати обвинувачену покинути місце свого перебування (проживання), та переховуватись від суду, уникаючи покарання за скоєний нею злочин.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впивати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, є також те, що про них їй відомо і вона знає їхнє місце проживання.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є те, що остання може продовжувати не з`являтися на виклики, посилаючись на ніби-то форс-мажорні чи поважні обставини, враховуючи той факт, що постійного місця проживання вона немає.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що остання вже судима вироком Надвірнянського районного суду від 20.10.2023 року за ч.3 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт, проте будучи засуджена за умисний тяжкий злочин, на шлях виправлення не стала, правильних висновків для себе не зробила та вчинила новий умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану, що свідчить про категоричне небажання останньої ставати на шлях виправлення та дотримуватись суспільних норм і законів України, а також про її схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд акцентує, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 її процесуальних обов`язків по кримінальному провадженні, а тому його (більш м`якого запобіжного заходу) застосування, на переконання суду, не буде ефективним.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , суд врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого вона обвинувачується, її особу (раніше судима), вагомість наявних доказів вчинення нею злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною у вчиненні злочину, враховуючи її вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків (немає постійного місця проживання, не одружена, на утриманні немає нікого), що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення і можливості у обвинуваченої переховуватися від суду, і прийшов до висновку, що докази і обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що наведені вище ризики є дійсними та триваючими, а також відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, обставин, котрі давали б підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім того, обвинуваченою та її захисником не надано суду належних і достатніх доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які були підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченій міри запобіжного заходу та які можуть бути підставою для зміни стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою.

Враховуючи викладене, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 02.02.2026 року.

Розмір застави, визначений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2025 року в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_4 , слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000078 від 06.03.2024 року та №0000338 від 07.09.2024 року про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу задоволити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Івано-Франківськ, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_2 , українці, громадянці України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 14 годин 00 хвилин - 02 лютого 2026 року.

Тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

Розмір застави, визначений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2025 року в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченій та прокурору і надіслати начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

На дану ухвалу суду, у відповідності до п.2 ч.1 ст.395, п.11 ч.2 ст.395 КПК України, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1