УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 420 251 100 000 002 19 від 17.07.2025 за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся слідчий СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_3 з погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 420 251 100 000 002 19 від 17.07.2025 за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України на майно, вилучене 17.11.2025 під час обшуку транспортного засобу «Byd Song Plus Ev Smart Driving», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме на зазначений автомобіль та ключ до нього, що належать ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному вище кримінальному провадженні, яким встановлено, що 17.11.2025 ОСОБА_5 прибув до будинку № 24 по вулиці Пономарьова у селищі Коцюбинське Бучанського району Київської області, де незаконно придбав у ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 2000 доларів США вогнепальну зброю, а саме: один автомат «Калашникова» № НОМЕР_2 та 4 магазини до нього; один пістолем «Макарова» № НОМЕР_3 та два магазини до нього; один пістолем «Макарова» № НОМЕР_4 та два (2) магазини до нього; набої 5х45 у к-сті 120 штук; набої 9х18 у к-сті 400 штук, які ОСОБА_5 , незаконно, не маючи відповідного дозволу переніс до свого транспортного засобу «Byd Song Plus Ev Smart Driving», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де незаконно зберігав до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.

Згідно з висновком судово-балістичної експертизи від 17.11.202 № СЕ-19/111-25/70195-БЛ пістолет «Макарова» ПМ № НОМЕР_4 , належить до бойової короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, є самозарядним пістолетом «ПМ» № НОМЕР_4 , калібру 9х18 мм, виготовленим промисловим способом у 1962 році, СРСР, пістолет справний та придатний до стрільби.

ОСОБА_5 17.11.2025 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України.

У зв`язку з цим 17.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, проведено обшук транспортного засобу «Byd Song Plus Ev Smart Driving», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Під час вказаної вище слідчої дії автомобіль вилучений органом досудового розслідування та рішенням слідчого від 17.11.2025 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №420 251 100 000 002 19

Керуючись наведеним, слідчий, наполягаючи, що вилучений транспортний засіб використовувався підозрюваним під час вчинення інкримінованих йому дій, тому містить сліди вчиненого, визнаний речовим доказом, тому просив з метою забезпечення збереження цього автомобіля, накласти на нього арешт.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Власник майна - підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, наполягаючи, що вилучений транспортний засіб не є засобом вчинення інкримінованого гр. ОСОБА_8 кримінального правопорушення, не містить на собі слідів його вчинення, тому не є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 КПК, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані матеріали свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення за ст. 263 КК України та причетності до його вчинення ОСОБА_5 .

Однак, надаючи оцінку тому, чи відповідає потребам слідства зазначений ступінь втручання сторони обвинувачення у права та законні учасників провадження, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, зокрема, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Частина 1 ст. 98 КПК визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З наведеного витікає, що певне майно підлягає арешту лише у разі, якщо воно відповідає переліченим вище вимогам.

Водночас, вирішуючи питання про можливість використання транспортного засобу, як речового доказу, слідчий суддя враховує, що віднесення певних матеріальних об`єктів до речових доказів безпосередньо пов`язане з складом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування.

Отже, такі докази мають бути належними, тобто відповідно до ст. 85 КПК прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за конкретною статтею Кримінального кодексу України.

Оцінюючи автомобіль, який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , як речовий доказ факту причетності останнього до вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, слідчий суддя дійшов висновку, що транспортний засіб, не зберіг на собі відомості, що свідчать про обставини вчинення вказаного злочину.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено, що автомобіль, на який ініційоване накладення арешту, отриманий внаслідок здійснення протиправної діяльності.

Таким чином, транспортний засіб не може бути використаний як доказ у цьому кримінальному провадженні і тому потреби досудового розслідування не виправдовують застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

З наведеного витікає, що стороною обвинувачення не доведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись вимогами ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 420 251 100 000 002 19 від 17.07.2025 про накладення арешту на майно, а саме на транспортний засіб «BYD SONG PLUS EV SMART DRIVING», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 , та ключ до нього, що належить ОСОБА_5 , відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст судового рішення буде проголошений 22.12.2025 о 08.20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1