Справа №751/3339/25
Провадження №1-кп/751/225/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000365 від 27 січня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець Львівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15,

ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, що виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини та бажаючи їх настання, висловлюючи погрози вбивством, кухонним ножем з пластмасовим руків`ям білого кольору умисно завдав не менше одного удару в ділянку лівого плечового суглоба та не менше одного удару в ліву бічну ділянку грудної клітки ОСОБА_8 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення колото-різаної рани грудної клітки зліва по задній пахвовій лінії на 10 см вище краю реберної дуги, крайового перелому 10-го ребра зліва по задній пахвовій та середній пахвовій лініям, ушкодження нижньої частки лівої легені, ушкодження діафрагми зліва, задньої стінки шлунка, селезінки, шлунково-ободовокишкової зв`язки та вісцеральної поверхні лівої частки печінки, ускладнені розвитком лівобічного пневмотораксу та малого гемотораксу, гемоперетонеуму (згідно протоколу операції від 26 січня 2025 року № 26 «в черевній порожнині до 1,7 л кров та згортків»), геморагічного шоку 3-го ступеня, з подальшим проведенням спленектомії, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25 березня 2025 року № 163 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також колото-різаної рани в ділянці лівого плечового суглоба, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25 березня 2025 року № 163 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час вчинення вказаних дій ОСОБА_6 випадково кухонним ножем з пластмасовим руків`ям білого кольору поранив свого товариша по службі ОСОБА_12 , що в свою чергу привернуло увагу іншого товариша по службі ОСОБА_13 та унеможливило вчинення ОСОБА_6 інших дій для досягнення злочинного умислу. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 відволікся через поранення ОСОБА_12 , разом зі своєю подругою ОСОБА_14 вискочили із-за столу та залишили приміщення квартири. У подальшому біля будинку № 3 по вул. Максима Загривного в м. Чернігові було викликано швидку медичну допомогу та ОСОБА_8 госпіталізовано до КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міська ради. За таких обставин, ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, при цьому кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілій ОСОБА_8 вчасно надано медичну допомогу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, не заперечував факт заподіяння одного удару ножем ОСОБА_8 , проте наполягав на тому, що умислу вбивати не мав, тому вважав, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди визнав частково.

Надав показання про те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Коли був на навчаннях на сапера, то проживав у м. Чернігові у орендованій ним квартирі по

АДРЕСА_2 , яка знаходилася на п`ятому поверсі. У квартирі проживало п`ятеро людей, він та його товариші по службі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 26 січня 2025 року була неділя вихідний день. Вранці проснулися з хлопцями і пішли гуляти по місту, так як всі хлопці не місцеві і всім було цікаво у Чернігові. Гуляли до обіду, після чого повернулися додому, приготували обід і вжили пляшку горілки. Ближче до вечора придбали в магазині ще пляшку, яку він ОСОБА_13 та ОСОБА_12 розпили вдома. Пізніше, після вечері, всі розійшлись по кімнатах відпочивати. ОСОБА_17 пішов у магазин, його не було тривалий час. Додому повернувся ОСОБА_18 і повідомив, що ОСОБА_17 сидить біля будинку з двома жінками на лавочці і розпиває алкоголь. Він і ОСОБА_19 пішли забрати ОСОБА_12 , оскільки в понеділок був екзамен по вибухових роботах і треба було бути в нормальному стані. Біля будинку на лавочці зустріли ОСОБА_20 та двох жінок, одна з яких була потерпіла ОСОБА_21 . Хотіли забрати ОСОБА_12 додому, проте той відмовся йти, після чого вони також присіли біля них і почали спілкуватися. У подальшому з`явився наряд поліції, працівники поліції зробили зауваження за вживання алкоголю і сказали, щоб вони розходились. Також до ОСОБА_21 прийшла її донька і забрала пакет з фруктами та ще якимись речами. Донька неодноразово пропонувала ОСОБА_21 піти додому, проте остання відмовилася. ОСОБА_22 і ОСОБА_23 попросили його, щоб дівчата могли піднятися в квартиру, оскільки договір оренди був оформлений на нього і саме він ніс відповідальність за присутність сторонніх осіб і галас у квартирі. У квартирі був накритий стіл і було приблизно 2 чи 3 пляшки горілки. ОСОБА_21 вела себе неадекватно і агресивно в його сторону, постійно підвищувала голос. У квартирі він також вживав алкоголь. У нього з ОСОБА_21 виник конфлікт, вона його ображала та питала, що він за чоловік і як його терпить жінка, на що він зазначив, що якщо їй щось не подобається, то хай йде додому. ОСОБА_21 не пішла та продовжила конфлікт, підвищила голос і встала. В момент він схопив ніж зі столу в праву руку та завдав їй один удар в лівий бік. Ніж був звичайний кухонний з білою пластиковою рукояткою, який знаходився в квартирі. У цей момент біля них знаходився ОСОБА_17 , якого він поранив, коли той хотів вибити ніж. ОСОБА_22 крикнув і у метушні він викинув ніж чи на підлогу, чи на крісло у вказаній кімнаті не пам`ятає. На крик подружка ОСОБА_24 забрала її і вони вибігли з квартири. Пізніше він із ОСОБА_25 вийшли на вулицю, щоб подивитись де поділись жінки та що з ними, то побачили, що біля сусіднього будинку стояла карета швидкої допомоги і ОСОБА_21 вже надавали допомогу, також стояла поліція. Поліція підійшла до них, він повідомив, що це в нього стався конфлікт і він залишився вже біля поліції. Зазначив, що користувалися в побуті двома кухонними ножами, один маленький, а другий великий. Після того, як його затримали, він не міг зв`язатися з потерпілою, а його дружина перерахувала потерпілій 35 000 гривень, поки та лежала в лікарні. Потерпіла хотіла 500 000 гривень. Указав, що визнає свою провину у заподіянні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, вбивати ОСОБА_21 не мав наміру, хотів лише щоб вона залишила квартиру. Швидку медичну допомогу потерпілій не викликав, бо вже викликали хлопці. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнає частково в розмірі від 100 000 до 200 000 гривень. Уточнив, що завдавав удар ножем під час спалаху агресії, удар завдавав не цілеспрямовано. Після завдання удару ножем потерпілій, вона була перед ним і він міг завдати ще ударів. До того моменту як потерпіла пішла, не бачив які в неї тілесні ушкодження, дізнався про них вже пізніше. ОСОБА_26 бачив, які заподіяв ушкодження потерпілій, то викликав би швидку медичну допомогу і вжив би заходів для надання їй допомоги. Коли з`явилося поранення руки у ОСОБА_20 точно не пам`ятає. Зазначив, що пам`ятає завдання одного удару. Указав на те, що окрім нього інших осіб в приміщенні квартири з ножем в руках не було.

