УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000757 від 02.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, лікаря-травматолога приватної лікарні ТОВ «Мед&Арт» та лікаря-ортопеда медичного центру «Он Клінік», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Київського районного суду м. Одеси надійшло на розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000757 від 02.07.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України.

З клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000757 від 02.07.2025 року.

В рамках вказаного кримінального провадження, 31.07.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Наразі відносно підозрюваного ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 27.12.2025 року.

Оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжують існувати, а завершити досудове розслідування до завершення строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного не видається за можливе, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу.

У судовому засіданні:

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав та просив задовольнити. Крім того, просив не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, а у разі визначення розміру застави, визначити її у розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник підозрюваного підтримав вимоги поданих письмових заперечень, в яких зазначив наступне. Дане клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 в частині обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України є аналогічним минулому клопотанню про продовження запобіжного заходу. Захисник вважає, що обставини, які на думку сторони обвинувачення слугують підставами для підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, викладені у клопотанні необґрунтовано, безпідставно і доданими матеріалами не підтверджуються. Крім того, адвокат ОСОБА_5 вважає необґрунтованими й посилання сторони обвинувачення на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із наступним. Підозрюваному ОСОБА_7 28 років, а відтак він є особою,яка за віком підлягає мобілізації, а тому він не може виїхати закордон з метою переховування від слідства та суду. Крім того, останній має батьків, брата, з якими він перебуває в дуже тісних стосунках. ОСОБА_4 працює лікарем-травматологом у трьох медичних закладах: в Одеській філії ТОВ «Медікал Адванст», в ТОВ «МедАрт» та в КНП «Міська клінічна лікарня № 1», де від пацієнтів має лише позитивні характеристики. ОСОБА_4 має постійне місце проживання та друзів. Клопотання, а також долучені матеріали не містять жодних доказів хоча б мінімальної вірогідності наміру ОСОБА_4 хоч якось впливати на свідків. Клопотання також не містить матеріалів щодо існування ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З огляду на вищевикладене, адвокат ОСОБА_5 вважає, що існують обґрунтовані підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В той же час, у разі задоволення клопотання, існують всі правові підстави для визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, передбаченому КПК України для тяжкості інкримінованих підозрюваному злочинів.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 31.07.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України підтверджується, зокрема: повідомленнями про виявлення ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України від Представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією в м. Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБУ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.07.2025, в ході якого останній пояснив, що знайомий з ОСОБА_9 протягом тривалого часу та нещодавно стало відомо, що останній став причетний до протиправної діяльності пов`язаної з незаконною видачею повісток, яка надає можливість вільно переміщуватись та фактично ухилятись від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, окрім того ОСОБА_10 запропонував йому підшукати військовозобов`язаних, яким може за грошову винагороду в розмірі близько 4000 доларів США, вирішити питання з виготовлення фіктивних медичних документів, що стають підставою для оформлення в РТЦК та СП права на відстрочку від мобілізації в особливий період. Також ОСОБА_10 надав перелік та суми послуг на аркуші, в виконанні яких він готовий посприяти з відповідними медичними працівниками, в тому числі мова йшла про фіктивну операцію, тобто його знайомий лікар зробить фіктивні надрізи на колінах, нібито для демонстрації медичного втручання, підшукає рентген знімок хворої

