ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 359/3929/21

провадження № 51-3890 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих

адвоката ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 травня 2024 року стосовно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Старе Бориспільського району

Київської області, яка зареєстрована та проживає

за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_2 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Бориспільський міськрайонний суд Київської області вироком від 15 листопада 2021 року засудив:

- ОСОБА_9 за:

- ч. 2 ст. 358 КК (в редакції Закону від 05 січня 2006 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- ч. 3 ст. 358 КК (в редакції Закону від 05 січня 2006 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;

згідно з ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна;

на підставі ч. 5 ст. 74 КК звільнив ОСОБА_9 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК;

- ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна;

на підставі ч. 5 ст. 74 КК звільнив ОСОБА_10 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК.

Київський апеляційний суд ухвалою від 07 травня 2025 року змінив вирок суду першої інстанції:

- звільнив ОСОБА_9 від призначеного за ч. 2 ст. 358 КК (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05 січня 2001 року) покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік на підставі ст. 49, ч. 4 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності;

- змінив призначене ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 358 КК (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05 січня 2001 року) покарання на штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, від якого звільнив на підставі ст. 49, ч. 4 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності;

- звільнив ОСОБА_9 від призначеного за ч. 4 ст. 190 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна на підставі ст. 49, ч. 4 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності;

- виключив з рішення посилання на призначення ОСОБА_9 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 КК;

- виключив із мотивувальної частини вироку посилання як на докази винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на:

- висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України, виконаної на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» від 29 березня 2021 року;

- експертні висновки психофізіологічного дослідження достовірності показань ОСОБА_11 з метою виявлення наявності прихованої інформації у зв`язку з кримінальним провадженням від 01 березня 2021 року;

- висновок спеціаліста за результатами проведення технічної експертизи документів;

- у решті вирок суду залишив без змін.

За вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні ними кримінальних правопорушень за таких обставин.

У період із травня 2005 року до січня 2006 року ОСОБА_9 та інші невстановлені особи за дорученням генерального директора ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» домовились із мешканцями Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області (зокрема, з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), які мали право на земельні частки (паї) та яким такі паї були виділені вздовж автодороги Бориспіль-Київ, між с. Чубинське, с. Велика Олександрівка Бориспільського району та м. Бориспіль в Київській області, організувати виготовлення землевпорядної документації та державних актів на право власності на земельні ділянки.

На виконання таких домовленостей 05 січня 2006 року між ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» (Замовник) і ТОВ «Глобус» (Виконавець) укладено договір № 1 «На складання проектів відведення по виготовленню державних актів на 121 громадянина», в тому числі на ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , відповідно до якого виконавець зобов`язувався виконати такі роботи до кінця січня 2006 року, замовник - оплатити вказане замовлення, оскільки представники останнього мали намір у майбутньому, в разі досягнення домовленості, придбати в ОСОБА_11 та ОСОБА_12 земельні ділянки.

Маючи намір придбати в ОСОБА_11 та ОСОБА_12 належні їм земельні ділянки, ОСОБА_9 , діючи в інтересах ТОВ «Агробудпереробка ЛТД», за попередньою домовленістю з ОСОБА_11 13 січня 2006 року та з ОСОБА_12 28 лютого 2006 року надала секретарю виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області довіреності, якими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уповноважують ОСОБА_9 представляти їхні інтереси в установах та організаціях щодо розпорядження належними їм земельними ділянками з правом їх продажу та отримання грошових коштів.

Будучи переконаними, що ОСОБА_9 як повірена особа не порушить їхні законні майнові права, ОСОБА_11 13 січня 2006 року, а ОСОБА_12 28 лютого 2006 року підписали складені ОСОБА_9 довіреності, які були нотаріально посвідчені секретарем виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради та зареєстровані в реєстрі нотаріальних дій за № 17, № 42.

З 15 лютого 2006 року до 03 березня 2006 року на підставі виготовленої упродовж січня-лютого 2006 року землевпорядної документації та розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 148 від 15 лютого 2006 року було виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 158980 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, на власника ОСОБА_11 (кадастровий номер :09:001:0026), площею 3,9618 га та серії ЯГ № 153182 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, на власника ОСОБА_12 (кадастровий номер :09:001:0023) площею 3,6408 га, які 28 лютого і 03 березня 2006 року були зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

В період з 13 січня до 03 березня 2006 року ОСОБА_9 з невстановлених причин відмовилась укладати в інтересах ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» угоду купівлі-продажу земельної ділянки, належної ОСОБА_11 , а в період з 28 лютого до 01 березня 2006 року земельної ділянки, належної ОСОБА_12 , та, знаходячись у невстановленому місці на території Бориспільського району та м. Борисполя Київської області, вирішила підробити документ - довіреність від 13 січня 2006 року, зареєстровану в реєстрі за № 17, з метою особистого використання такого документа, який надає права щодо розпорядження земельною ділянкою.

Після чого ОСОБА_9 за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою підроблення оригіналу довіреності від 13 січня 2006 року передала останнім цей документ, які здійснили його підроблення шляхом внесення до тексту довіреності невстановленим способом та засобами друкованого тексту перед підписом довірителя наступного змісту: «Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам», та повернули ОСОБА_9 .

03 березня 2006 року ОСОБА_9 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 ( АДРЕСА_3 ), надала нотаріусу документи необхідні для передоручення своїх повноважень на ОСОБА_14 , зокрема, завідомо підроблений документ - довіреність від 13 січня 2006 року, зареєстровану в реєстрі за № 17 та посвідчену секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Будучи необізнаним про підроблення довіреності, а саме про те, що довіритель ОСОБА_11 не уповноважувала повірену ОСОБА_9 передоручати повноваження за довіреністю будь-кому, нотаріус ОСОБА_13 посвідчив довіреність ОСОБА_9 , зареєстровану в реєстрі за № 1452, якою остання, діючи від імені ОСОБА_11 , уповноважує ОСОБА_10 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та продати вказану земельну ділянку.

