ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1813/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1285/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представник

Департаменту служби

у справах дітей ОСОБА_9

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Червонозаводского районного суду м Харкова від 12 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 ,-

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ухвалено

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кіровськ Луганської області, громадянки України, з середньою технічною освітою, не заміжню, офіційно не працевлаштовану, перебуваючу на обліку як внутрішньо переміщена особа, маючу на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання:

-ч. 1 ст. 307 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є її власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (місяців) позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є її власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувано з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду, а також покласти строком на два місяці обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатись без дозволу прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 );

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснено ОСОБА_7 , що в разі не виконання покладення на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як установив ОСОБА_7 , у невстановлений в ході досудового розслідування так і під час судового засідання час, за місцем спільного з ОСОБА_10 мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, обіг якого заборонено, діючи умисно, протиправно, без відома свого співмешканця ОСОБА_10 , який з липня 2023 року по теперішній час перебуває на амбулаторному лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Шанс»» та отримував у певних дозах (із розрахунку лікарських призначень) в якості медикаменту наркотичний засіб, обіг якого заборонено - метадон, взяла, тобто придбала у вищевказаний спосіб, та почала його зберігати з метою подальшого збуту.

Так, 08.08.2023 в період часу з 09 год. 40 хв. по 10 год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, направлений на збут наркотичного засобу, метадону, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі збуту наркотичного засобу, бажаючи настання наслідків, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Квіткінська, на території домоволодіння №10, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно здійснила збут громадянину з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_11 », особисті дані якого змінено в порядку ст. ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», отримавши від останнього грошову винагороду у сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, 1 (один) блістер таблеток із надписом «Методон-3Н», в якому 10 (десять) таблеток у контурній упаковці, загальною масою 5,0417 г., які згідно висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої заборонено - метадон. Маса метадону в перерахунку на масу таблеток, становить 0,2470 г.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно збула наркотичний засіб, обіг якої заборонено метадон, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_7 , у невстановлений в ході досудового розслідування і в ході судового засідання час, за місцем спільного з ОСОБА_10 мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел направлений на збут наркотичного засобу, обіг якого заборонено, діючи умисно, повторно, протиправно, без відома свого співмешканця ОСОБА_10 , який з липня 2023 року по теперішній час перебуває на амбулаторному лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Шанс»» та отримував у певних дозах (із розрахунку лікарських призначень) в якості медикаменту наркотичний засіб, обіг якого заборонено - метадон, взяла, тобто придбала у вищевказаний спосіб, та почала його зберігати з метою подальшого збуту.

Так, 18.12.2023 в період часу з 11 год. 10 хв. по 11 год. 15 хв, обвинувачена ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, направлений на збут наркотичного засобу, метадону, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі збуту наркотичного засобу, бажаючи цього, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Квіткінська, на території домоволодіння №10, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно здійснила збут громадянину з вигаданими анкетними даними « ОСОБА_12 » особисті дані якого змінено в порядку ст. ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», отримавши від останнього грошову винагороду у сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, 1 (один) блістер таблеток із надписом «Методон-3Н», в якому 10 (десять) таблеток у контурній упаковці, загальною масою 5,0780 г., які згідно висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої заборонено - метадон. Маса метадону в перерахунку на масу таблеток, становить 0,2496 г.

Своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_7 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно повторно збула наркотичний засіб, обіг якої заборонено метадон, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Суд вважав вірною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307 КК України, незаконне придбання, зберігання та збут наркотичного засобу і за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та збут наркотичного засобу, вчинене повторно.

Прокурор від поданої апеляційної скарги відмовився.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та звільнити її від призначеного покарання з випробуванням, застосувавши до неї положення ст. 75 КК України.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що суд апеляційної інстанції має врахувати, що вона є переселенкою, з початку війни втратила роботу, їй нікому надавати допомогу, є сиротою.

Вказує, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду вона визнавала провину, щиро каялась.

Зазначає також , що обставин які обтяжують її покарання не встановлено, вона вперше притягається до кримінальної відповідальності, та тяжких наслідків від її діяння не настало. Наркотичні речовини які вона збувала мали невеликий розмір.

Названі обставини на думку обвинуваченої свідчать про можливість застосування до неї інституту звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна карга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався положень ст. ст. 50, 65 КК України, врахувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжким злочином, відношення особи до скоєних кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченої, думку сторони обвинувачення, у зв`язку з чим призначив обвинуваченій ОСОБА_7 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна та остаточно визначив покарання за правилами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим зазначивши, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується із таким висновком.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 з повною середньою технічною освітою, 17.08.2022 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-нарколога у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває, до КНП «Обласний психоневрологічний диспансер № 3» ХМР впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не зверталася, раніше не судима.

Обставини, що пом`якшують покарання, в силу ст. 66 КК України, встановлено визнання вини, щире каяття .

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 суди зобов`язані дотримуватись загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому обвинуваченій за скоєні злочини має бути призначене покарання, яке необхідне і достатнє для виправлення та попередження з її боку нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Тобто, конфіскація майна, як додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, є обов`язковим.

Крім того, злочинам, пов`язаним з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для населення, економіки та суспільства в цілому, оскільки неконтрольований обіг наркотичних засобів та психотропних речовин належить до глобальних проблем сучасності.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Судом першої інстанції враховано, наявність пом`якшуючих обставин, таких як визнання вини, як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду, щире каяття ОСОБА_7 , відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вперше притягається до кримінальної відповідальності, ненастання від її дій тяжких наслідків, розмір збутих наркотичних засобів, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, ставлення її до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність нести покарання.

Сукупність вказаних обставин пом`якшує покарання і судом визнано такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання обвинуваченій та про наявність підстав для призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 307 КК України, однак, як правильно вказав суд першої інстанції не є достатньою для застосування інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Таким чином судом першої інстанції враховано всі обставини на які посилається обвинувачена у своїй апеляційній скарзі.

Під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для застосування положень ст.75 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи що ухвалою Червонозваводського районного судуд від 12.03.2025 року при розгляді даного кримінального провадження постановлено порушити перед Службою у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради питання про необхідність влаштування малолітніх дітей ОСОБА_7 : ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або встановлення над ними опіки чи піклування, колегія суддів не вбачає підстав для виходу за межі вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводского районного суду м Харкова від 12 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий Судді