УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000631 від 08.03.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшло клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000631 від 08.03.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Згідно клопотання, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 08 березня 2025 року о 08.53 год., діючи умисно, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, бажаючи та розуміючи, що таким чином викликає обстановку страху в населення, порушує громадську безпеку та дезорганізовує діяльність установ, може викликати паніку, відволікти певні сили і засоби від виконання їх обов?язків, перебуваючи в приміщенні КП «Рівненський обласний центр психічного здоров?я населення», що розташований в місті Рівне по вул. Дубенська, 64, з метою дезорганізації діяльності сил і засобів спеціальних служб, із мобільного телефону марки «2Е» модель S180, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 » з абонентським номером « НОМЕР_3 », зателефонував на гарячу спецлінію «102», представився «генералом М?якотським» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що приміщення ТРЦ «Злата Плаза», що розташований в місті Рівне по вул. Борисенка, 1, ТЦ «Метро», що розташований в місті Рівне по вул. Кулика і Гудачека, 21, ТРЦ «Екватор», що розташований в місті Рівне по вул. Кулика і Гудачека, 23 та приміщення Рівненської міської ради, що розташована в місті Рівне по вул. Соборна, 12А, яка є критично важливим об?єктом інфраструктури, заміновано та у них відбудеться вибух.

Під час виїзду працівників поліції та інших чергових груп на місце події, вказана інформація не підтвердилась. Однак, такі дії з боку ОСОБА_8 призвели до дезорганізації діяльності та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб: Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, К3 «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» РОР, для перевірки вказаного повідомлення.

За вказаних обставин, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, та якщо об?єктами завідомо неправдивого повідомлення стали критично важливі об?єкти інфраструктури.

У відповідності із висновком судово-психіатричного експерта №308/25 від 18.11.2025, ОСОБА_7 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення хворів психічним захворюванням у вигляді Шизофренії, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом (шизофренія нападоподібно-прогредієнтна з афективно-параїдальними та афективними нападами) (F20/01 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок цього не усвідомлював свої дії, не міг передбачити їх наслідки та не міг керувати ними.

На даний час ОСОБА_9 , виявляє ознаки Шизофренії, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом (шизофренія нападоподібно-прогредієнтна з афективно-параїдальними та афективними нападами) (F20/01 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Наявне психічне захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У зв?язку з цим, до ОСОБА_8 , за його психічним станом на теперішній час, судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру адвокат ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_5 та особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів, а саме: протоколом огляду предметів від 12.03.2025 року та ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон марки Samsung А13 (а.к.п. 28-31); протоколом перегляду аудіо запису на лінію "112" від 06.06.2025 року та стенограмою до нього (а.к.п. 69-73); висновком експерта №СЕ-19/118-25/9159-ВЗ від 03.09.2025 про проведення експертизи відео-, звукозапису (а.с. 93-99).

Обставини вчинення ОСОБА_4 , суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, а саме, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та враховує, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

З урахуванням наведеного, суд керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до висновку, що за обставин, викладених у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, мало місце суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, яке було вчинено ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №308/25 від 18.11.2025, ОСОБА_7 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення хворів психічним захворюванням у вигляді Шизофренії, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом (шизофренія нападоподібно-прогредієнтна з афективно-параїдальними та афективними нападами) (F20/01 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок цього не усвідомлював свої дії, не міг передбачити їх наслідки та не міг керувати ними. На даний час ОСОБА_9 , виявляє ознаки Шизофренії, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом (шизофренія нападоподібно-прогредієнтна з афективно-параїдальними та афективними нападами) (F20/01 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Наявне психічне захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. До ОСОБА_8 , за його психічним станом на теперішній час, судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги.

Згідно з положеннями ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2 ст. 19 КК України).

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психітричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно пункту 3 наказу МОЗ України №397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.5, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Беручи до уваги те, що відносно ОСОБА_4 вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру без ухвалення обвинувального вироку, а відтак витрати на проведення експертизи в розмірі 8 941 грн. слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000631 від 08.03.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, не працюючого, , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази - мобільний телефон марки «2Е» модель S180, який поміщено до прозорого пакету НПУ CRI 1227017 - повернути за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1