Крім того, у період з 13 січня до 03 березня 2006 року ОСОБА_9 , знаходячись у невстановленому місці на території Бориспільського району та м. Борисполя Київської області, за попередньою змовою з ОСОБА_10 й іншими невставленими досудовим розслідуванням особами, вирішила заволодіти чужим майном - земельною ділянкою ОСОБА_11 (кадастровий номер :09:001:0026) площею 3,9618 га шляхом обману власника земельної ділянки та зловживання його довірою, та в період з 28 лютого до 01 березня 2006 року - земельною ділянкою ОСОБА_12 (кадастровий номер :09:001:0023) площею 3,6408 га. При цьому ОСОБА_9 не повідомила та не мала наміру повідомляти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що нею з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами заплановано продаж належних власникам земельних ділянок на користь третіх осіб без виплати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 грошових коштів за наслідками угод купівлі-продажу земельних ділянок.

28 лютого 2006 року ОСОБА_9 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_15 , ( АДРЕСА_4 ), з метою заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_12 надала нотаріусу документи, необхідні для передоручення своїх повноважень ОСОБА_10 , зокрема, довіреність від 28 лютого 2006 року, зареєстровану в реєстрі за № 42. Нотаріус ОСОБА_15 , яка не була обізнана про протиправні наміри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , посвідчила довіреність ОСОБА_9 , зареєстровану в реєстрі за № 746, відповідно до якої остання, діючи від імені ОСОБА_12 , уповноважує ОСОБА_10 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

У цей же день ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, з метою заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_12 на підставі довіреності від 28 лютого 2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 746, отримав у Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (вул. Київський шлях, 79 в м. Борисполі Київської області) державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_12 серії ЯГ № 153182 площею 3,6408 га (кадастровий номер :09:001:0023).

01 березня 2006 року ОСОБА_9 знову прибула до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_15 за вищевказаною адресою, надала нотаріусу документи, необхідні для передоручення своїх повноважень ОСОБА_10 , зокрема, довіреність від 28 лютого 2006 року, зареєстровану в реєстрі за № 42. На підставі наданих документів нотаріус ОСОБА_15 посвідчила довіреність ОСОБА_9 , зареєстровану в реєстрі за № 868, якою остання, діючи від імені ОСОБА_12 , уповноважує ОСОБА_10 , у тому числі, продати земельну ділянку ОСОБА_12 .

Діючи у такий спосіб, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , вводячи його в оману щодо правомірності своїх дій, не маючи на меті охорону інтересів останнього, не повідомила ОСОБА_12 про передачу своїх повноважень ОСОБА_10 з метою приховати від довірителя протиправні наміри співучасників щодо заволодіння земельною ділянкою.

В цей же час невстановлені особи, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , домовились із директором ТОВ «Таврис» та її представником про купівлю земельної ділянки ОСОБА_12 , неставлячи при цьому останнього до відома про свої наміри.

09 березня 2006 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 ( АДРЕСА_3 ), уклав із ТОВ «Таврис» в особі його представника ОСОБА_16 договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_12 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153182, зареєстрованого в реєстрі за № 1633. Тим самим ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які здійснювали організаційні заходи з продажу земельної ділянки, заволоділи земельною ділянкою ОСОБА_12 шляхом її незаконного продажу ТОВ «Таврис».

Діючи у такий же спосіб, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, зловживаючи довірою ОСОБА_11 та вводячи її в оману щодо правомірності своїх дій, не маючи на меті охорону інтересів останньої, не повідомила ОСОБА_11 про незаконну передачу своїх повноважень ОСОБА_10 з метою приховати від довірителя протиправні наміри співучасників злочину щодо заволодіння земельною ділянкою.

В період з 03 до 09 березня 2006 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими не встановленими особами, з метою заволодіння земельною ділянкою ОСОБА_11 шляхом шахрайства, на підставі незаконно отриманої довіреності від 03 березня 2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1452, отримав у Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (вул. Київський шлях, 79 в м. Борисполі Київської області) державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_11 серії ЯГ № 159980 площею 3,9618 га (кадастровий номер :09:001:0026).

В цей час невстановлені особи, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , домовились із директором ТОВ «Таврис» та її представником про купівлю земельної ділянки ОСОБА_11 , неставлячи при цьому останнього до відома про свої наміри.

09 березня 2006 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 ( АДРЕСА_3 ), уклав із ТОВ «Таврис» в особі його представника ОСОБА_16 договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_11 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, зареєстрованого в реєстрі за № 1591. Тим самим ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які здійснювали організаційні заходи з продажу земельної ділянки, заволоділи земельною ділянкою ОСОБА_11 шляхом її незаконного продажу ТОВ «Таврис».

Крім цього, внаслідок вчинення шахрайства стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 діями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб спричинено збитки ТОВ «МАХ «Атлант-М».

Так, ОСОБА_12 , не будучи обізнаним про те, що його земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0023 продана 09 березня 2006 року ОСОБА_10 ТОВ «Таврис», та маючи в своєму розпорядженні другий примірник державного акта на право власності не земельну ділянку серії ЯГ №153182, будучи переконаним, що він є власником земельної ділянки, 17 листопада 2006 року уклав договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки з ОСОБА_17 за 440 160 грн. При цьому оплата за угодою купівлі-продажу покупцем ОСОБА_17 була здійснена за рахунок коштів ТОВ «МАХ «Атлант-М».

Також ОСОБА_11 , не будучи обізнаною про те, що її земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0026 продана 09 березня 2006 року ОСОБА_10 ТОВ «Таврис», та маючи в своєму розпорядженні другий примірник державного акта на право власності не земельну ділянку серії ЯГ №159980, будучи переконаною, що вона є власником земельної ділянки, 12 грудня 2006 року уклала договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки з ТОВ «Росукрком» в особі директора ОСОБА_18 за 2 291 901 грн. При цьому оплата за угодою купівлі-продажу покупцем ТОВ «Росукрком» була здійснена за рахунок коштів ТОВ «МАХ «Атлант-М».

Вищезазначеними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлених осіб ТОВ «МАХ «Атлант-М» заподіяно майнової шкоди на загальну суму 2 732 061 грн, що є особливо великим розміром.

Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Захисник ОСОБА_7 , не погодившись із судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисної складу кримінального правопорушення, передбачених частинами 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК.