Під час розгляду кримінального провадження, в судових дебатах та останньому слові ОСОБА_6 вибачився перед потерпілою ОСОБА_8 за заподіяні їй тілесні ушкодження, просив його суворо не карати.

Судом безпосередньо було досліджено протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 27 березня 2025 року з відеозаписом до нього, в ході якого в приміщенні ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 розповів та продемонстрував обставини заподіяння

ОСОБА_8 тілесного ушкодження, які співпадають з його показаннями, наданими суду. Зокрема ОСОБА_6 продемонстрував як в стоячому положенні він, тримаючи кухонний ніж у правій руці, завдав ОСОБА_8 одного удару в ліву сторону тулубу. Щодо обставин поранення

ОСОБА_12 також зазначав, що їх не пам`ятає (т. 1 а.с. 191-193).

Потерпіла ОСОБА_8 надала суду показання про те, що в січні

2025 року, точно дати не пам`ятає, проте вказала, що це могло бути 26 січня 2025 року, вона була на святкуванні дня народження своєї подруги в кафе на ринку «Вісла» по вул. Мазепи в м. Чернігові. Приблизно о 19 годині вона поверталася додому. По дорозі зустріла подругу ОСОБА_27 біля продуктового магазину по вул. Загривного, 1-А. Після чого, чекала ОСОБА_27 на лавочці біля будинку № 3 по вул. Загривного, яка в магазині спілкувалася зі своєю напарницею по роботі ОСОБА_28 . У неї з собою був пакет з фруктами і вона зателефонувала доньці, яка прийшла і забрала вказаний пакет. У подальшому з ОСОБА_27 спілкувалися на лавочці. До них підійшов знайомий ОСОБА_27 по магазину ОСОБА_22 , приніс коробку цукерок і пляшку коньяку, які поклав на лавочку. Під`їхав наряд поліції і зробив їм зауваження. Після цього, ОСОБА_22 запропонував пройти у квартиру, щоб не було проблем, оскільки він є військовим, на що вона з подругою погодилися. По дорозі зустріли ще двох чоловіків ОСОБА_29 і ОСОБА_23 . Квартира була на п`ятому поверсі, вона, ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 і ОСОБА_23 сіли у вітальні за стіл, була пляшка горілки. Алкоголь вживали всі. ОСОБА_23 пригостив її супом. По часу сиділи до години, спілкувалися на різні теми, конфлікту як такого не було, можливо спорили і висловлювали свої думки. Звернула увагу на те, що ОСОБА_6 під час розмови повідомляла, що виховує сама дитину. ОСОБА_6 вийшов з кімнати на кілька хвилин. Вона з подругою вже збиралися йти додому, вона стояла спиною до виходу, а її речі лежали на кріслі. Після чого, з`явився ОСОБА_6 і, проходячи повз неї, штиркнув її ножем у плече. У подальшому ОСОБА_6 став біля ОСОБА_22 і сказав: «Зараз я її зовсім заї*ашу», зробив два кроки до неї і ножем, який тримав у правій руці, вдарив її в лівий бік. Ніж був з довгим лезом, яке виблискувало. Зазначила, що ОСОБА_6 завдав їй саме два удари ножем. Вважає, що ОСОБА_6 поранив свого товариша по службі ОСОБА_22 , коли останній її захищав. Подруга крикнула, щоб вона тікала, бо можуть вбити, на що, вона схопила свій телефон і вибігла з квартири. З подругою спустилися по сходах і вийшли на вулицю. На вулиці пішли в бік проїзної частини по АДРЕСА_3 . Коли відчула, що втрачає свідомість, то попросила подругу викликати швидку медичну допомогу. Отямилася вже в лікарні в реанімації після операції. Моральну шкоду вбачає в тому, що їй порізали багато внутрішніх органів, видалили селезінку, вона не спить, постійно вживає заспокійливі препарати, у неї набрякають ноги, вона ходить у корсеті, не може працювати. Лікування проходить і далі, бо має велику гематому на діафрагмі. Дружина ОСОБА_6 частково відшкодувала їй матеріальну шкоду в сумі 35 000 гривень, проте після того жодних дій, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди, обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено не було. Підтримує заявлений цивільний позов в повному обсязі. У судових дебатах потерпіла наполягала на призначенні ОСОБА_6 максимально суворого покарання.

