Номер провадження: 11-кп/813/1168/26
Справа № 505/4126/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Подільського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2025 року в частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України та клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження,-

установив:

Вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000367, внесеного до ЄРДР 15 травня 2022 року, дії ОСОБА_7 за епізодом від 15.05.2022 перекваліфіковано з ч.4 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України

На підставі ст.49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України (епізод від 15.05.2022), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом із тим, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, остаточну міру покарання ОСОБА_7 визначено за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання невідбутої частини показання за вироком Одеського апеляційного суду від 19.02.2025, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня його затримання, тобто з 16.09.2022, згідно вироку Балтського районного суду Одеської області від 16.01.2024.

Вироком також вирішено питання щодо заходів забезпечення, речових доказів і процесуальних витрат у справі.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, на думку сторони обвинувачення, суд першої інстанції, перекваліфікувавши дії обвинуваченого за епізодом від 15.05.2022 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, безпідставно звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у формі вироку, тоді як чинний кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень ухвалювати таке рішення у зазначеній формі. Прокурор зазначила, що за наявності підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд зобов`язаний постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

У зв`язку з цим сторона обвинувачення просила вирок Подільського районного суду Одеської області від 18.09.2025 стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України (епізод від 15.05.2022).

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів також встановлено, що суд першої інстанції, встановивши за епізодом від 15 травня 2022 року, що у ніч на 15 травня 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , викрав грошові кошти, що належали ОСОБА_9 у сумі 1750 гривень, тобто майно вартістю меншою ніж два неоподаткованих мінімуми доходів громадян, перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК України. Разом із тим, самостійно, без відповідного клопотання сторони захисту та без з`ясування згоди обвинуваченого, прийняв рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України (за епізодом 15.05.2022), при цьому не закрив кримінальне провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 статті 284 КПК України.

Апеляційний суд дійшов висновку, що такими діями суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 285-288 КПК України, які встановлюють правила судового провадження під час звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 не надавав згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності можливе лише у разі наявності згоди особи на таке звільнення, оскільки вказана підстава є нереабілітуючою, а закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

З огляду на викладене, встановлені апеляційним судом порушення свідчать про неналежний розгляд провадження відносно ОСОБА_7 в частині звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України (епізод від 15.05.2022), та у відповідності до положень ч.1 ст. 412 КПК України визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою скасування судового рішення в цій частині.

Разом із тим, під час апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження.

ОСОБА_7 надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з указаних підстав, підтвердивши, що усвідомлює правові наслідки такого звільнення, зокрема нереабілітуючий характер цієї підстави.

Прокурор не заперечувала проти заявленого клопотання.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до 49 КК України визначено підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зокрема, частиною першою статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ст. 49 ч. 1 КК України строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 06.12.2021 (справа №521/8873/18, провадження №51-413 кмо 21) звернуто увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судами першої й апеляційної інстанції, у ніч на 15 травня 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , викрав грошові кошти в сумі 1750 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму. За цим епізодомвін обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Разом з тим, відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2022 році становила 2481,00 грн., отже вартість викраденого ОСОБА_7 майна є меншою ніж два неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, у разі якщо на момент вчинення діяння вартість викраденого майна не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягають застосуванню положення ст. 5 КК України. Водночас, якщо таке діяння було вчинене з незаконним проникненням у житло чи інше володіння особи, дії винного підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.

Об?єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи. Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Згідно ч.3 ст.337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

3 огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_7 за епізодом від 15.05.2022, на підставі положень ч.3 ст.337 КПК, обгрунтовано перекваліфіковано з ч.4 ст. 185 КК України на ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла, оскільки така перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Санкцією ж ч. 1 ст. 162 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення. Перебіг строків давності починається з нуль годин доби, що настає після дня вчинення кримінального правопорушення, та закінчується о 24 годині останньої доби відповідного строку після спливу передбаченої ст. 49 КК України кількості повних років.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне правопорушення, перекваліфіковане за ч. 1 ст. 162 КК України, було вчинено 15 травня 2022 року, а отже на момент апеляційного перегляду сплив строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, визначений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України, а також відсутність заперечень з боку прокурора, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ст. 285 КПК України, особі, щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 412 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині звільнення за ч. 1 ст. 162 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю у цій частині.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 284, 405, 407, 417, 418, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України задовольнити.

Вирок Подільського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000367, внесеного до ЄРДР 15 травня 2022 року, за обвинуваченнямОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, - скасувати в частині звільнення від кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 статті 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4