Свої вимоги захисник обґрунтовував тим, що:

- суд першої інстанції:

- не зважив на доводи сторони захисту щодо відсутності в справі допустимих та належних доказів;

- при ухваленні вироку врахував докази - документи, надані стороною обвинувачення, в копіях, які були отримані неповноважними особами;

- не врахував того, що відомості про заволодіння шахрайським шляхом земельними ділянками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Єдиного реєстру досудового розслідування (далі - ЄРДР) не вносились, відтак збирання та отримання органом досудового розслідування доказів відбулось поза межами кримінального провадження, тобто до внесення відомостей до ЄРДР;

- не взяв до уваги твердження сторони захисту про те, що обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення ОСОБА_9 ;

- безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження як на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), так і на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК;

- ухвалив вирок на підставі недостатніх та недопустимих доказів, він не відповідає вимогам КПК;

- суд апеляційної інстанції:

- не зважив на доводи апеляційних скарг сторони захисту та необґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції;

- постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , не погодившись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги захисник мотивувала тим, що:

суд першої інстанції:

- поклав в основу вироку докази, надані стороною обвинувачення в копіях, які не підтверджують обвинувачення, є неналежними та недопустимими;

- допустив неповноту судового розгляду;

- ухвалив вирок, який не відповідає вимогам ст. 370 КПК;

суд апеляційної інстанції:

- безпідставно не закрив кримінальне провадження на підставі ст. 284 КПК, оскільки на момент оголошення підозри ОСОБА_9 за частинами 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190 КК закінчилися строки притягнення їх до кримінальної відповідальності;

- не зважив, як і місцевий суд, на позицію сторони захисту щодо закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності без встановлення їх винуватості;

- не надав належної оцінки тому, що в діях ОСОБА_10 відсутній склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК, надані докази не доводять його винуватості;

- постановив ухвалу без дотримання вимог КПК.

На касаційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 представник потерпілих ОСОБА_6 подав письмові заперечення, в яких, із наведенням відповідних аргументів, просив скарги залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.

До початку касаційного розгляду від захисника ОСОБА_8 надійшло письмове клопотання про закриття кримінального провадження № 0000005 від 22 січня 2020 року стосовно ОСОБА_9 за частинами 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190 КК на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК та скасування вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року та ухвали Київського апеляційного суду від 07 травня 2024 року.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_10 підтримали заявлене клопотання та доводи своєї касаційної скарги, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_7 підтримали частково.

Захисник ОСОБА_7 та засуджена ОСОБА_9 підтримали як клопотання захисника ОСОБА_8 , так і доводи своєї касаційної скарги, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_8 підтримали частково.

Прокурор та представник потерпілих заперечили проти задоволення клопотання та касаційних скарг захисників.

Мотиви Суду

Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під час розгляду касаційних скарг суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, а тому невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які полягають у незгоді з оцінкою окремих доказів, а також неповнота судового розгляду, про що зазначали захисники у касаційних скаргах, не можуть бути предметом перегляду в касаційному суді в розумінні ст. 438 КПК.

Так у касаційних скаргах захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покликаються на істотне порушення приписів кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК).

Вимогами ст. 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За змістом ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Статтею 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, та кваліфікацію їхніх дій за цими нормами кримінального закону суд першої інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, зокрема:

- показань потерпілої ОСОБА_11 про те, що вона працювала в радгоспі і коли в 90-х роках проводили розпаювання земель радгоспу, отримала земельну ділянку. Всіх односельців, які отримували земельні паї, збирали у сільській раді. ОСОБА_9 обіцяла їй оформити державний акт на земельний пай, тому для цього вона надала ОСОБА_9 доручення без права передоручення іншій особі. Один екземпляр державного акта отримала вона, а другий примірник знаходився у відділі земельних ресурсів, його отримали ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Через односельців вона знайшла покупця, в м. Києві уклали договір купівлі-продажу її земельної ділянки з компанією, яка заплатила їй гроші. Згодом було з`ясовано, що її земельну ділянку було продано раніше. Довіреність підписувала вона в сільраді, помилку в прізвищі « ОСОБА_19 » просто не помітили. Вона нікому не доручала продавати її землю, вона і коштів за це не отримувала;

- показань потерпілого ОСОБА_12 про те, що як і всі односельці отримував у власність земельну ділянку - пай від радгоспу. В 2000 році він отримав травму голови, тому багато чого не пам`ятає. Реалізацією земельної ділянки займалась його дружина;

- показань представника потерпілого ТОВ «МАХ «Атлант-М» ОСОБА_20 - директора товариства, про те, що за кошти ТОВ «МАХ «Атлант-М» наприкінці 2006 року в ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були придбані земельні ділянки з метою будівництва салонів із продажу автомобілів. Земельна ділянка в ОСОБА_11 була придбана через ТОВ «Росукрком», яке підконтрольне ТОВ ТОВ «МАХ «Атлант-М» та входить у холдинг. Земельна ділянка в ОСОБА_12 була придбана через ОСОБА_17 , який працював у ТОВ «МАХ «Атлант-М». Під час нотаріального оформлення угод купівлі-продажу не було виявлено обставин, які б перешкоджали їх укладенню. Однак у подальшому представники ТОВ «МАХ «Атлант-М» дізнались, що земельні ділянки, придбані товариством, вже продані раніше за сприяння обвинувачених. У процесі судових спорів за вказані земельні ділянки з іншими юридичними особами, які виявились їх власниками, за ТОВ «МАХ «Атлант-М» не було визнано право власності на них;

- показань свідка ОСОБА_21 про те, що вона станом на 2006 рік працювала секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. Вона посвідчувала довіреності власників паїв, зокрема, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Зазначила про те, що при посвідченні довіреності ОСОБА_11 вона не помітила помилку в прізвищі, бо сам текст складала на бланку не вона. Також вказала, що при посвідченні цієї довіреності речення «Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам» було відсутнє;

- показань свідка ОСОБА_17 про те, що з 2002 року він працював на посаді заступника директора ТОВ «МАХ «Атлант-М». В 2006 році комерційний директор товариства ОСОБА_22 попросив його оформити на себе за угодою купівлі-продажу земельну ділянку, проте фактично ця земельна ділянка купувалась для ТОВ «МАХ «Атлант-М» за гроші цього товариства. Він погодився на прохання ОСОБА_22 , уклав таку угоду. Придбану земельну ділянку на території Бориспільського району в подальшому повинен був передати у власність ТОВ «МАХ «Атлант-М»;