Судом безпосередньо було досліджено протокол проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 від 21 березня 2025 року з відеозаписом до нього, в ході якого в приміщенні службового кабінету за адресою: м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 4-А, ОСОБА_8 розповіла та продемонструвала обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень, які співпадають з її показаннями, наданими суду. Зокрема ОСОБА_8 продемонструвала як в стоячому положенні ОСОБА_6 спочатку ножем заподіяв їй поранення лівого плеча, після чого сказав: «Зараз я її взагалі заї*ашу», зробив два кроки до неї та завдав їй удар ножем в лівий бік (т. 1

а.с. 188-190).

Свідок ОСОБА_12 суду надав показання про те, що він є військовослужбовцем. У січні 2025 року він знаходився на навчаннях, проживав у м. Чернігові на квартирі по АДРЕСА_3 , яка знаходилася на п`ятому поверсі. Проживав разом з товаришами по службі ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 і ОСОБА_33 . У день події була неділя вихідний, з товаришами по службі гуляли по місту. Вживали алкоголь він, ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , а ОСОБА_36 і ОСОБА_37 не п`ють взагалі. Після прогулянки, повернулися на квартиру. Ввечері він пішов до магазину придбати цигарки та алкоголь. Біля магазину він зустрів дівчат, одна з яких потерпіла, а інша її подруга ОСОБА_27 . Запропонував дівчатам пройти у квартиру. В квартирі сиділи у вітальні він, ОСОБА_38 , ОСОБА_39 і дівчата. ОСОБА_37 і ОСОБА_36 в цей час відпочивали в іншій кімнаті. Спочатку сиділи нормально, всі вживали алкоголь і спілкувались. Через деякий час почалася словесна суперечка між ОСОБА_40 і потерпілою з приводу армії, хто служить, а хто не служить. ОСОБА_6 взяв зі столу кухонний ніж з пластиковою рукояткою білого кольору, словесний конфлікт з потерпілою в цей час ще продовжувався. Взявши ніж, ОСОБА_6 говорив якісь слова з погрозами, які саме він вже не пам`ятає. ОСОБА_13 в цей час виходив на балкон покурити. Він став між потерпілою і ОСОБА_6 . Указав на те, що ОСОБА_38 вдарив його ножем у руку, коли він хотів захистити потерпілу і виставив руку. Потерпіла була від нього зліва, а ОСОБА_6 праворуч, він і ОСОБА_6 стояли. Уточнив, що ОСОБА_6 спочатку завдав удар ножем правою рукою в лівий бік потерпілій, а потім йому в руку. Потерпіла з подругою вибігли з кімнати. Після поранення, йому надавали допомогу ОСОБА_37 , який вийшов з кімнати на галас, та ОСОБА_34 , а саме на руку наклали турнікет. Коли вийшов на вулицю, йому надали допомогу у кареті швидкої медичної допомоги, потерпілу на вулиці не бачив. Зазначив, що в ході слідчого експерименту він розповідав і показував всю правду як було.

