У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/3678/25 № 1-кп/610/216/2025
м. Балаклія03 жовтня 2025 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

Клопотання обґрунтоване тим, що предметом проведення досудового розслідування є крадіжка майна ОСОБА_3 .

Вважають, що оскільки з дня вчинення цього тяжкого злочину минуло більше 10 років, тобто закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, однак не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, тому на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю.

Прокурор клопотання підтримав, просив розглянути за його відсутності.

Потерпілий просив розглянути клопотання за його відсутності, не заперечував проти його задоволення.

04.12.2012 на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України і з того моменту розпочалося досудове розслідування.

04.12.2012 проведений огляд місця події.

Під час допиту 12.12.2012 потерпілий ОСОБА_3 повідомив про те, що з початку листопада до 04.12.2012 невідомі проникли у приміщення його дачного будинку, звідки викрали його майно.

13.12.2012 слідчий надав доручення оперативному підрозділу, на яке 21.12.2012 йому надані матеріали у вигляді 4 протоколів допиту свідків та довідки про вартість майна.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність, як засада кримінального провадження, згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила (ст. 25 КПК України).

Закриття кримінального провадження є одним зі способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних і перевірених доказів.

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, зокрема, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, необхідно враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Суд, якому належить провідна роль щодо здійснення юридичної кваліфікації фактів справи, вважає, що відповідне клопотання має розглядатися з огляду на зобов`язання держави провести ефективне розслідування за процесуальним аспектом статті 2 Конвенції (див. рішення у справі «Ігор Шевченко проти України» (Igor Shevchenko v. Ukraine), заява №22737/04, пункт 38, від 12 січня 2012 року).

Згідно до практики Європейського суду з прав людини на державу за процесуальним аспектом статті 2 Конвенції покладений обов`язок провести ефективне розслідування.

Відповідні загальні принципи щодо ефективності розслідування узагальнені в рішеннях у справах «Джуліані та Гаджіо проти Італії», (Giuliani and Gaggio v. Italy), заява № 23458/02, пункти 299-305, ЄСПЛ 2011 (витяги), та «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства» (Armani Da Silva v. the United Kingdom) [GC], заява № 5878/08, пункти 231-237, від 30 березня 2016 року з подальшими посиланнями).

Таке зобов`язання провести розслідування не є обов`язком досягнення результатів, а обов`язком вжиття заходів. Не кожне розслідування обов`язково має бути успішним або дійти висновку, який співпадає із викладом подій скаржника. Проте воно, в принципі, має бути здатним призвести до встановлення фактів справи, а якщо твердження виявляться правдивими - до встановлення та покарання винних осіб (див. згадані рішення у справах «Джуліані та Гаджіо проти Італії» (Giuliani and Gaggio v. Italy), пункт 301, та «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства» (Armani Da Silva v. the United Kingdom), пункт 233).

Після виникнення зобов`язання провести розслідування дотримання процесуальних вимог за статтею 2 Конвенції оцінюється на підставі декількох основних критеріїв: належність слідчих дій, оперативність розслідування, залучення членів родини потерпілого та незалежність розслідування. Ці елементи є взаємопов`язаними і кожен з них окремо не може бути самоціллю (див. згадане рішення у справі «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства» (Armani Da Silva v. the United Kingdom), пункти 231, 235 та 237).

З урахуванням наведеного, проведене слідство не можна назвати повним та ефективним, зокрема в частині відсутності перевірки версії потерпілого щодо замаху на його життя.

Така версія має бути перевірена та їй має бути надана належна, обґрунтована оцінка.

Розглянувши всі надані йому матеріали, Суд не вбачає жодних фактів або аргументів, здатних переконати його дійти іншого висновку ніж того, що у цій справі розслідування не відповідало критерію ефективності, чим порушено процесуальний аспект статті 2 Конвенції.

Оскільки з часу проведених ще у 2012 році первинних слідчих (розшукових) дій досудове розслідування фактично завершилося, Суд визнає його таким, що не відповідало завданням кримінального провадження забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування.

Органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, а тому є передчасним твердження, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 318-380 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання начальника Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000184 внаслідок не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1