- показань свідка ОСОБА_22 про те, що в 2006 році працював директором з інвестицій у ТОВ «МАХ «Атлант-М», і в той час купувались земельні ділянки для автоцентрів. Оскільки вони не встигали оформити для такого проекту юридичну особу, вимушені були оформити земельну ділянку на фізичну особу - їх працівника. Гроші він отримував із каси товариства, передавав ОСОБА_17 особисто або через представника ОСОБА_23 . Договір купівлі-продажу укладали в нотаріуса. В подальшому він дізнався, що ці земельні ділянки вже були придбані іншими юридичними особами;

- показань свідка ОСОБА_24 - дружини ОСОБА_12 - про те, що в 2006 році її чоловік отримав земельну ділянку площею приблизно три гектара. Всіх бажаючих викликали до сільської ради, пропонували продати земельні ділянки, невідомі чоловіки роздавали по 50 000 грн. У 2006 році їхня знайома ОСОБА_23 допомогла повернути з прокуратури вилучений державний акт на право власності на земельну ділянку, належну чоловіку. Після цього ОСОБА_23 допомогла знайти їм покупця та продати земельну ділянку. Договір купівлі-продажу оформляли у нотаріуса в м. Борисполі;

- показань свідка ОСОБА_25 про те, що він знає ОСОБА_9 як юриста компанії ОСОБА_26 , який намагався скупити всі земельні ділянки під забудову. ОСОБА_11 допомагав при продажу її земельної ділянки як сусід, задля її безпеки. Пізніше він дізнався, що земельну ділянку ОСОБА_11 продав ОСОБА_10 на підставі переданих йому ОСОБА_9 повноважень;

- показань свідка ОСОБА_23 про те, що в 2006 році вона допомогла знайти власнику земельної ділянки ОСОБА_12 покупця на його земельну ділянку. Цьому передували ті обставини, що державні акти на право власності на земельну ділянку ОСОБА_12 та інших людей були вилучені працівниками поліції, які в подальшому опинились у Генеральній прокуратурі України. Вона возила ОСОБА_12 та інших людей до Генеральної прокуратури України для отримання державних актів. Пізніше дізналась, що до цього невідомі особи забрали другі екземпляри державних актів на право власності та вже продали земельні ділянки, у тому числі й ОСОБА_12 ;

- показань свідка ОСОБА_27 про те, що разом із ОСОБА_9 працював в одній юридичній компанії. В 2006 році він співпрацював з керівником будівельної компанії «Агробудпереробка» ОСОБА_26 , якому особисто рекомендував ОСОБА_9 як юриста, який буде вести переговори з людьми - мешканцями Великоолександрівської сільської ради щодо можливого придбання їхніх паїв. У цю роботу він не втручався, знає тільки, що видавались довіреності від мешканців села;

- копії довіреності ОСОБА_11 від 13 січня 2006 року, посвідченої секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_21 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 17, отриманої та посвідченої на запит від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , відповідно до якої ОСОБА_11 уповноважує ОСОБА_9 представляти її інтереси в судах України, закладах судової експертизи, нотаріальних та інших органах, установах та організаціях, пов`язані із захистом її права власності на земельну ділянку/пай (державний акт серії ІІІКВ № 040050), у тому числі укладення договору купівлі-продажу. Після друкованого речення в довіреності «Довіреність мною прочитана, зміст мені зрозумілий та відповідає моїй волі», через відступ нижче міститься друковане речення, виконане шрифтом меншого розміру, ніж загальний текст довіреності «Повноваження за цією довіреністю можуть буди передані іншим особам»;

- копії довіреності ОСОБА_9 від 03 березня 2006 року, посвідченої нотаріусом ОСОБА_13 та зареєстрованої в реєстрі за № 1452, яка була отримана та посвідчена на запит від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 . Цією довіреністю, виданою на підставі вказаної раніше довіреності ОСОБА_11 , ОСОБА_9 уповноважує ОСОБА_10 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та продати вказану земельну ділянку;

- відповіді на запит приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_15 № 20/02-14 від 10 лютого 2020 року про неможливість надати копію довіреності від 01 березня 2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 868 через її вилучення під час виїмки 07 листопада 2006 року;

- відповіді на запит сільського голови Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 2-16/01/134 від 07 лютого 2020 року, згідно з якою в архіві сільради не виявлено довіреностей № 17, № 42 від 13 січня 2006 року, якими ОСОБА_11 уповноважила ОСОБА_9 представляти її інтереси, та журналу реєстрації нотаріальних дій (довіреностей) за 2006 рік;

- протоколу тимчасового доступу до речей і документів (здійснення їх виїмки) від 08 грудня 2020 року, згідно з яким у приміщенні архіву Бориспільського міськрайонного суду Київської області було вилучено документи з цивільних справ № 2-1314/2011 (за позовом ТОВ «Консент-Плюс» до ОСОБА_11 , ТОВ «Росукрком» про визнання права власності на земельну ділянку), № 2-917/08, якій присвоєно кінцевий реєстраційний № 2-940/10 (за позовом ТОВ «Консент-Плюс» до ОСОБА_17 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_17 до ТОВ «Консент-Плюс», ТОВ «Таврис», ТОВ «Васагро», ОСОБА_12 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_10 , ТОВ «Таврис», ТОВ «Васагро», ТОВ «Консент-Плюс» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку), а саме:

- копію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, виданого 03 березня 2006 року ОСОБА_11 як власнику земельної ділянки площею 3,9618 га, розташованої в межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастровий номер :09:001:0026), на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 148 від 15 лютого 2006 року;

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :09:001:0026) від 09 березня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1591, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 , укладеного між продавцем ОСОБА_11 в особі представника ОСОБА_10 та покупцем ТОВ «Таврис» в особі ОСОБА_16 ;

- копію довіреності ОСОБА_11 від 13 січня 2006 року, посвідченої секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_21 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 17;

- копію довіреності ОСОБА_9 від 03 березня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_13 та зареєстрованої в реєстрі за № 1452, відповідно до якої ОСОБА_9 уповноважує ОСОБА_10 отримати в Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та продати указану земельну ділянку;

- копію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, виданого 27 лютого 2006 року ОСОБА_12 як власнику земельної ділянки площею 3,6408 га, розташованої в межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастровий номер :09:001:0023), на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 148 від 15 лютого 2006 року;

