Справа № 191/3345/25
Провадження № 1-кп/191/310/25
У Х В А Л А

іменем України

25 грудня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду кримінальне провадження за №00000394 від 12.04.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №00000394 від 12.04.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду будучи обізнаним про суворість покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою та просив змінити його на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_6 усудовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження його підзахисному строку тримання під вартою та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На теперішній час розгляд кримінального провадження не завершений.

Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує дані, які характеризують його особу.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, за яке передбачене покарання на строк покарання до 10 років позбавлення волі, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може спонукати останнього до втечі та унеможливить притягнення до встановленої законом кримінальної відповідальності, про що свідчить поведінка останнього одразу після ДТП, коли ОСОБА_3 покинув місце події, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_3 відомі дані свідка, який прямо вказує на його вину, а тому ця обставина надає йому можливість, знаходячись на свободі, чинити тиск та незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, з метою зміни ним показань, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, обізнаним з діючим законодавством щодо належної поведінки згідно Статуту Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом, свідомо допускає грубі порушення Правил дорожнього руху України, допускає небезпечну та агресивну манеру водіння, у стані алкогольного сп`яніння, при цьому не розмежовуючи зону мирної території України та зону бойових дій, нехтуючи встановленими Правила безпеки дорожнього руху, при цьому проявляючи вкрай кримінально-протиправну недбалість, наражаючи на небезпеку життя і здоров`я громадян, що підтверджується тяжкими наслідками у вигляді смерті людини та поведінкою особи, яка всіма можливими засобами (зникнення з місця події) намагається уникнути кримінально-карної відповідальності, що тягне за собою призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані, обвинувачений, свідки, не досліджені речові та письмові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 315 КПК України.

Також суд вважає, що доведеним є недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просив захисник, оскільки хоча і встановлено, що обвинувачений

одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, місце служби, однак зазначених даних про особу обвинуваченого не достатньо для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи характер та обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявність заявлених ризиків. Крім того інтереси суспільства, які слід враховувати під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, в будь-якому разі переважають над приватними інтересами обвинуваченого.

З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вказані вище ризики не зменшилися та обставини, що були підставою для взяття обвинуваченого під варту, не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 увигляді тримання під вартою з урахуванням вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, терміном на 60 днів.

Вирішуючи клопотання прокурора, в якому він просив не визначати розмір застави, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 лютого 2026 року включно з утриманням його в умовах гауптвахти.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1