особи, яким замінить знімок особи, якій будуть виготовлятись фіктивні документи та буде наданий відповідний медичний висновок, який в подальшому в ІНФОРМАЦІЯ_2 надасть можливість отримання відстрочки; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.07.2025, в ході якого останній пояснив, що16.07.2025 спілкувався з особою на ім`я ОСОБА_10 , яка організовує ухилення від мобілізації, в ході чого останній сказав свідку, що він не перший в такій «схемі», та повідомив, що його знайомий сімейний лікар надасть направлення до травматолога, щодо нібито хворого коліна, він в свою чергу здійснить огляд, також зауваживши, що це «наш» травматолог, якому все буде проплачено, він в свою чергу дасть направлення на МРТ на дослідження коліна, рентген суглобів, після чого на знімку «знайдуть дуже серйозні проблеми з коліном», після цього знову потрібно буде йти до травматолога та потім на операцію, хвилюватись не потрібно так як там з його слів «всі наші люди та все налагоджено», тому й такі суми, після цього буде операція, зроблять невеликі надрізи, щоб залишились шви. ОСОБА_10 сказав при цьому, що в фізичному плані нічого не загрожує та все буде добре, також пояснив, що в послідуючому будуть підготовлені медичні документи, які нададуть змогу в подальшому отримати відстрочку, тобто уникнути мобілізації на 2 місяці та в той же час стануть в подальшому підставою для отримання інвалідності, тобто пояснив, що наразі це тимчасовий захід, який є 70% на шляху, що надасть потім змогу взагалі отримати відстрочку по інвалідності, крім того зауважив, що проблеми з розшуком в ТЦК він також вирішить, в ході бесіди ОСОБА_10 також сказав, що загалом загальна вартість буде коштувати 4000 доларів США; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.07.2025, в ході якого останній пояснив, щоособа на ім`яГеоргій, повідомив його, що для того, щоб отримати відстрочку від мобілізації та у подальшому «списатися» необхідно виконати ряд заходів, до числа яких належать наступні: змінити сімейного лікаря, на того якого він скаже, в даному випадку це був сімейний лікар на прізвище ОСОБА_13 ; зробити комп`ютерну томограму у медичному центрі за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 76; здати аналізи (кров) для визначення групи та загальний аналіз крові. Вказані послуги ОСОБА_10 оцінив в 7 тис. доларів США, при цьому в цю суму входить проходження лікарів, аналізи та безпосередньо списання, в суботу 26.07.2025 за домовленістю з останнім зустрілись з ним за адресою: АДРЕСА_3 , і обговорили всі умови, а також свідок передав йому 1 тис. доларів США, після цього направився до медичного центу за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 76, назва МРТ-центру «ФАРАДЕЙ», куди приїхавши там очікував ОСОБА_10 та жінка на ім`я ОСОБА_14 , в ході бесіди з ними, вони повідомили обставини та хронологію дій направлену на отримання відстрочки, розповіли, що має зробити ряд обстежень, а після цього зроблять фіктивну операцію, а саме: надріз в районі колінного суглоба, при цьому заспокоювали, що все буде добре, в ході подальших зустрічей свідок передав ОСОБА_10 3000 доларів США та вже 30.07.2025 передав ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 1000 доларів США безпосередньо за операцію, перед якою лікар проінструктував зазначивши, що нібито мав скарги на біль в колінному суглобі, і на протязі двох років займався самолікуванням, після цього його затримали; протоколами обшуків від 30.07.2025, за результатами проведення комплексу яких вилучені грошові кошти у ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , які були предметом безпосереднього посягання, медична документація, з внесеними недостовірними відомостями, щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (осіб, залучених до конфіденційного співробітництва), а також інших пацієнтів, які мають ідентичні діагнози та ймовірно можуть бути військовозобов`язаними, що намагаються уникнути мобілізації; протоколами затримання осіб в порядку ст. 208 КПК України від 30.07.2025, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 безпосередньо під час вчинення кримінального правопорушення; висновками експерта, отриманими за результатами проведення раніше призначених у кримінальному провадженні 14.08.2025 комісійних судово-медичних експертиз, щодо громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в ході яких встановлена доказова інформації стосовно відсутності у останніх ознак захворювання зазначених медичними працівниками МРТ-центру «ФАРАДЕЙ» та медичної клініки «OneMedcenter» (ТОВ «Мед&Арт») та відповідно документи видані вказаними установами не відповідають дійсності та потреб в оперативному втручанні не було, а також на питання чи могли зазначені медичні діагнози в сукупності, надавати певні підстави для отримання в подальшому відстрочки від мобілізації військовозобов`язаним, зазначено, що вирішення вказаного питання відноситься до виключної компетенції ВЛК, разом із тим, комісія експертів зазначила, що у випадку проведення оперативного втручання на колінному суглобі післяопераційний період потребував би певних фізичних обмежень, курсу реабілітації та нагляду з боку лікарів-травматологів; результатами проведених оглядів мобільних пристроїв ОСОБА_4 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , в ході яких зафіксовані зв`язки між ними та процес реалізації вчинення кримінальних правопорушень; результатами проведення комплексу негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюється ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто є кримінально караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальними правопорушеннями, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 перевірялася під час першочергового застосування запобіжного заходу та його подальшого продовження відносно нього.