Судом безпосередньо було досліджено протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 27 січня 2025 року з відеозаписом до нього, в ході якого на місці події в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , свідок розповів та продемонстрував обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 . Зокрема, ОСОБА_12 продемонстрував як в ході сварки ОСОБА_6 підвівся, схопив в праву руку зі столу кухонний ніж з білою рукояткою, сказав: «Я тебе за*уярю», та завдав перший удар, який він закрив своєю рукою і ОСОБА_6 потрапив ножем йому в руку, після чого, задав удар потерпілій в ліву частину тіла (т. 1 а.с. 173-175).

Розбіжності між даними, отриманими в ході слідчого експерименту та в ході допиту свідка ОСОБА_12 щодо черговості поранення ОСОБА_6 його руки і завдання удару в бік потерпілій, на думку суду, у даному конкретному випадку не впливають на зміст і спрямованість умислу ОСОБА_6 при вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, будучи допитаним у судовому засіданні, свідок ОСОБА_12 уточнив, що спочатку удар ножем ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_8 , а потім йому в руку.

Свідок ОСОБА_13 суду надав показання про те, що він є військовослужбовцем. Зазначив, що у січні 2025 року він знаходився на навчаннях, проживав у м. Чернігові в квартирі АДРЕСА_4 на п`ятому поверсі, вулиці не пам`ятає. У квартирі проживали він та його товариші по службі ОСОБА_35 , ОСОБА_41 , ОСОБА_36 і ОСОБА_42 . Був вихідний день, він з товаришами по службі поїхали гуляти по місту. Після того, повернулися додому, випили горілки він, ОСОБА_35 і ОСОБА_41 , а ОСОБА_36 та ОСОБА_42 взагалі не п`ють. Ближче до вечора послали ОСОБА_20 у магазин за пляшкою. ОСОБА_22 пішов у магазин і його довго не було. Повхан ходив у магазин собі по молоко і бачив ОСОБА_20 з дівчатами на лавочці. З балкону побачили ОСОБА_22 та вийшли до нього він та ОСОБА_35 . Дівчатам, одна з яких потерпіла, запропонували пройти в квартиру і ті погодилися. В квартирі сіли у вітальні за стіл. За столом сиділи він, ОСОБА_41 , ОСОБА_35 і двоє дівчат, а ОСОБА_36 та ОСОБА_42 були у себе в кімнаті. За столом всі вживали горілку, він дівчатам запропонував суп. Через деякий час між ОСОБА_32 та потерпілою почалася словесна суперечка, він не витримав і пішов на балкон курити, де знаходився біля 7 хвилин. Коли виходив на балкон, потерпіла та ОСОБА_35 стояли. Вийшов з балкону та побачив у ОСОБА_20 кров на руці, покликав ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , щоб надати допомогу ОСОБА_22 . У цей час дівчат в кімнаті вже не було. Коли повернувся з балкону ОСОБА_45 в кімнаті також не було, останній з`явився коли вже наклали турнікет ОСОБА_22 . На підлозі була кров, яку він витирав, ножа при цьому не бачив. Шевчука повели до швидкої ОСОБА_36 та ОСОБА_35 , він на вулицю не виходив. Зазначив, що на кухні були ножі з білою рукояткою, якими вони користувалися, один з більшим лезом, а інший з меншим. Від ОСОБА_43 дізнався, що потерпілу забрала швидка з пораненням і що це зробив ОСОБА_35 . Після того прийшли працівники поліції.

Свідок ОСОБА_16 суду надав показання про те, що він є військовослужбовцем. У січні 2025 року він знаходився на навчаннях, проживав у квартирі за адресою:

АДРЕСА_2 . У квартирі проживали він та ОСОБА_38 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . З ОСОБА_40 познайомилися на навчаннях, мали нормальні відносини. Була неділя, після прогулянки повернувся додому. Знаходився у кімнаті з ОСОБА_31 , відпочивав. Пізніше його покликав ОСОБА_36 , він вийшов з кімнати та побачив ОСОБА_20 з пораненням на руці. Він викликав швидку медичну допомогу, однак йому повідомили, що за вказаною адресою вже поїхала карета швидкої медичної допомоги. Він наклав турнікет ОСОБА_46 . На вулицю не виходив, ОСОБА_45 і жінок у приміщенні квартири не бачив. Пізніше прийшла поліція. Веселого побачив вже коли вийшов з будинку з поліцією. Зазначив, що відпочивав у кімнаті і був у навушниках, нічого не чув. Про те, що сталося дізнався у відділенні поліції. ОСОБА_17 пізніше розповів, що була сварка між ОСОБА_40 і жінкою, також повідомив, що його поранив ОСОБА_38 .

