ВИРОК

іменем України

25 вересня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

найменування кримінального провадження:

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 01.08.2025 року;

відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с-ща. Славсько Стрийського району Львівської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , громадянин України, з спеціальною технічною освітою, розлучений, на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб не має, депутатом та/чи адвокатом/нотаріусом не являється, не працює, встановленими законодавством України пільгами не користується, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, військовозобов`язаний, раніше до кримінальної відповідальності притягався, однак в силу ст. 89 КК України вважається таким, що раніше не судимий;

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні котрого обвинувачується особа: ст. 126-1 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

з боку сторони обвинувачення прокурорка Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 ; з боку сторони захисту обвинувачений ОСОБА_3 ;

розглянувши обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за участі вищевказаних сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження (за винятком потерпілої ОСОБА_5 ), -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з котрою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем спільного їх із колишньою дружиною ОСОБА_5 проживання, що по АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно останньої психологічне насильство, котре виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психічних страждань останньої, а також погіршило якість її життя, зокрема спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання. Так, обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї, тобто вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за що постановами Сколівського районного суду Львівської області від 12.11.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1773/24 та номером провадження 3/453/866/24, котра 25.11.2024 року набрала законної сили, від 22.11.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1657/24 та номером провадження 3/453/804/24, котра 03.12.2024 року набрала законної сили, та від 24.06.2025 року у справі за єдиним унікальним номером 453/933/25 та номером провадження 3/453/448/25, котра 07.07.2025 року набрала законної сили, щоразу був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафів. Незважаючи на такі заходи реагування, обвинувачений ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, а, продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, він 20.07.2025 року о 23:10 год., перебуваючи за місцем спільного їх із колишньою дружиною ОСОБА_5 проживання, що по АДРЕСА_1 , висловлювався щодо неї нецензурною лайкою, гучно кричав, погрожував їй фізичною розправою, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо неї, й це призвело до її психічних страждань. У результаті таких своїх умисних протиправних дій, котрі полягали у систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , в останньої погіршилася якість життя, було принижено її честь та гідність, це викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, сформувало у неї розлад адаптації з переживанням розладу емоцій.

Позиції обвинуваченого та потерпілої щодо пред`явленого обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. Зокрема вказав, що дійсно у період з вересня 2024 року по липень 2025 року перебуваючи за місцем спільного їх із колишньою дружиною ОСОБА_5 фактичного проживання, що по АДРЕСА_1 , систематично вчиняв щодо останньої дії психологічного характеру, а саме голосно кричав, погрожував їй фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, тощо, так як не міг контролювати себе під час сварок з нею. Підтвердив, що його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, однак він належного значення цьому спершу не надав. Проте, станом на сьогодні, він усвідомлює, що такі його дії є нічим іншим, як домашнім насильством щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , й це завдало останній шкоди її психологічному здоров`ю. Востаннє такі події мали місце 20.07.2025 року, пізно ввечері, у тому ж житлі, де він, не контролюючи себе, знову голосно кричав, погрожував колишній дружині ОСОБА_5 та висловлювався щодо неї нецензурною лайкою. На даний час він розуміє значення своїх дій, обіцяє виправитись, а тому при обранні йому міри покарання покладається на думку суду, однак просить його суворо не карати. Додав, що колишня дружина ОСОБА_5 нещодавно виїхала на заробітки закордон, де перебуватиме до кінця року, й це також сприяло їхньому примиренню.

Потерпіла ОСОБА_5 у своїй заяві про здійснення цього судового провадження за її відсутності, що скерована нею особисто засобами поштового зв`язку Сколівському районному суду Львівської області 14.08.2025 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 5371, одночасно висловила позицію про те, що претензій майнового та/чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, з ним примирилася, а при призначенні йому міри покарання покладається на думку суду, однак просила його надто суворо не карати.

Визначений обсяг доказів, котрі підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження.

Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_3 суті обвинувачення, який винним себе у скоєнні пред`явленого йому обвинувачення за ст. 126-1 КК України визнав повністю, суд визначив обсяг доказів, котрі будуть досліджуватися, та встановив порядок їх обмеженого дослідження, визначений ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки присутні у залі судових засідань сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження проти цього не заперечували, а обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, ніким не оспорюються.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні котрого визнається обвинувачений.

Суд вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і суд також вважає, що дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею чинного на час його скоєння КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, погіршення якості її життя.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою у ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених у ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема умисну форму вини та мотиви кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також особу зазначеного обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, покаявся у скоєному, він позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, він раніше до кримінальної відповідальності притягався, проте в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимостей не має.

З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ст. 126-1 КК України, - у вигляді громадських робіт на строк 200 годин, погодившись таким чином з позицією сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні у наведеній частині. Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 один із обов`язків, що передбачені у ст. 91-1 цього Кодексу, у вигляді заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_5 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб, оскільки, як встановлено зі слів обвинуваченого ОСОБА_3 , остання виїхала тимчасово, на кілька місяців, закордон на заробітки.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд не вбачає.

З огляду на вказане, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, сукупність встановлених даних про його особу, міру покарання у вигляді громадських робіт на ближче до максимально визначеного у санкції ст. 126-1 КК України строк 200 годин, із покладенням на нього також зазначеного вище обов`язку, передбаченого у ст. 91-1 КК України, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішення інших питань, необхідних при ухваленні вироку.

Питання доцільності застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурорки Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, котрі винесені на такий розгляд сторонами кримінального провадження.

Цивільний позов у даному судовому провадженні потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та/чи моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, не пред`являвся.

Судові витрати на залучення експертів та інші витрати, у даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд також вважає за необхідне вирішити долю визнаних у даному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України, - у спосіб залишення їх при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 2, 7, 100, 349, 351, 358, 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі пункту 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої ОСОБА_5 застосувати до засудженого за вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на нього на строк 2 (два) місяці обов`язок у вигляді заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_5 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Рішення щодо запобіжного заходу.

Жоден із визначних чинним КПК України запобіжних заходів щодо засудженого ОСОБА_3 до дати набрання даним вироком суду законної сили не застосовувати.

Рішення щодо речових доказів і документів.

Визнані у даному кримінальному провадженні речовими доказами відеозаписи з нагрудних камер працівників Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції головного управління Національної поліції у Львівській області, що містяться на DVD-R диску, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Порядок отримання копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому ОСОБА_3 та прокурорці Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , а потерпілій ОСОБА_5 , на її відповідне прохання про це.

Вирок проголошено у повному обсязі прилюдно 25 вересня 2025 року, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суддя ОСОБА_6