Справа № 346/1618/25
Провадження № 1-кп/346/537/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 1-кп/346/537/25, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.03.2025 року за № 0000196, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, електрогазозварника 5 розряду Коломийської транспортної дільниці Коломийського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений необережно заподіяв потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

14.03.2025 року близько 18:30 год. між обвинуваченим, який перебував на території Коломийського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що за адресою: с. Нижній Вербіж, вул. Дружби, 18, Коломийського району Івано-Франківської області, та потерпілою ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час цього конфлікту обвинувачений, проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи умислу на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, завдав останній два цілеспрямовані удари кулаком лівої руки в обличчя, в результаті яких вона впала на асфальтобетонне покриття, спираючись на руку, а після цього, коли вона намагалась піднятись, він наніс їй ще один цілеспрямований удар долонею руки в голову, внаслідок чого остання впала на землю, спираючись на руки.

Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох променевих кісток у типовому місці, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, та тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на тілі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, зазначивши, що винен в тому, що вдарив потерпілу, однак, це не могло спричинити вказаних наслідків, від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України він відмовився, повідомив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Цивільний позов потерпілої також визнав частково, не погодившись із заявленим нею розміром моральної шкоди, який є завищеним, хоча і погоджується з розміром майнової шкоди, проте вважає, що долучені нею квитанції ( чеки) не стосуються справи та розмір як майнової так і моральної може становити в загальному розмірі не більше як 60 000 грн. Послугами захисника під час розгляду кримінального провадження скористатись не бажає.

Однак, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що 14.03.2025 року близько 18:30 год. після прибирання приміщення у вказаному лісгоспі, що в АДРЕСА_2 , у якому вона працювала неофіційно разом з обвинуваченим, вийшла на його територію, де побачила останнього та її сестру, між якими була шарпанина (він її бив та тягав за одяг). Остання привезла їжу своєму чоловікові, який працював на цьому ж підприємстві кочегаром. Оскільки обвинувачений, який був п`яний, на крики потерпілої не реагував, вона викликала працівників поліції та, підійшовши ближче до них, повідомила йому про це, а він у відповідь почав її ображати словесно. Пройшовши з ним кілька метрів по території підприємства, він несподівано наніс їй удар в голову, вона впала, спираючись на руку, а коли намагалась піднятись, він підійшов і ще раз вдарив її в голову, внаслідок чого вона вдруге впала, відчула сильну біль та не могла піднятися. Далі деталей не пригадує, хто її підняв не пам`ятає, підбігла її сестра та охоронець, а також приїхала поліція. Після приїзду швидкої з`ясувалось, що в потерпілої переломи обох рук, ліва рука зі зміщенням та напухла, накладено гіпс, а також в результаті проведеної експертизи у неї також виявлено синці на руках та гематома на голові. Обвинувачений з того часу жодного разу не вибачився та не відшкодував їй ні матеріальну, ні моральну шкоду. Просить призначити йому покарання на розсуд суду. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, а саме просить стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду в загальній сумі 38 604,82 грн., яка складається з витрат на ліки та товари, дії яких спрямовані на лікування, реабілітацію та відновлення нормальних функцій її організму, оскільки внаслідок вчинення ним протиправних дій вона й надалі змушена відвідувати заклади охорони здоров`я, адже відчуває біль в поломаних променевих кістках; 80 000 грн. відшкодування моральної шкоди, оскільки відчуває сильний душевний біль, в неї розпочалась апатія до речей, які раніше приносили їй радість, її думки зосереджені виключно на переживаннях щодо приниження її честі та гідності, вона позбавлена можливості вести активне громадське життя, адже через фізичну біль у зв`язку із зламаними двома руками 4 місяці не могла працювати та належним чином себе обслуговувати, потребуючи сторонньої допомоги навіть в елементарних речах, у зв`язку з чим як жінка відчувала приниження, що негативно позначилось на її моральному стані та завдало моральної шкоди, внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, а також потерпіла просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 грн.;

- даними рапорту помічника чергового Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі (журналі єдиного обліку) від 14.03.2025 року, відповідно до якого 14.03.2025 року надійшло повідомлення зі служби «102» працівниці ДП «Коломийський лісгосп» ОСОБА_4 про те, що в с. Нижній Вербіж, на території вказаного лісгоспу, обвинувачений вчинив конфлікт, під час якого побив її, спричинивши тілесні ушкодження (а.п. 132);

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.03.2025 року потерпілої ОСОБА_4 , згідно з яким остання зазначила, що вказаного дня приблизно о 18:30 год. в АДРЕСА_2 , на території лісгоспу обвинувачений наніс їй два удари руками в голову, спричинивши тілесні ушкодження (а.п. 133);

- даними довідки відділення невідкладної (екстренної) медичної допомоги з приймальним відділенням КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР № 382 від 14.03.2025 року, відповідно до якої зазначеного дня ОСОБА_4 зверталася до вказаного відділення з приводу з/перелому пр. променя без зміщення, з/перелом лівого променя в І/місці (а.п. 134);