Свідок ОСОБА_15 суду надав показання про те, що він є військовослужбовцем. У січні 2025 року він знаходився на навчаннях, проживав у АДРЕСА_3 . У квартирі проживали він та ОСОБА_38 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_47 . З ОСОБА_40 познайомилися на навчаннях, мали нормальні відносини. В кімнаті проживав з ОСОБА_48 , у ОСОБА_49 була своя кімната. Була неділя, всі гуляли по місту. Повернувшись додому, знаходився у себе в кімнаті, відпочивав. Приблизно о 18 годині пішов в магазин, щоб придбати молоко і хліб. У дворі будинку побачив ОСОБА_20 та двох жінок. Він пішов додому та знаходився у себе в кімнаті. Приблизно о 20 годині почув галас і вийшов зі своєї кімнати, побачив у ОСОБА_20 кров на руці. Після цього, одразу покликав ОСОБА_50 , який наклав ОСОБА_22 на руку турнікет і викликав швидку медичну допомогу. Він пішов на вулицю зустрічати швидку, ОСОБА_35 і ОСОБА_41 йшли за ним. На вулиці побачив, що карета швидкої медичної допомоги зупинилася раніше, він підійшов і побачив жінку, якій надавали допомогу, а поруч стояла ще одна жінка, яку він бачив з ОСОБА_22 на лавочці. Потім підішли працівники поліції. Про те, що сталося пізніше розповідав ОСОБА_17 .

Судом безпосередньо було досліджено протоколи проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та

ОСОБА_15 від 27 січня 2025 року з відеозаписами до них, в ході яких на місці події в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , свідки розповіли та продемонстрували відомі їм обставини, які співпадають з їх показаннями, наданими суду ( т. 1 а.с. 176-184).

Щодо свідка ОСОБА_14 , то суд неодноразово вживав заходів до виклику зазначеного свідка в судове засідання для допиту. Будучи належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в яке їй необхідно з`явитися, свідок жодного разу не з`явилася та про причини своєї неявки суду не повідомила. Ухвалами суду від 07 липня 2025 року, 04 серпня 2025 року та 21 серпня 2025 року до свідка ОСОБА_14 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , було застосовано привід та накладено на неї грошове стягнення.

У судовому засіданні від 09 вересня 2025 року прокурор відмовився від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_14 . Інші учасники судового провадження на допиті вказаного свідка не наполягали.

Суд безпосередньо дослідив протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 27 січня 2025 року з відеозаписом до нього, в ході якого в приміщенні службового кабінету за адресою:

м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 4-А, свідок ОСОБА_14 розповіла та продемонструвала відомі їй обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 . Зокрема, ОСОБА_14 зазначила, що 26 січня

2025 року вона біля магазину зустрілася з подругою ОСОБА_21 , остання розповідала як вона провела день народження подруги. До них підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_22 , запропонував випити коньяку та поставив на лавочку пляшку. ОСОБА_21 погодилася та ОСОБА_22 налив алкоголь. Підходили працівники поліції, попросили все придбати і розійтися. Потім підішли ще двоє чоловіків ОСОБА_23 і ОСОБА_29 . Приходила донька ОСОБА_8 . ОСОБА_51 і забрала у потерпілої пакет з продуктами. Було приблизно 19 година вечора. Хлопці запропонували піднятися до них у квартиру, після чого всі пішли до квартири в будинку АДРЕСА_3 . Зазначила, що сіли за стіл у вітальні та продемонструвала розташування всіх присутніх. Приблизно о 20 годині в неї зателефонував мобільний і вона вийшла на кілька хвилин поговорити, а коли повернулася попросила ОСОБА_23 і ОСОБА_22 , щоб вони забрали ОСОБА_29 спати, оскільки вже була сварка. Продемонструвала як ОСОБА_29 штовхнув ОСОБА_21 у лівий бік, ОСОБА_22 в цей час також підхопився, після чого вона сказала ОСОБА_21 бігти і вони втекли з квартири. Коли вибігали з квартири, вона забрала речі. Вже на АДРЕСА_5 попросила викликати швидку і вона побачила ножове поранення. Після чого, ОСОБА_21 втратила свідомість і її забрала швидка медична допомога (т. 1 а.с. 185-187).

Суд ретельно перевірив на предмет належності та допустимості протоколи слідчих експериментів з ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_8 та свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Зазначені слідчі дії проведено та результати оформлено з дотриманням вимог статей 104, 105, 106, 240 КПК України уповноваженою особою слідчим Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_52 , за участю спеціаліста та статиста, а слідчий експеримент з ОСОБА_6 за участю його захисника адвоката ОСОБА_7 . Всі учасники зазначені у протоколах і наявні всі їх підписи. Заяв та зауважень від учасників слідчих дій не надходило.

Доводи сторони захисту про недопустимість як доказів протоколів слідчих експериментів з ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_14 , оскільки слідчі дії проведено не на місці події та відбувалися фактично повторні допити, а не відтворення подій, то суд вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Із протоколу слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від

27 березня 2025 року та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_6 в приміщенні ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», у тому числі, продемонстрував механізм заподіяння удару ножем ОСОБА_8 .

