Справа №297/4670/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Берегівської міської ради ОСОБА_9 , представника сектору ювенальної превенції Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , перекладача ОСОБА_11 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 09 серпня 2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючого, не одруженого, не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

встановив:

08 серпня 2024 року, близько 13:00 години, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу магазину «АВС», що по вул. Сабова Калмана, 9 в м. Берегове Закарпатської області, під час сварки з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, наніс ОСОБА_8 один удар металевою трубою по голові, чим спричинив йому тілесне ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забійної рани лівої лобної ділянки та уламкового втиснутого перелому лобної кістки зліва, без пошкодження мозкової оболонки і речовини головного мозку, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №73/Б від 25.09.2024 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю та пояснив, що влітку 2024 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, між ним та ОСОБА_8 , з яким у нього тривалий час неприязні відносини, виникла сварка. Не заперечив, що під час сварки наніс ОСОБА_8 удар металевою трубою по голові, чим самим спричинив йому тілесні ушкодження. У вчиненому розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ствердив, що обвинувачений ОСОБА_6 говорить правду, дуже шкодують про вчинене та обіцяє в подальшому подібних дій не вчиняти.

Представник служби у справах дітей Берегівської міської ради ОСОБА_9 в судовому засіданні ствердила, що з обвинуваченим ОСОБА_6 проведена профілактична бесіда щодо недопущення в подальшому подібних випадків та вчинення повторного правопорушення. В ході бесіди встановлено, що обвинувачений дуже шкодують про вчинене.

Представник сектору ювенальної превенції Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 в судовому засіданні ствердив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 проведена профілактична бесіда щодо недопущення в подальшому подібних випадків та вчинення повторних правопорушень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 ствердив, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 тривалий час існують неприязні відносини. Так, влітку 2024 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 наніс йому удар металевою трубою по голові. В результаті протиправних дій останнього він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Просив карати обвинуваченого на розсуд суду.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого злочину та бажає давати покази. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті повністю згідний.

В судовому засіданні прокурор просила провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання особі, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, є неповнолітнім, раніше не судимим (а.с. 95), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 97), потерпілий претензій до обвинуваченого не має, суд відповідно до ст. 66 КК України враховує як обставини, що пом`якшують йому покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Разом з тим, на обліку у лікаря-нарколога поліклінічного відділення ОСОБА_6 не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклінічного відділення КНП «Обласного закладу з надання психіатричної допомоги м. Берегове» ЗОР ОСОБА_6 не звертався, за станом здоров`я - здоровий (а.с. 98-99, 101).

Згідно акту обстеження умов проживання, неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , вітчимом ОСОБА_7 , братами та сестрами Сім`я малозабезпечена, житлово-побутові умови де проживає сім`я потребують покращення (а.с 100).

Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_6 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, враховуючи спосіб життя ОСОБА_6 та інформацію, що характеризує його особистість, середній ризик вчинення повторного правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в їх сукупності, та відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, вважає звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як просила сторона захисту, оскільки в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено достатню кількість обставин, що пом`якшують покарання останнього та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_6 керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Речові докази: DVD-диск у конверті білого кольору з відеозаписом«Video 2024-08-08» розміром 12,6 МБ (13286 байтів), тривалістю 01 хв. 14 сек.; виписку із медичної карти стаціонарного хворого №5083; медичну карту стаціонарного хворого №5083 та медичну карту стаціонарного хворого №2399, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, суд вважає на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання припинив свою дію. Клопотань про обрання відносно останнього запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального проваження не надходило.

Судові витрати відсутні

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати виним ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази: DVD-диск у конверті білого кольору з відеозаписом«Video 2024-08-08» розміром 12,6 МБ (13286 байтів), тривалістю 01 хв. 14 сек.; виписку із медичної карти стаціонарного хворого №5083; медичну карту стаціонарного хворого №5083 та медичну карту стаціонарного хворого №2399, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_13