Номер провадження 1-кс/754/3688/25
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання у кримінальному провадженні № 0002388 від 19.08.2025 про продовження строку застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житковичі Житковичського р-ну Гомельської обл., білоруса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2025 до Деснянського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_5 , погоджене з виконувачем обов`язків керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Клопотання подане в кримінальному провадженні № 0002388 від 19.08.2025.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_7 , закінчується 20.11.2025, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2025 строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, а саме до 20.01.2026. Одночасно існують обґрунтовані ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється; незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, її законного представника та свідків, - тобто існують реальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 зранку 19.08.2025 перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , разом з неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка напередодні залишилася ночувати в його квартирі. В цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 , з використанням геніталій.

У подальшому, цього ж дня, приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також вік потерпілої, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, усвідомлюючи при цьому свою фізичну перевагу стосовно неповнолітньої ОСОБА_9 , здійснив дії сексуального характеру, які проявились у вагінальному проникненні геніталіями ОСОБА_7 в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 без її добровільної згоди (зґвалтування), чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний, а також психічний розвиток неповнолітньої ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування неповнолітньої особи), тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

19.08.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20.08.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2025 підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави (строком до 18 год. 35 хв. 19.10.2025).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2025 строк дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави продовжено на 42 доби до 20.11.2025 (включно), тобто в межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 20.01.2026.

Розгляд клопотання розпочато за минуванням трьох годин з моменту вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді клопотання просили його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Прокурор наголошувала на тому, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти озвученим ризикам. Звертала увагу на високу суспільну небезпечність діяння, вчиненого підозрюваним, яке призводить до тяжких наслідків у вигляді порушення нормального фізичного та психічного розвитку неповнолітньої потерпілої.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, а також безпідставність позиції прокурора щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. Захисник вказав на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий. Наголосив на тому, що стороною обвинувачення не спростовані доводи та позиція сторони захисту щодо відсутності події кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав доводи свого захисника та заперечив проти продовження йому строку тримання під вартою. Зазначив, що він став жертвою злочинного угрупування, яке має мету заволодіти його майном.

Вислухавши думки прокурорів, підозрюваного та захисника, слідчий суддя робить такий висновок.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими слідчим суддею та наявними в матеріалах доданих до клопотання, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_9 за 19.08.2025; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 19.08.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 19.08.2025; протоколом огляду від 19.08.2025 за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.08.2025; протоколом огляду від 03.09.2025; протоколом огляду від 06.09.2025; висновком експерта №042/1-300-2025 за результатами проведення судово-медичної експертизи відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ; висновком експерта №СЕ-19/111-25/53291-БД від 05.11.2025; висновком експерта №СЕ-19/111-25/53289-БД від 05.11.2025; висновком експерта №СЕ-19/111-25/52719-БД від 05.11.2025; речовими доказами у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється; незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, її законного представника та свідків.

Слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі, - ризик переховування від органу досудового розслідування або суду є достатньо високим, адже усвідомлюючи тяжкість можливого майбутнього покарання підозрюваний може вдатися до переховування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо ризику впливати на потерпілу та її законного представника, то КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Так, підозрюваному відомі персональні дані потерпілої та її законного представника у даному кримінальному провадженні і місце їх проживання, що свідчить про високу ймовірність ризику незаконного впливу на них, а з огляду на те, що потерпіла є неповнолітньою та в силу свого віку може легко піддаватися впливу дорослої людини, спроби підозрюваного до схиляння її до зміни своїх показань або відмови від свідчень цілком реальні і цей ризик на даний час не зменшився.

Також слідчий суддя зауважує, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання судом показань. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику продовження вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, то слідчий суддя враховує, що підозрюваний є раніше не судимою особою, тому, на переконання слідчого судді, даний ризик прокурором не доведений. З огляду на презумпцію невинуватості, слідчий суддя відкидає доводи прокурора щодо схильності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, проти статевої свободи.

Слідчий суддя також враховує практику ЄСПЛ, згідно з якою наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер і доводитися відповідними доказами (рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України»).

Щодо більш м`яких запобіжних заходів, то слідчий суддя приходить до таких висновків.

Домашній арешт та застава не можуть бути застосовані, оскільки характер пред`явленої ОСОБА_7 підозри та стадія, на якій перебуває кримінальне провадження, вимагають перебування підозрюваного під постійним контролем.

Прокурором доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, які зазначені підозрюваним та захисником, не можуть бути підставою для відмови в продовження строку тримання під вартою, оскільки на даному етапі кримінального провадження вони не виключають наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, її законного представника та свідків у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального провадження є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, тому, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини, слідчий суддя приходить до висновку, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами.

В наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким злочином, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років.

Враховуючи положення п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у злочині із застосуванням сексуального насильства.

Слідчий суддя переконався у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо у межах раніше обраного запобіжного заходу унаслідок необхідності виконання великого обсягу процесуальних та слідчих дій, а також особливої складності кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, натомість, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним прокурором у судовому засіданні.

Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196-199, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні № 0002388 від 19.08.2025 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, строк тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 діб до 10.01.2026 (включно).

Строк дії ухвали - до 10.01.2026 (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Час оголошення повного тексту ухвали: 13.11.2025 о 11 год. 55 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1