Із протоколу слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 від

21 березня 2025 року та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_8 в приміщенні Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 4-А, у тому числі, продемонструвала механізм заподіяння ОСОБА_6 їй двох ударів ножем.

Із протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від

27 січня 2025 року та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_14 в приміщенні Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 4-А, у тому числі, продемонструвала механізм заподіяння ОСОБА_6 поштовху ОСОБА_8 у лівий бік.

Такий порядок проведення слідчого експерименту відповідає висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі № 740/3597/17, відповідно до якого показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Щодо проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_14 не на місці події, то положення

ст. 240 КПК України не вимагають від слідчого проводити слідчий експеримент виключно на місці події. Вказана норма вимагає моделювання умов, наближених до тих, що існували на момент події і є важливими для мети експерименту, що було і зроблено під час проведення вказаних слідчих експериментів. У даному конкретному випадку для з`ясування обставин завдання ударів потерпілій ножем ОСОБА_6 та вирішення питання щодо спрямованості умислу останнього були змодельовані відповідні належні умови (позиції щодо застосування норми права, викладені у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 липня 2022 року в справі № 607/12407/16-к, від 02 липня 2024 року в справі № 303/5115/15-к).

За таких обставин, зазначені протоколи слідчих експериментів є належними, допустимими та достовірним доказами у кримінальному провадженні, які сумніву в суду не викликають.

Крім того, в ході судового провадження були досліджені, ретельно перевірені на предмет належності та допустимості, зібрані в ході досудового розслідування докази, та надано їм належну оцінку, зокрема:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей 27 січня 2025 року за № 0000365 за повідомленням КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради про надходження до приймального відділення ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , з проникаючими пораненнями тулубу з пошкодженням внутрішніх органів (т. 1 а.с. 61);

-електронні рапорти чергового інспектора Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_53 про зареєстровану подію, рапорт оперуповноваженого ВКП Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_54 , який у складі слідчо-оперативної групи виїздив в лікарню до потерпілої ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 95-98);

-протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_8 від 27 січня 2025 року (т. 1 а.с. 99);

-протокол огляду місця події від 26 січня 2025 року з план-схемою та фототаблицею до нього квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: - у під`їзді № 2 сліди РБК, з яких зроблено змиви; - ніж чорного кольору, довжиною 25 см, довжиною леза 15 см, шириною 3 см, у чохлі чорного кольору, виявлений у сумці ОСОБА_12 ; - капці темного кольору, виявлені у коридорі, сліди речовини бурого кольору (1 слід зі стіни коридору, довжиною 7 см, шириною 5 см); - ганчірку зі слідами речовини бурого кольору, виявлену у ванній кімнаті у відрі з водою; - пляшку із залишками речовини, об`ємом 0,5 л із написом «Гріндей»; - 4 ножі, виявлені на кухні в столі: 1-й ніж з довжиною леза 17 см, шириною 3 см, 2-й ніж з довжиною леза 10 см, шириною 1 см, 3-й ніж з довжиною леза 7 см, шириною 1,5 см, 4-й ніж з довжиною леза 5 см, шириною 1,5 см; 3 металеві чарки, які знаходилися на холодильнику; - ніж зеленого кольору у зеленому пластиковому чохлі, виявлений у кімнаті ОСОБА_6 з речами; - 2 ножі чорного кольору у чорних пластикових чохлах, виявлені у пакеті жовтого кольору АТБ у вітальні разом з речами ОСОБА_13 ; - 2 ножі, виявлені у чорному рюкзаку на столі вітальні, який належить ОСОБА_13 ; - сліди речовини бурого кольору на тканині крісла зали, сліди речовини бурого кольору на підлозі під кріслом у залі, з яких зроблено змиви; - 3 ножі, виявлені у спальній кімнаті (т. 1 а.с. 104-127). У матеріалах кримінального провадження містяться заяви про дозвіл на огляд помешкання ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , як володільців (користувачів) приміщення, та копія ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення огляду квартири за адресою:

АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 100-103, 128);

Вказані огляди місця події проведено з дотриманням положень статей 223, 233, 234, 235 КПК України, а протоколи за результатами проведення вказаних слідчих дій, відповідають положенням статей 104, 105, 106 КПК України та є належними, допустимими та достовірним доказами у кримінальному провадженні, які сумніву в суду не викликають.

