Справа № 339/341/25
Провадження № 1-кп/339/27/25
ВИРОК

іменем України

14 листопада 2025 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болехів кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000232 від 11 серпня 2025 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Міжріччя Болехівської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з базовою середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

за участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили. Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.04.2025 у справі №453/141/25, яка набрала чинності 22.04.2025, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП і з врахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених: за ч. 5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з вищенаведеною постановою, а саме про те, що вказаними рішеннями його позбавлено права керування транспортними засобами, попри його неявки на судові розгляди, ОСОБА_3 неодноразово був попереджений та ознайомлений працівниками полії про невиконання ним постанови суду, що набрала законної сили, однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 1 статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортними засобами за таких обставин.

Так, 11.08.2025 ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вищезазначеної постанови суду, якою його позбавлено права керувати транспортними засобами, з метою її невиконання, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Данила Галицького в м. Болехів, де о 05 годині 45 хвилин біля будинку № 100 був зупинений поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадянами відділу превенції Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, відповідно до вимог ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки повторно протягом року ОСОБА_3 керував транспортним засобом, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 статті 382 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю, розкаявся у скоєному, надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показав, що у 2024 році був позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік, після цього постановою Стрийського суду Львівської області його позбавлено права керування на строк 5 років. Однак, будучи позбавленим права керування, зранку 11 серпня 2025 року він керував транспортним засобом. Він усвідомив направомірність своїх дій, запевнив, що більше не буде вчиняти подібного в майбутньому, просив суд не призначати покарання у виді штрафу, оскільки такий вид покарання був би для нього надто обтяжливим. Надав до суду заяву, згідно з якою просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

У судовому засіданні були досліджені документи, що характеризують особу обвинуваченого: копію паспорта громадянина України; вимогу щодо відсутності судимостей; довідку Болехівської ЦМЛ від 18.08.2025 про неперебування обвинуваченого на обліку в психоневрологічному кабінеті; довідку-характеристику Міжрічанського старостинського округу від 13.08.2025, згідно з якою скарг та нарікань на ОСОБА_3 від жителів села та сусідів не надходило; лист КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» від 20.08.2025 про те, що ОСОБА_3 в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» протягом життя не звертався, амбулаторну допомогу не отримує; інформацію Калуського районного сектору №1 Філії ДУ «Центр пробації» від 12.08.2025 про неперебування обвинуваченого на обліку Калуського РС №1.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, є доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в психоневрологічному кабінеті не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, наявність обставин, що пом`якшує покарання, якими суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги вищезазначені обставини, зокрема тяжкість кримінального правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також беручи до відома досудову доповідь Калуського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як середній, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, а у випадку звільнення від відбування покарання з випробуванням таке звільнення повинно включати в себе обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді позбавлення волі і тому до нього необхідно застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Речові докази, майно, на яке накладено арешт, та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1