- даними протоколу зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 18.03.2025 року, відповідно до якого Коломийське надлісництво надало DVD-R диск з відеозаписами з камери відео спостереження за 14.03.2025 року в період з 18:20 год. по 18:40 год., відзнятий камерою відео спостереження, встановленою у приміщенні Коломийського надлісництва (с. Нижній Вербіж, вул. Дружби, 18, Коломийського району Івано-Франківської області), за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.п. 136);

- даними протоколу огляду відеозапису від 18.03.2025 року, а також оглянутого безпосередньо в судовому засіданні відеозапису з камер відео спостереження, під час якого обвинувачений підтвердив на ньому свою присутність разом із потерпілою, згідно з яким проведено огляд компакт диску «DVD+R НР 4,7GB Data 120 min Video» з відеозаписом з камери відеонагляду, яка розміщена на фасаді будинку №18 по вул. Дружби в с. Нижній Вербіж Коломийського району , а саме на території «Коломийського надлісництва» Івано-Франківської області, та відео зйомка (дата 14.03.2025 року) здійснюється на території вказаного підприємства, по якій йдуть обвинувачений та потерпіла та між ними триває словесний конфлікт та шарпанина, під час якого о 18:30 год. обвинувачений лівою рукою наносить потерпілій удар в обличчя, після чого правою рукою ловить останню за шию та наносить їй ще один удар лівою рукою в голову. В подальшому, вона наносить йому правою ногою удар в область ніг, а він після цього штовхає її, вона падає на землю та спирається на руки; він відходить на декілька секунд від потерпілої, однак, коли вона намагається піднятись, підходить до неї та наносить їй один удар лівою рукою в голову, від якого остання знову падає на землю, при цьому під час падіння вона спиралась на долоні рук, а надалі підбігли працівники даного підприємства та конфлікт припинився (а.п. 137-138);

- даними висновку експерта № 24 від 17.03.-27.03.2025 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи (обстеження), рентгенологічного дослідження та медичної документації, у потерпілої ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: синець на волосистій частині голови в межах тім`яної ділянки ліворуч; синець та садна на правій руці в межах задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя та ділянки правого ліктьового суглобу; закриті переломи обох променевих кісток. Характер, морфологія та локалізація наявних тілесних ушкоджень вказують на те, що вони утворилися від, щонайменш, 4-разової дії (синці та переломи від ударів, або тиснень; садна від ударів під кутом, тертя, ковзання) в зазначені вище ділянки тіла потерпілої тупих твердих предметів, характерні особливості травмуючої поверхні яких не відобразились у наявних ушкодженнях на шкірі, та, зокрема, могли бути спричинені тим способом, на які посилається потерпіла, а саме синець в ділянці волосистої частини голови потерпілої міг бути спричинений внаслідок дії (удару) кінцівкою (кулаком) сторонньої особи; синець та садна в ділянках правої руки, а також переломи променевих кісток у «типовому» місці, могли бути спричинені при паданні потерпілої з вертикального чи близького до нього положення тіла, з контактом зазначеними ділянками рук до тупої твердої поверхні «місця падіння». З урахуванням локалізації, характеру та морфології (зовнішнього вигляду, розмірів, забарвлення)) наявних тілесних ушкоджень на шкірі у ОСОБА_4 на момент проведення судово-медичної експертизи (17.03.2025 року об 11:45 год.), а також відомих часових даних події та наданої медичної документації, є підстави вважати, що найбільш обґрунтований строк утворення наявних у неї тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден на тілі може складати від 1 до 4 діб, від моменту проведення судово-медичної експертизи (огляду), що не суперечить терміну спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, вказаному слідчим в описовій частині постанови. В цей же термін могли бути спричинені, діагностовані у потерпілої лікарями, переломи кісток обох передпліч (променевих кісток). Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок по місцю утворення синців та саден, у звичайному перебігу (в середньому), спостерігається у строк до 6 діб, тобто, цей строк визначає тривалість розладу здоров?я. Саме тому, кожен із синців та саден на тілі ОСОБА_4 відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Клінічні дані та дані рентгенологічного дослідження кісток передпліч потерпілої ОСОБА_4 вказують на наявність у неї закритих переломів обох променевих кісток у типовому місці. Терміни відновлення анатомічної цілісності зазначених відділів променевих кісток, так і власне функції рук, за звичай (в середньому) перевищують 21 добу. Саме цей строк враховується при визначенні тривалості розладу здоров?я, як судово-медичний критерій визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження (звичайні строки відновлення анатомічної цілісності та функції травмованої ділянки перевищують 21 добу). Тому є підстави стверджувати, що наявні у потерпілої переломи променевих кісток, кожен окремо, відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості (а.п. 140-142).