-протокол огляду місця події від 27 січня 2025 року з фототаблицею до нього ділянки відкритої місцевості біля буд. № 1 по вул. Максима Загривного у м. Чернігові та асфальтованої дороги, в ході якого біля паркувальних місць поряд з бордюром на траві виявлено листя зі слідами речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 129-133);

-протокол огляду місця події від 27 січня 2025 року з фототаблицею до нього на першому поверсі КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради за адресою: м. Чернігів, просп. Михайла Грушевського, 168-Б, в ході якого навпроти кабінету № 104 вилучено куртку, штани, кофту, взуття, шкарпетки, труси, бюстгальтер з РБК (т. 1 а.с. 134-138).

-протокол затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, від 27 січня 2025 року з фототаблицею до нього. В ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки «Samsung A-12» з сім картою «Київстар» та «ВФ Україна»; - курточку червоного кольору, футболку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 70-73);

Постановою слідчого від 27 січня 2025 року вилучені в ході проведення зазначених оглядів місця події речі та предмети, а саме: змиви РБК з під`їзду; ніж у чохлі чорного кольору з довжиною леза 15 см, шириною 3 см, рукоятка темного кольору; капці темного кольору зі слідами РБК; клаптик паперу зі слідами РБК, зі стіни коридору квартири; ганчірка зі слідами РБК, що було виявлено у ванній кімнаті у відрі; пляшка із залишками прозорої речовини в ємкості 0,5 л; чотири ножі, виявлені на кухні в шухляді столу, перший ніж з довжиною леза 17 см, шириною 3 см, другий ніж з довжиною леза 10 см, шириною 2 см, третій ніж з довжиною леза 7 см, шириною 1,5 см, четвертий ніж з довжиною леза 5 см, шириною 1,5 см, мають рукоятки світлого кольору; ніж зеленого кольору в зеленому пластиковому чохлі з довжиною леза 13 см, шириною 3 см, має рукоятку зеленого кольору, виявлений в рюкзаку, що знаходився в кімнаті квартири (спальні); два ножі чорного кольору в чорних пластикових чохлах, перший ніж з довжиною леза 17 см, шириною 3 см, другій ніж з довжиною леза 18 см, шириною 3 см, із зазубленням верхівки, мають рукоятки темного кольору, виявлені в жовтому пакеті з написом АТБ; клаптик тканини з крісла кімнати (зали) із слідами РБК; змиви РБК з підлоги під кріслом, що перебуває в кімнаті квартири (зала); три ножі в кімнаті квартири (спальні) з рукоятками темного кольору, перший ніж з довжиною леза 9 см, шириною 3 см, другій ніж з довжиною леза 10 см, шириною 3 см, третій ніж з довжиною леза 10 см, шириною 3 см; два ножі, вилучені з рюкзаку темного кольору, що перебував в кімнаті квартири (зала), перший ніж в коричневому чохлі з довжиною леза 10 см, шириною 3 см, другій ніж складний «Columbia» з довжиною леза 5 см, шириною 1 см, мають рукоятку темного кольору; три металеві чарки; відбитки пальців рук зі столу; мобільний телефон марки «Самсунг A-12», куртку червоного кольору, футболку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000365 (т. 1 а.с. 167).

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 січня 2025 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Самсунг А-12», куртку, футболку зі слідами речовини бурого кольору, вилучені 27 січня 2025 року під час особистого обшуку ОСОБА_6

(т. 1 а.с. 74).

-висновки судових експертиз:

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 25 березня

2025 року № 163 у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено наступні тілесні ушкодження:

- проникаюче колото-різане торакоабдомінальне поранення колото-різана рана грудної клітки зліва по задній пахвовій лінії на 10 см вище краю реберної дуги, крайовий перелом 10-го ребра зліва по задній пахвовій та середній пахвовій лініям, ушкодження нижньої частки лівої легені, ушкодження діафрагми зліва, задньої стінки шлунка, селезінки, шлунково-ободовокишкової зв?язки та вісцеральної поверхні лівої частки печінки, ускладнені розвитком лівобічного пневмотораксу та малого гемотораксу, гемоперитонеуму (згідно протоколу операції від 26 січня

2025 року № 26 «в черевній порожнині до 1,7 л кров та згортків»), геморагічного шоку 3-го ступеня, з подальшим проведенням спленектомії, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- колото-різана рана в ділянці лівого плечового суглоба, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день);

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії (дій) гострого (гострих) предмета (предметів) з колючо-ріжучими властивостями, яким, у тому числі, міг бути ніж.

Тілесні ушкодження, які малися у ОСОБА_8 , могли утворитися не менше ніж від двох травмуючих дій: і від однієї травмуючої дії в ділянку лівого плечового суглоба, і від однієї травмуючої дії в ліву бічну ділянку грудної клітки.

Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в термін 26 січня

2025 року.

ОСОБА_8 могла померти після отримання проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком кровотечі і пневмотораксу, в разі ненадання їй своєчасної медичної допомоги.

