ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 607/10350/25

Провадження № 11-сс/820/576/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Четвертого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у поданій заяві ОСОБА_5 відсутні достатні дані, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, а тому правоохоронними органами обґрунтовано невнесені відомості до ЄРДР.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, невмотивовану, винесену з порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги аргументує тим, що чинний КПК України, а саме положення ч.1 ст.214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора або дізнавача внести відомості про злочин до ЄРДР, а не давати їм оцінку на предмет наявності чи відсутності ознак злочину. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про злочин не допускається.

Наголошує, що подана ним заява про злочин містить всі необхідні відомості для внесення її до ЄРДР.

Звертає увагу, що він так і не отримав інформацію від ДБР щодо стану розгляду поданої ним заяви, що вказує на їх бездіяльність.

Також ОСОБА_6 подав клопотання про забезпечення йому захисника в межах даного провадження.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Жодних клопотань від заявника про відкладення судового розгляду на адресу апеляційного суду не надходило.

Участь учасників процесу в рамках апеляційного перегляду оскаржуваної заявником ухвали слідчого судді в контексті вимог процесуального закону не є обов`язковою, у зв`язку із чим колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності заявника.

Стосовно клопотання заявника, слід зазначити, що апеляційний суд не зобов`язаний забезпечувати адвоката за будь-яким клопотанням, а тільки в певних випадках, передбачених чинним законодавством.

Положення КПК України не передбачають можливості забезпечити заявника адвокатом за рахунок держави, відповідно у даному клопотанні слід відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Наведені положення процесуального закону перебувають у взаємозв`язку із ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину кримінального правопорушення.

Саме наявність ознак кримінального правопорушення має бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР, як запобіжний чинник та гарантія для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає правильними дії слідчого судді з проведення попередньої оцінки (аналізу) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній інформації саме про кримінальне правопорушення при розгляді скарги на бездіяльність уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Аналогічним чином мають діяти і слідчий чи прокурор при отриманні відповідної заяви.

Зазначена правова позиція є усталеною судовою практикою, яка повністю узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у справах №761/20985/18, №556/450/18, і підстав відступати від цих висновків судова колегія не вбачає.

Колегія суддів зазначає, що єдність судової практики з метою реалізації принципу правової визначеності шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних правовідносинах у кримінальному провадженні забезпечується виключно діяльністю Верховного Суду. Саме він формує правові висновки, які є обов`язковими для всіх судів нижчих інстанцій, шляхом ухвалення відповідних постанов прийнятих у складі палат, об`єднаних палат чи Великої Палати ВС.

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Такий висновок відповідає і рішенню Конституційного Суду України у справі №3-180/2018(1644/18) за конституційною скаргою від 17.06.2020 року, у п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Отже, судова практика з даного правового питання є сталою, послідовною і обов`язковою для врахування, якою і керується колегія суддів при розгляді матеріалів провадження, які перебувають у неї на розгляді.

Як вбачається із змісту заяви про злочин від 29.04.2025 року, ОСОБА_6 стверджує, що суддею Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_7 ухвалено завідомо неправосудне рішення, однак в чому саме полягає незаконність дій судді заявником не розкрито. Фактично його заява про злочин зводиться до незгоди із мотивами ухваленого судом рішення, що не може розглядатися як протиправне діяння.

Слідчий суддя навів відповідні мотиви відмови у задоволенні поданої заявником скарги, які ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не спростовуються.

Подана апеляційна скарга ОСОБА_5 ґрунтується на власному, довільному судженні порядку розгляду справи, критиці правоохоронних органів та недовірі судовій системі України, що не може бути предметом розгляду апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст.407, 418, 419, ст.422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 вересня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Четвертого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3