Провадження № 1-кс/643/5660/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника скарги - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова скаргуадвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування постанови старшого слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 12.09.2025 про закриття кримінального провадження №0001202 від 28.03.2024, -

встановив:

06.10.2025 до слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування постанови старшого слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 12.09.2025 про закриття кримінального провадження №0001202 від 28.03.2024, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001202 від 28.03.2024 та зобов`язати старшого слідчого СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 внести відповідні відомості до ЄРДР.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 12.09.2025 старшим слідчим СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 було винесенопостанову про закриття кримінального провадження №0001202 від 28.03.2024 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КПК України.

На думку заявника клопотання оскаржуване рішення винесено передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Постанова слідчого є необґрунтованою та незаконною, а отже підлягає скасуванню.

Адвокат вважає, що слідчий зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без всебічної, повної та належної перевірки обставин кримінального правопорушення, про які зазначає потерпілий ОСОБА_6 , пославшись на ненадання саме потерпілою стороною доказів.

На думку заявника, в ході досудового розслідування не проведено низку слідчих дій, серед яких одночасні допити свідків, не призначено товарознавчу експертизу, не пред`явлено для впізнання предмети, вилучені в ході обшуку, не проведено моніторингу сайтів продажу мереж Інтернет, можливих місць збуту.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 06.10.2025 відкрито провадження за скаргою, призначено дату та час судового розгляду, витребувано матеріали кримінального провадження № 0001202 від 28.03.2024.

Витребувані матеріали надійшли до слідчого судді при супровідному листі, зареєстрованому канцелярією суду 07.10.2025 (вх. № 53086/25).

15.10.2025 за вх.№ 54685/25 канцелярією суду зареєстровано заяву слідчого, який зазначив, що проти задоволення скарги заперечує. Пояснив, що кримінальне провадження № 0002343 від 08.07.2023 та кримінальне провадження № 0001202 від 28.03.2024 постановою слідчого від 08.04.2024 були об`єднані в одне кримінальне провадження під номером першого кримінального провадження № 0002343.

Згідно зі ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення. Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останні вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій. Тобто у вказаному кримінальному провадженні з метою повного, об`єктивного та неупередженого розслідування, проведено усі можливі слідчі та процесуальні дії. У зв`язку з чим було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

В судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені у скарзі вимоги з підстав, у ній зазначених.

Представник органу досудового розслідування в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, навівши аргументи, тотожні викладеним у скерованій слідчому судді заяві.

Слідчий суддя, заслухавши учасників розгляду матеріалів скарги, ознайомившись зі скаргою, дослідивши матеріали кримінального провадження, подану слідчим заяву, оцінивши докази, приходить до наступного.

Нормою ч. 3 ст. 26 КПК України врегламентовано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, на досудовому провадженні за п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому цим Кодексом порядку для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється внаслідок наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності події кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють відмову, зазначене є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Своєю чергою слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

За змістом п. п. 1, 2, 4 ч. 1ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Тобто подія злочину - це вчинення особою діяння, яке має ознаки злочину. Подія злочину розуміється як елементи об`єктивної сторони складу злочину, що відбуваються у певному часі, місці та певним способом.

У постанові від 25.09.2023 у справі № 755/18777/20 Верховний Суд виснував про те, що підставою закриття кримінального провадження за п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України є встановлення того, що не було самого факту, для розслідування якого розпочате кримінальне провадження; сама подія (факт) мала місце, однак її неможна визнати кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з постанови слідчого від 12.09.2025 в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001202 від 28.03.2024 не встановлено причетності близького родича потерпілого до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з викраденням грошових коштів загиблих. Не надано жодних об`єктивованих документальних чи матеріальних підтверджень, які б встановлювали належність вказаних грошових коштів потерпілому. Більше того, близький родич потерпілого зміг пояснити джерело походження коштів від підприємницької діяльності, про що в матеріалах провадження містяться відповідні докази.

Статтею 92 КПК України врегламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, а у встановлених випадках на потерпілого.

Так під час досудового розслідування були створені всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Під час слідства були допитані всі заявлені свідки, оглянуті речові докази, досліджені, оглянуті письмові докази.

Нормами ч.ч.1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя дійшов висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, отже, постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню не підлягає.

Необґрунтоване скасування процесуального документу може призвести до безпідставного витрачання процесуального ресурсу держави, що є недопустимим в правовій державі. І хоч і непрямою, але похідною функцією судового контролю виступає недопущення таких наслідків.

Виходячи із закріплених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису до правоохоронних органів щодо конкретних норм кримінального матеріального або процесуального законів, у межах яких, на їх думку, повинно здійснюватися провадження.

Також слід зауважити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, діючи в межах дискреції, з урахуванням засад спеціально дозвільного принципу, при якому дозволено лише те, що прямо встановлено законом, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

При цьому навіть способи судового контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Наведене цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні по справі «Аль Фаєд проти Франції» (заява № 38501/02) від 02.10.2007 зазначив, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Окрім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями, слідчими під час провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження не вбачається необхідності відходу слідчим суддею від усталеної практики судового контролю.

У силу ч. 2 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих (розшукових) дій.

Нормами ч. 1 і 2 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Виходячи з наведеного, незгода особи з проведеними слідчими (розшуковими) діями під час досудового розслідування, їх видом (видами) та обсягом не є безумовним свідченням неповноти чи неправильності слідства.

Із врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до переконання, що доводи скаржника про незаконність оскаржуваної постанови є безпідставними та необґрунтованими, тоді як рішення слідчого є законним, обґрунтованим, таким що ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, а висновки слідчого відповідають обставинам кримінального провадження.

Окрім цього, сам заявник скарги, зазначаючи, які конкретні слідчі дії, на його думку, додатково слід було вчинити, не вказує, які обставини може бути встановлено чи перевірено в результаті їх проведення.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд, з урахуванням наведеного вище, беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, з метою виконання його завдань в рамках належної правової процедури, прийшов до висновку, що скарга є необґрунтованою, доводи скарги спростовуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим скарга не підлягає задоволенню, а постанова слідчого не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 26, 91, 93, 110, 117, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування постанови старшого слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 12.09.2025 про закриття кримінального провадження №0001202 від 28.03.2024 - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0001202 від 28.03.2024 повернути до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 20.10.2025 о 11:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1