Номер справи 703/2342/25
УХВАЛА

17 вересня 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000417 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження №0000417 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 07.08.2025 справу призначено до судового розгляду на 11.09.2025.

11.09.2025 до початку судового розгляду суддею ОСОБА_3 заявлено про самовідвід у зв`язку із тією обставиною, що він здійснював представництво та захист інтересів ОСОБА_4 у 2006 році як адвокат під час розгляду справи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а також у зв`язку із незаконним затриманням. Про вказані обставини стало відомо після публічних висловлювань ОСОБА_4 з приводу незадоволення процесуальними рішеннями, постановленими головуючим під час підготовчого провадження. До вказаних подій головуючий не знав та не мав змоги дізнатися про відповідні обставини через давність подій та зміни в зовнішності ОСОБА_4 , якого не впізнав.

З метою недопущення сумнівів у неупередженості головуючого в справі, суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою судді.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також суддя ОСОБА_3 були повідомлені про час судового розгляду заяви, проте в судове засідання не з`явилися.

Водночас, на підтвердження доводів заяви суддею подані постанова Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.05.2006 в справі щодо ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а також постанова Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2006 в тій же справі.

Обвинувачений звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд судом питання про самовідвід без його та його захисника участі, в якій доводи заяви про самовідвід підтримав.

Враховуючи положення ст. 81 та ч. 4 ст. 107 КПК України, суддя вважає за можливе провести розгляд заяви без участі учасників провадження, а також без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Суддя, врахувавши підстави заявленого самовідводу, додатково надані документи, дослідивши матеріали кримінального провадження у частині, необхідній для правильного вирішення заявленого самовідводу, приходить до наступного.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025, кримінальне провадження №0000417 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, передане на розгляд судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Підставою заявленого самовідводу стали ті обставини, що ОСОБА_3 під час здійснення в період із 2005 до 2024 адвокатської діяльності, в 2006 році здійснював представництво та захист прав та законних інтересів ОСОБА_4 , обвинуваченого в даній справі, і такі послуги надавалися на платній основі, відтак обвинувачений в даній справі протягом певного часу оплачував правничі послуги ОСОБА_3 , тим самим формуючи дохід останнього від професійної діяльності.

Вказані обставини в частині надання правничої допомоги ОСОБА_5 у зв`язку із притягненням його до адміністративної відповідальності в судах першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 у повній мірі підтверджуються копіями процесуальних документів, наданих суддею ОСОБА_3 в обґрунтування заяви про самовідвід. При цьому відомості про те, чи надавалися дані послуги на платній, або ж навпаки, безкоштовній основі відсутні.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 - суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи втому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. А саме, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи, як важливий свідок. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі. Суддя не може бути відсторонений від участі у розгляді справи в тому випадку, коли жодний інший суд не може бути призначений для розгляду даної справи або через терміновий характер справи, коли зволікання в її вирішенні може призвести до серйозної судової помилки.

Положенням частин 1, 5 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В положеннях ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішення від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Крім того, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст. 6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається із п. 105-106 рішення від 09.01.2013 в справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява №3797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

При цьому стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Застосовуючи вказаний підхід до даної справи, суд зважає, що відомостей про обставини, що спростовували б об`єктивну безсторонність головуючого судді в даній справі не встановлено та сторонами або іншими учасниками справи не повідомлено.

Разом з тим, обставини, покладені головуючим в справі в обґрунтування заявленого самовідводу є такими, що за своєю суттю можуть викликати у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_3 під час розгляду вказаного кримінального провадження, і відповідні аргументи були підтримані стороною захисту.

На підставі викладеного, суддя вважає, що заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000417 слід задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.76, 81, 82, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000417 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000417 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, передати до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для повторного визначення автоматизованою системою документообігу суду головуючого судді, який буде здійснювати розгляд даного кримінального провадження по суті, в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1