Відповідно слідчий суддя відхиляє доводи захисту щодо необґрунтованості підозри.

Заперечення захисника підлягають перевірці стороною обвинувачення під час досудового розслідування та оцінці суду, у випадку надходження до нього обвинувального акта, водночас, відповідні доводи, на цьому етапі кримінального провадження, на переконання слідчого судді не спростовують висновків щодо обґрунтованості підозри, тобто не виключають обставин, які вказують на ймовірну причетність ОСОБА_4 до ймовірного вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що питання обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри може бути предметом окремого розгляду в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Востаннє, 30.10.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.12.2025 року.

Сторона обвинувачення посилалася на те, що завершити досудове розслідування не представляється можливим з об`єктивних причин, у зв`язку із чим, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000757 від 02.07.2025 до 6 (шести) місяців, а саме до 30.01.2026 року.

З огляду на що, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

При вирішенні питання щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України, тяжкість покарання, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також те, що підозрюваний неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду наразі продовжує існувати.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що актуальним є ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з погрозами застосування насильства з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що на даній стадії досудового розслідування, ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зменшився, оскільки органом досудового розслідування проведено значну кількість слідчих розшукових дій та досудове слідство знаходиться на етапі завершення.

Також, слідчий суддя звертає увагу на необґрунтованість доводів сторони обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не було зазначено та документально підтверджено існування нових обставин, яким би не надавалася правова оцінка слідчим суддею як при першочерговому вирішенні питання застосування міри запобіжного заходу, так її подальшому продовженні відносно підозрюваної особи.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Слідчий суддя при розгляді клопотання звертає увагу на те, що попри встановлення продовження існування вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовувала неможливість застосування на даній стадії досудового розслідування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_4 та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у їх вчиненні не може бути єдиною підставою для продовження відносно підозрюваного виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає також про те, що попри встановлення продовження існування ризиків, необхідно виходити із загальних тверджень про наявність певного ризику, передбаченого тим чи іншим пунктом ч. 1 ст. 177 КПК, а існування кожного визнаного ризику має підтверджуватися конкретними фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована. Зокрема, такий висновок вбачається зі змісту п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018 року, в якому суд вказав, що «До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого», «…. Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними». Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано».

При цьому, оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, необхідно оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005 року, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 має вищу освіту, постійне місце проживання, місце роботи, раніше не судимий, бажає надавати слідству покази та всебічно сприяти встановленню істини у кримінальному провадженні. Також, слідчий суддя не залишає без уваги той факт, що на даний час на території України діє воєнний стан, підозрюваному 28 років, відповідно до чого він є особою призовного віку та не має законних підстав для перетину державного кордону України у випадку наявності бажання у нього переховуватися від органу досудового розслідування.

Крім цього, слідчий суддя враховує те, що досудове розслідування кримінального провадження триває з 02.07.2025 року, а підозрюваний ОСОБА_4 тримається під вартою з 01.08.2025 року. При цьому, як зазначає сторона захисту, слідчі дії з підозрюваним не проводяться.

При цьому, як зазначив ЄСПЛ в рішенні по справі «Щеголєв та Квачан проти України» від 02.03.2023 року тривалість кримінального провадження та відповідно тривалість тримання під вартою особи під час досудового розслідування, якщо вони є надмірними є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене вище, слідчий суддя приходить до переконання, що на даний час ризики вже сутево зменьшилися, досудове розслідування знаходиться на завершаючої стадії, будь яких порушень з боку підозрюваного за час перебування під вартою не встановлено, тому слідчий суддя приходить до думки, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та на даній стадії досудового розслідування в повній мірі здатний запобігти ризикам, які продовжують існувати.

Зокрема, зобов`язання підозрюваного ОСОБА_4 носити електронний засіб контролю унеможливить вчинення ним дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування і суду, а зобов`язання утримуватися від спілкування зі свідками буде нівелювати ризик впливу підозрюваним на свідків в рамках провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000757 від 02.07.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 30.01.2026 року, в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти строком до 30.01.2026 року на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1