Свідок ОСОБА_7 , рідна сестра потерпілої, в судовому засіданні пояснила, що в березні 2025 року, точної дати не пригадує, принесла їжу своєму чоловікові, який працював кочегаром у вказаному лісгоспі, де на воротах стояв п`яний обвинувачений та не впускав її, тягав за руку і рукав. Повертаючись від чоловіка, вона побачила, що обвинувачений бився із її сестрою (сестра з ним тягалась) та побігла до неї коли вона впала та плакала, а також зателефонувала згодом її чоловікові, щоб приїхав її забрати, оскільки вона не могла встати через поламані їй руки, жалілася на біль в руках та ногах. Про наявність у неї видимих тілесних ушкоджень свідок не пам`ятає. Надалі сестра поїхала в лікарню, де їй зробили рентген та наклали гіпс на поламані руки.

Від допиту свідка ОСОБА_8 сторона обвинувачення відмовилася.

Суд, оцінивши докази у відповідності до ст.94 КПК України, та провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст.128 КК України, оскільки він необережно заподіяв потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначити покарання в межах санкції ст.128 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, оскільки зазначена в обвинувальному акті як пом`якшуюча обставина щире каяття не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, а також вирішити питання про долю речового доказу (диску), залишивши його при матеріалах кримінального провадження.

Представник потерпілої в судовому засіданні погодилася із запропонованим прокурором видом та розміром покарання. Заявлений потерпілою цивільний позов підтримує в повному обсязі, вказуючи, що проти заявленого потерпілою розміру майнової шкоди обвинувачений не заперечив, а заявлений розмір моральної шкоди зможе покрити завдані їй моральні страждання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, є нетяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено. Посилання потерпілої та свідка про перебування обвинуваченого у стані сп`яніння суд оцінює критично, оскільки воно не підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 152); виключно позитивно характеризується як за місцем проживання (а.п. 157), так й за місцем роботи (а.п. 155); на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 156), проживає разом з матір`ю ОСОБА_9 , 1942 року народження (а.п. 158).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Згідно з ч. 1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ст.128 КК України, а саме у виді позбавлення волі на мінімальний строк. З урахуванням вимог діючого законодавства та вищевикладеного, тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, згідно з положеннями ст.75 КК України, з покладенням на нього частини обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої суд виходить з наступного.

Виходячи із змісту ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вказаною потерпілою, згідно із наданими копіями фіскальних чеків (а.п.37-46) нею витрачено на придбання ліків та медпрепаратів 38 604,82 грн.

Однак, потерпілою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження майнової шкоди у визначеному нею розмірі. Так, судом встановлено, що частина чеків є нечитабельним (щодо назви препаратів), придбання зазначених нею ліків (медичних препаратів) не підтверджена лікарським призначенням, а також лікарські препарати були придбані не в період вказаної події, а саме в квітні 2025 року, (куди включені перелік товарів, зокрема, підгузки (памперси)), у зв`язку з чим не підтверджено, що стосуються надані копії квитанцій саме потерпілої. Не підтверджують вказаних обставин і долучені нею в обґрунтування цивільного позову рентгенологічні дослідження від 14.03.2025 року, оцінку яким надано експертом у вищевказаному висновку саме щодо виявлених тілесних ушкоджень. Зважаючи на те, що обвинувачений звертав увагу, що надані квитанції (чеки) не стосуються справи, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову обвинуваченим (відповідачем) в цій частині, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в цій частині свого підтвердження не знайшли.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що потерпілою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження майнової шкоди у визначеному нею розмірі, а тому в задоволенні вимог про стягнення з обвинуваченого в її користь вказаної майнової шкоди слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1, п.1-3 ч.2, ч. 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди суд вирішує з урахуванням глибини і тривалості її душевних страждань. Суд бере до уваги перенесені потерпілою фізичні страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого, внаслідок якої вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох променевих кісток. Тому з урахуванням засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає як 30 000 грн., а заявлений потерпілою розмір такого відшкодування (80 000 грн.) є явно завищеним та не відповідає тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень та перенесених страждань.

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст. 120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу. Зокрема, ч. 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В постанові Верховного Суду від 23.06.2022 року в справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) вказано, що процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.

Судом встановлено, що стороною потерпілої на підтвердження понесених витрат на правову допомогу долучено ордер від 16.06.2025 року, копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю (а.п.64, 65), однак, не долучено договір про надання правової допомоги, не надано розрахунок наданих послуг з їх детальним описом, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 127-129, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ компакт диск DVD+R з відеозаписом, відзнятим за період з 18:20 год. по 18:40 год. 14.03.2025 року камерою спостереження, що розміщена на території «Коломийського надлісництва» (с. Нижній Вербіж, вул. Дружби, 18, Коломийського району Івано-Франківської області), - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , 30 000 (тридцять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1