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :09:001:0023) від 09 березня 2006, зареєстрованого в реєстрі за № 1633, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 , укладеного між продавцем ОСОБА_12 в особі представника ОСОБА_10 та покупцем ТОВ «Таврис» в особі ОСОБА_16 ;

-копію довіреності ОСОБА_12 від 28 лютого 2006 року, посвідченої секретарем Виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_21 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 42., відповідно до якої ОСОБА_12 уповноважує ОСОБА_9 управляти, розпоряджатись, у тому числі продати за ціну та на умовах їй відомих належну йому земельну ділянку (державний акт серії ЯГ № 153182);

- копію довіреності ОСОБА_9 від 01 березня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_15 та зареєстрованої в реєстрі за № 868, відповідно до якої ОСОБА_9 уповноважує ОСОБА_10 управляти, розпоряджатись, в тому числі продати вказану земельну ділянку;

- протоколу тимчасового доступу до документів (здійснення їх виїмки) від 08 лютого 2021 року, згідно з яким в приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 , було вилучено документи нотаріальних справ щодо продажу земельних ділянок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме:

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 березня 2006 року, довіреності ОСОБА_9 від 03 березня 2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1452, довіреності ОСОБА_11 від 13 січня 2006 року, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_21 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 17, паспорта ОСОБА_11 , довіреності ТОВ «Таврис» в особі директора ОСОБА_28 від 02 листопада 2005 року, зареєстрованої в реєстрі за № 7243, якою ОСОБА_16 уповноважений укладати та підписувати цивільно-правові угоди щодо відчуження належного товариству рухомого та нерухомого майна та/або придбавати будь-яке майно, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Таврис» серії А00 № 014675 , державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 159980, належну ОСОБА_11 , висновку № 1550 від 03 березня 2006 року, про наявні обмеження на використання земельної ділянки, довідки № 549/5 від 03 березня 2006 року про нормативну грошову оцінку земель, витягів з Державного реєстру правочинів, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Державного реєстру іпотек;

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 березня 2006 року, довіреності ОСОБА_9 від 01 березня 2006 року, зареєстрованої в реєстрі за № 868, паспорта ОСОБА_12 (радянського зразка), ідентифікаційного номера ОСОБА_12 , довіреності ОСОБА_12 від 28 лютого 2006 року, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_21 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 42, довіреності ТОВ «Таврис» в особі директора ОСОБА_28 від 02 листопада 2005 року, зареєстрованої в реєстрі за № 7243, якою ОСОБА_16 уповноважений укладати та підписувати цивільно-правові угоди щодо відчуження належного товариству рухомого та нерухомого майна та/або придбавати будь-яке майно, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Таврис» серії А00 № 014675 , державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №153182, належну ОСОБА_12 , висновку № 1409 від 01 березня 2006 року про наявні обмеження на використання земельної ділянки, довідки № 549/1 від 03 березня 2006 року про нормативну грошову оцінку земель, заяви ОСОБА_29 від 03 лютого 2006 року, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_21 та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 43, в якій вона вказувала, що не заперечує проти відчуження ОСОБА_12 належної йому земельної ділянки, витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру правочинів;

- висновку експерта № СЕ-19/111-21/15085-ОЗ від 16 квітня 2021 року, відповідно до якого станом на 09 березня 2006 року ринкова вартість земельних ділянок, які розташовані в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, з кадастровими номерами: :09:001:0026 могла складати 1 287 910 грн без ПДВ, :09:001:0023 відповідно могла складати1 188 936 грн без ПДВ;

- висновку спеціаліста від 29 березня 2021 року № 682/03/2021, відповідно до якого у первинний зміст довіреності від 13 січня 2006 року, виданої від імені ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_9 , засвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, що зареєстрована в реєстрі за №17, копія (технічне зображення) якої додано до дослідження, ймовірно вносились зміни шляхом додруковування тексту: «Повноваження за цією довіреністю можуть бути передані іншим особам.»;

- відповіді на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 4/01-16 від 22 лютого 2021 року, з якої вбачається, що оригінали документів, які стосувались посвідчення угод купівлі-продажу земельних ділянок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , були вилучені під час виїмок співробітниками УБОЗ ГУ МВС України в Київській області, слідчого відділу Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області, ВДСБЕЗ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві і знаходяться в Бориспільському МРВ ГУ МВС України у Київській області (кримінальна справа № 05-5000 за 2006 рік) та в прокуратурі міста Києва (кримінальна справа № 49-2008 за 2006 рік);

- протоколу огляду документів від 02 квітня 2021 року, згідно з яким слідчий із застосуванням відеозйомки за участю свідка ОСОБА_21 оглянув копію довіреності ОСОБА_11 від 13 січня 2006 року, посвідченої секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_21 ;

- висновку службової перевірки від 13 березня 2021 року, відповідно до якого встановлено факт втрати документів - оригіналів довіреностей ОСОБА_11 від 13 січня 2006 року, ОСОБА_12 від 28 лютого 2026 року;

- протоколу огляду документів від 14 квітня 2021 року з додатками, згідно з яким були оглянуті оригінали документів, які знаходяться у володінні генерального директора ТОВ «МАХ» «Атлант-М» ОСОБА_20 , щодо продажу земельних ділянок ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та зроблено їх копії, а саме:

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_11 (продавець) і ТОВ «Росукрком» (покупець) в особі директора ОСОБА_18 , згідно з яким вбачається, що ОСОБА_11 продала ТОВ «Росукрком» належну їй земельну ділянку площею 3,962 га (кадастровий номер :09:001:0026), розташовану у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області, за 2 291 901 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_30 і зареєстрований в реєстрі за № 3363;

- витяг із Державного реєстру правочинів;

- розписка ОСОБА_11 від 12 грудня 2006 року, згідно з якою вона отримала від ОСОБА_31 2 291 900 грн за продаж належної їй земельної ділянки ТОВ «Росукрком»;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_12 , від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_23 (продавець), і ОСОБА_17 (покупець), згідно з яким вбачається, що ОСОБА_12 продав ОСОБА_17 належну йому земельну ділянку площею 3,6408 га (кадастровий номер :09:001:0023), розташовану у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області, за 440 160 грн, який посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_32 і зареєстрований в реєстрі за № 9710;

- розписка ОСОБА_12 від 17 листопада 2006 року, згідно з якою він отримав від ОСОБА_23 440 160 грн за продаж належної йому земельної ділянки ОСОБА_17 ;

- протоколу огляду документів від 03 квітня 2021 року з додатками, згідно з яким було оглянуто оригінали та копії документів кримінального провадження № 0000390, зокрема:

- постанову старшого слідчого СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області про порушення кримінальної справи № 05-5000 та прийняття її до свого провадження від 12 березня 2006 року за фактом заволодіння 57 державними актами на право власності на земельні ділянки мешканців сіл Чубинське та Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК;

- заяви ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 від 10 березня 2006 року, в яких повідомлялось про те, що ОСОБА_9 , зловживаючи їх довірою, під приводом передачі їм актів на право власності на земельні ділянки отримала акти, з 28 лютого 2006 року їх не повертає і на зв`язок не виходить;

- супровідний лист Управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в Київській області № 23/М-56 від 10 березня 2006 року, адресований начальнику СУ ГУ МВС України в Київській області, та заява директора ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» ОСОБА_26 , зареєстрованої 07 березня 2006 року, з поясненнями про те, що для ведення господарської діяльності - особисте селянське господарство - у перших числах січня 2006 року на його працівника ОСОБА_9 громадяни, які мають частку (пай), видали довіреності, у тому числі з правом розпоряджатися паями та укладати договори купівлі-продажу. ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» на підставі платіжного доручення № 111 від 13 січня 2006 року оплатило складання проектів відведення та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки окремими громадянам і оригінали документів було надано в Бориспільську райдержадміністрацію. 03 лютого 2006 року було виявлено, що усі оригінали документів були отримані невідомими особами. Мешканці с. Олександрівка звертаються з проханням взяти у них в оренду земельні ділянки, для чого необхідно було подати заяву в суд про розірвання договору з ТОВ «Агробудпереробка ЛТД», і після прийняття судом рішення людям виплатити гроші за оренду;

- пояснення директора ТОВ «Глобус» ОСОБА_36 від 09 березня 2006 року про те, що товариство на підставі договору з ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» займалось виготовленням документації для оформлення державних актів на право власності земельних ділянок;

- пояснення заступника директора ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» ОСОБА_37 від 09 березня 2006 року, згідно з яких вбачалося, що він разом з батьком ОСОБА_26 займалися придбанням земельних ділянок в с. Олександрівка вздовж Бориспільської траси. Від володільців земельних ділянок отримали довіреності на право оформлення технічної документації з тим, щоб у подальшому розпоряджатися паями, в тому числі укладати договори купівлі-продажу. Згоду отримали від 64 осіб, юрист ОСОБА_38 подав документи в Бориспільську райдержадміністрацію, довіреності були оформлені на ОСОБА_9 і посвідчені в сільраді Великоолександрівської сільської ради. ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» за оформлення проектів відводу земельних ділянок та виготовлення державних актів сплатило аванс і подало первинні документи для реєстрації. Але на початку березня з`ясувалось, що документи начебто відправлені до облдержадміністрації, і де вони знаходяться, їм пояснити не змогли;

- пояснення реєстратора Бориспільського районного відділу Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» ОСОБА_39 від 10 березня 2006 року про те, що 28 лютого 2006 року він видав 57 державних актів на право власності на земельні ділянки по довіреності ОСОБА_10 . Ці довіреності були надані ОСОБА_9 та нотаріально посвідчені;

- копію платіжного доручення № 111 від 13 січня 2006 року, відповідно до якого платник ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» перерахувало ТОВ «Глобус» грошові кошти в сумі 30 250 грн, призначенням платежу - передплата за складання проектів відведення по виготовленню державних актів згідно з договором № 1 від 05 січня 2006 року;

- копію договору на складення проектів відведення по виготовленню державних актів на 121 громадянина № 1 від 05 січня 2006 року, укладеного між ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» (замовник) в особі генерального директора ОСОБА_26 і ТОВ «Глобус» (виконавець) в особі директора ОСОБА_36 , за умовами якого виконавець зобов`язувався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи у строк з 05 січня до кінця січня 2006 року, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи. Ціна договору 60 500 грн;

- копію договору на виготовлення топографічної зйомки 130 земельних ділянок № 1 від 05 січня 2006 року, укладеного між ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» (замовник) в особі директора ОСОБА_26 та приватним підприємцем ОСОБА_40 (виконавець), відповідно до якого замовник доручав, а виконавець приймав на себе виконання робіт по виготовленню топографічної зйомки 121 земельних ділянок та реєстрацію державних актів із строком здачі робіт в цьому ж місяці, ціна договору 302 500 грн;

- постанову старшого слідчого СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області від 14 березня 2006 року у кримінальній справі № 05-5000 про проведення виїмки довіреностей, виданих на ім`я ОСОБА_9 на представлення інтересів власників земельних паїв жителів с. Велика Олександрівка та с. Чубинське Бориспільського району Київської області у Великоолександрівській сільській раді;

- завірені копії аркушів журналу реєстрації видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки з печаткою Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», в якому під № 679 зроблений запис про те, що на ім`я ОСОБА_12 виготовлений державний акт серії ЯГ № 153182 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0023, розташовану в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради, площею 3,6408 га, для ведення особистого селянського господарства, який виданий працівником ОСОБА_41 28 лютого 2006 року та отриманий на підставі довіреності ВСВ 285906/746 від 28 лютого 2006 року із зазначенням підпису одержувача, в якому є дві великі букви ОСОБА_42 та ОСОБА_43 . Напроти усіх записів про одержання державних актів на право власності на земельні ділянки містився підпис однієї ж особи;

- копії довіреностей від 19 травня 2005 року, посвідчених секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_21 та зареєстровані в реєстрі за № 170, № 182, відповідно до яких ОСОБА_11 і ОСОБА_12 уповноважують ОСОБА_9 представляти їхні інтереси з усіх питань пов`язаних із захистом їхніх законних прав та інтересів щодо земельних паїв, у тому числі з правом укладання цивільно-правових угод;

- постанову старшого слідчого СВ Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області від 14 березня 2006 року у кримінальній справі № 05-5000 про проведення виїмки у приватного нотаріуса ОСОБА_13 державних актів на право власності на земельні ділянки, у тому числі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- копію довіреності від 28 лютого 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_15 та зареєстрованої в реєстрі за № 746, відповідно до якої ОСОБА_9 від імені ОСОБА_12 уповноважила ОСОБА_10 отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, належної ОСОБА_12 .

Під час судового розгляду суд першої інстанції не встановив того, що потерпілі чи свідки обмовили ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, оскільки їхні показання є логічними, стабільними, послідовними та узгоджуються з іншими здобутими у кримінальному провадженні доказами.

Водночас, суд першої інстанції, взявши до уваги показання потерпілої ОСОБА_11 про відсутність наміру доручати ОСОБА_9 продаж своєї земельної ділянки іншим особам, показання свідка ОСОБА_21 про відсутність в момент посвідчення довіреності речення про право передоручення, а також врахувавши те, що такі довіреності оформлювались на розробленому спеціальному бланку, відмінність шрифту в цьому реченні від шрифту в основному тексті, безпосередню участь ОСОБА_9 при підписанні даної довіреності та оформленні на її підставі довіреностей на ОСОБА_10 , дійшов висновку про доведеність участі ОСОБА_9 в підробленні документа та використанні завідомо підробленого документа.

Крім того, місцевий суд дав оцінку узгодженості дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою досягнення результату - відчуження належних потерпілим земельних ділянок без їхнього відома, і вказав у вироку, що ці обставини свідчать про домовленість між ними.

Отже суд першої інстанції на підставі вказаних доказів встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складу інкримінованих кримінальних правопорушень, та, ухвалюючи вирок, дійшов висновку про доведення винуватості ОСОБА_9 за частинами 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК, ОСОБА_44 за ч. 4 ст. 190 КК поза розумним сумнівом.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85-87, 89, 94, 95 КПК.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження та технічного носія запису судових засідань, під час судового розгляду в суді першої інстанції учасникам процесу, в тому числі й стороні захисту, було забезпечено право на відстоювання своєї позиції.

Клопотання захисників ОСОБА_45 , ОСОБА_8 (про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 як на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, так і на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК) були вирішені місцевим судом з дотриманням вимог ст. 350 КПК, з прийняттям відповідних рішень - окремих процесуальних документів, які є достатньо обґрунтованими.

Сама лише незгода сторони захисту з прийнятими цим судом рішеннями за результатами розгляду їхніх клопотань не свідчить про істотне порушення місцевим судом вимог КПК.

Колегія суддів уважає, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог ст. 337 КПК, в межах пред`явленого обвинувачення, та діям ОСОБА_9 , ОСОБА_10 дано правильну юридичну оцінку. Вирок суду першої інстанції містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, в ньому викладені дані про спосіб і мотив вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, наведені докази на підтвердження встановлених судом обставин, тобто в цілому вирок відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , врахував тяжкість, характер, ступінь суспільної небезпечності вчинених ними злочинів, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують їхнє покарання, а також дані про їхні особи (раніше несудимі).

При цьому місцевий суд, враховуючи положення ст. 49 КК, звільнив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі ч. 5 ст. 74 КК від призначеного покарання.

Під час апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК, належним чином перевірив доводи апеляційних скарг сторони захисту, які за своїм змістом є аналогічними до доводів, викладених у касаційних скаргах захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_46 , проаналізував їх, дав на них вичерпні відповіді, навівши в ухвалі відповідне обґрунтування.

За результатами перегляду вироку суд апеляційної інстанції з урахуванням конкретних обставин справи вцілому погодився з оцінкою доказів, досліджених судом першої інстанції і врахованих при доведенні винуватості ОСОБА_9 за частинами, 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190 КК, а також із мотивами призначеного обвинуваченому покарання.

Водночас суд апеляційної інстанції погодився з доводами сторони захисту про порушення вимог закону при проведенні деяких експертних досліджень та виключив із мотивувальної частини вироку посилання як на докази винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на висновок науково-правової експертизи; експертні висновки психофізіологічного дослідження достовірності показань ОСОБА_11 ; висновок спеціаліста за результатами проведення технічної експертизи документів.

Також колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, положень статей 61, 70 КК, які не підлягали застосуванню, у зв`язку з чим змінив вирок суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 358 КК на штраф, звільнення її від призначених за кожне кримінальне правопорушення покарань на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК і виключення з нього посилання на призначення їй остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Доводи про надання доказів у копіях

У касаційних скаргах захисники посилались на те, що суд при ухваленні вироку врахував докази - документи, надані стороною обвинувачення, в копіях.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 99 КПК для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур.

Як убачається з ухвали, предметом апеляційного перегляду суду апеляційної інстанції були, зокрема, й доводи апеляційних скарг сторони захисту про недопустимість як доказів копій документів.

Суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду встановив, що в кримінальному провадженні містяться копії документів, надані на запит приватним нотаріусом ОСОБА_13 і ним же нотаріально посвідчені, а також вилучені під час тимчасового доступу до речей і документів (виїмки) в приміщенні: архіву Бориспільського міськрайонного суду Київської області, які містилися в цивільній справі № 2-1314/2011 за позовом ТОВ «Консент-Плюс» до ОСОБА_11 і ТОВ «Росукрком»; офісу приватного нотаріуса ОСОБА_13 , копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок між ОСОБА_11 і ТОВ «Росукрком», між ОСОБА_12 і ОСОБА_17 , розписок про отримання продавцями грошових коштів, тощо, які були надані для огляду генеральним директором ТОВ «МАХ «Атлант-М», копії документів кримінального провадження № 0000390.

Довіреність ОСОБА_11 від 13 січня 2006 року, зареєстрована за № 17, і довіреність ОСОБА_12 від 28 лютого 2006 року, зареєстрована за № 42, які посвідчені секретарем виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_21 , знаходились у кримінальній справі № 05-5000 і були втрачені, що підтверджується висновком службової перевірки, проведеної заступником начальника УП - начальником СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області (т.2 а.с.169-171), тобто в іншому кримінальному провадженні. Оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які були укладені між ОСОБА_10 , який діяв від імені потерпілих, і ТОВ «Таврис», були вилучені у нотаріуса ОСОБА_13 також в кримінальній справі № 05-5000, а оригінали довіреностей, виданих ОСОБА_9 , - в кримінальній справі № 49-2008.

Колегія суддів уважає, що суд апеляційної інстанції слушно відхилив доводи апеляційних скарг захисників у цій частині, оскільки оригінали і копії документів досліджувались судами і в цивільних справах, копії рішень в яких сторона захисту долучила до кримінального провадження, а також з огляду на те, що вони не вказували, які дані в копіях документів викликають сумніви щодо їх відповідності оригіналам, і одночасно посилаються в обґрунтування своїх апеляційних вимог на дані в копіях цих же документів.

Доводи про отримання доказів неповноважною особою

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначав про те, що докази у кримінальному провадженні зібрані неповноважною особою.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 здійснювалося слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, а процесуальне керівництво - Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області. Постановами першого заступника керівника Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області призначалися та змінювалися групи прокурорів, до складу яких було включено і прокурора ОСОБА_47 .

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що прокурор ОСОБА_48 , який був процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні, був повноважний особисто проводити слідчі (розшукові) дії, у тому числі самостійно визначати таку необхідність.

Колегія суддів з таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується, а тому доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_7 в цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи про збирання та отримання доказів поза межами кримінального провадження

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликався на те, що збирання та отримання органом досудового розслідування доказів відбулось поза межами кримінального провадження.

Згідно з положеннями статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до ЄРДР може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

За матеріалами кримінального провадження вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР 22 січня 2020 року за № 0000005 за заявою ТОВ «МАХ «Атлант-М» про заволодіння невідомими особами шляхом обману грошовими коштами товариства в результаті укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які розташовані на території Бориспільського району, за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст.190 КК.

Також під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції встановив, що в ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні було виявлено факт вчинення групою осіб підроблення офіційних документів, (показання свідків, зокрема, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про те, що довіреності на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на продаж належних їм на праві власності земельних ділянок вони не давали). Як наслідок, на підставі підроблених доручень, посвідчених секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, ОСОБА_10 за дорученням ОСОБА_9 вчинив продаж земельних ділянок ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . А тому відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК (в редакції від 05 квітня 2001 року, чинній до 01 липня 2020 року), були внесені до ЄРДР 17 листопада 2020 року за № 0000127. Також під час досудового розслідування було встановлено, що невстановлені особи за попередньою змовою підробили документ - довіреність від 13 січня 2006 року, зареєстровану в реєстрі за № 17 та посвідчену секретарем Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, шляхом внесення невстановленим способом та засобами друкованого тексту перед підписом довірителя наступного змісту «Повноваження за довіреністю можуть бути передані іншим особам». Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 358 КК (в редакції, чинній до 01 липня 2020 року), були внесені до ЄРДР 05 липня 2021 року за № 0000009. Постановами прокурора відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області від 22 листопада 2020 року та від 08 лютого 2021 року матеріали цих досудових розслідувань об`єднані в одне провадження за № 0000005.

Колегія суддів апеляційного суду, враховуючи вищенаведене, дійшла висновку про те, що збирання та отримання органом досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні відбулося після внесення відомостей до ЄРДР, з чим погоджується й Суд.

Доводи про незастосування положень ст. 49 КК

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує на те, що суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, не закрив кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності.

Положенням ч. 1 ст. 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Як убачається з технічних носіїв судових засідань, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій своєї згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не надали, тому колегія суддів уважає, що суд, ухваливши обвинувальний вирок, правильно звільнив їх від покарання.

Крім того, під час касаційного перегляду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 також не надали своєї згоди на звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Доводи про безпідставне незастосування положень ст. 284 КПК

Захисники у поданих касаційних скаргах висловлювали свою незгоду щодо безпідставного незакриття судами першої та апеляційної інстанцій кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 як на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК, так і на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Суд не погоджується з цими доводами касаційних скарг з огляду на таке.

Згідно з п. 11 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 31 ч. 1 цієї статті.

Положенням п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження:

- 09 лютого 2021 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК;

- 05, 20 квітня 2021 року ОСОБА_9 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 4 ст. 190 КК;

- 13 квітня 2021 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК;

- 26 квітня 2021 року сторону захисту в порядку ст. 290 КПК повідомлено про завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні та надано доступ до його матеріалів, з якими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їхні захисники ознайомились 29 квітня 2021 року;

- 05 травня 2021 року складено обвинувальний акт, який 07 травня 2021 року скеровано до суду, який було отримано судом 11 травня 2021 року.

Під час судового розгляду суд першої інстанції своїми ухвалами від 25 травня та 01 червня 2021 року відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_45 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК та на підставі п. 11 ч. 2 ст. 284 КПК, при цьому достатньо обґрунтувавши свої мотиви.

При цьому, суд першої інстанції погодився з хронологією процесуальних дій, здійснених під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, яку навів у клопотанні захисник ОСОБА_49 , у тому числі з тим, що строк досудового розслідування закінчився 10 травня 2021 року.

Водночас місцевий суд, зваживши на наявність у матеріалах кримінального провадження супровідного листа про направлення обвинувального акта до суду, з відміткою про його отримання 11 травня 2021 року, відхилив твердження захисника про направлення обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування, з огляду на те, що прокурор долучив свою копію супровідного листа з відміткою суду про отримання 07 травня 2021 року.

Суд апеляційної інстанції підтримав висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт був скерований прокуратурою в межах строку досудового розслідування та визнав обґрунтованим відмову в заявленому клопотанні захисника.

Колегія суддів уважає висновки судів у цій частині достатньо мотивованими.

Крім того, Суд погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 11 ч. 2 ст. 284 КПК, з огляду на те, що обвинувальний акт надійшов з обвинуваченням, висунутим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відтак, ураховуючи викладені обставини, колегія суддів не знайшла обґрунтованих підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, поданого з тими ж самими доводами, які вже розглядались судами першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів уважає, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості засуджених зроблені з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Беззаперечних доводів, які би ставили під сумнів законність судових рішень, умотивованість їхніх висновків щодо наявності в діях ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 258, ч. 4 ст. 190 КК, ОСОБА_10 - складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, захисники у касаційних скаргах не навели.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК залишити без задоволення.

Касаційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 травня 2024 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - без зміни.

Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3