У наданій на судово-медичну експертизу медичній документації відсутні тілесні ушкодження, які однозначно могли бути віднесені до таких, що утворилися в процесі самозахисту.

ОСОБА_8 відчувала фізичний біль під час отримання всього комплексу тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 після отримання тілесних ушкоджень могла здійснювати свідомі самостійні дії, в тому числі, бігати, ходити, повзати, тощо, здатність до яких зменшувалась по мірі наростання крововтрати та пневмотораксу

(т. 1 а.с. 143-154).

Експерт ОСОБА_55 в судовому засіданні підтримала надані нею висновки та уточнила, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , а саме колото-різане поранення лівого плечового суглобу та проникаюче поранення зліва могли утворитися не менше ніж від двох травмуючих ударів. Зазначила, що сила ударів була достатньою для заподіяння вказаних тілесних ушкоджень, у грудну клітку зліва удар був сильнішим, оскільки ніж, пройшовши м`які тканини, спричинив перелом ребра. Підтвердила, що ОСОБА_8 без надання своєчасної медичної допомоги могла померти.

Згідно з висновком експерта від 28 березня 2025 року № 26-МК було проведено медико-криміналістичну експертизу речових доказів: ножа та кофти ОСОБА_8 , на кофті, що була надана на експертизу було виявлено два наскрізні пошкодження, що мають ознаки колото-різаних (щілиноподібна та прямолінійна форми, краї рівні, волокна ниток перерізані переважно на одному рівні, наявність загостреного та П-подібного кінців). Враховуючи розташування, розміри та характер даних пошкоджень, вони утворились від дії одностороннє гострого колюче-ріжучого предмету (типу ножа), що мав лезо середньої гостроти заточки та П-подібний обушок з добре вираженими ребрами. Співставляючи морфологічні особливості пошкоджень на кофті з конструктивними властивостями представленого на експертизу ножа, з урахуванням експериментальних досліджень не виключається можливість спричинення даних пошкоджень ножем, наданим на експертизу.

На експертизу був наданий кухонний ніж, вилучений в ході огляду місця події 26 січня 2025 року за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , з довжиною клинка 17 см, з пластиковим руків`ям білого кольору. Вказаний ніж зображений на фототаблиці до протоколу огляду місця події від 26 січня 2025 року та на ілюстрації № 1 у мотивувальній частині висновку експерта від 28 березня 2025 року

№ 26-МК (т. 1 а.с. 156-159).

На відповідний розмір леза ножа, який був знаряддям кримінального правопорушення, в ході допиту судом вказували потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_12 .

Під час судового провадження вказаний ніж, який визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом, не досліджувався. Учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечували, що саме цей ніж був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, і не порушували питання про його безпосереднє дослідження в судовому засіданні.

Питання про безпосереднє дослідження інших речових доказів у кримінальному провадженні сторонами кримінального провадження також не порушувалося.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 13 березня

2025 року № 111 у ОСОБА_6 не виявлено ознак психічного захворювання. ОСОБА_6 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_6 на теперішній час не виявлено ознак психічного захворювання. У

ОСОБА_6 на теперішній час не виявлено таких психічних розладів, які б перешкоджали його здатності правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. У ОСОБА_6 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування йому не показано (т.1 а.с. 161-166).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розгляд кримінального провадження проводився щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства», «Коробов проти України» зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У рішенні в справі «Проніна проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Всім наявним доказам суд відповідно до вимог КПК України надав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд належним чином перевірив версію захисту про завдання

ОСОБА_6 ножем лише одного удару потерпілій ОСОБА_8 , про відсутність у нього умислу на вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті інші людиній, і про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за

ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та необхідність перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 121 КК України, і вважає, що така позиція захисту спростовується сукупністю досліджених та оцінених під час судового провадження доказів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого кримінального правопорушення і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, коли особа усвідомлювала суспільну небезпечність своїх дій, передбачала можливість настання смерті іншої особи і бажала таких наслідків, однак смерть потерпілого не настала з причин, що не залежали від її волі.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року в справі

№ 760/4968/15-к, від 17 вересня 2020 року в справі № 286/4163/19, від 20 травня 2025 року в справі № 953/15077/21).

Вирішуючи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий (спрямованість умислу винуватого), необхідно зважати на сукупність всіх обставин вчиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, характер поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілим, а й спосіб вчинення злочину, засоби і знаряддя злочину.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками (у матеріальних складах злочину). Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не привели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Відповідно до висновку, який міститься в постанові Верховного Суду України від 26 червня 2014 року (провадження № 5-10кс 14), вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілих і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Виходячи із встановлених в ході судового провадження фактичних обставин кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 до дня події знайомі не були, в день події у спільній компанії вживали алкогольні напої та спілкувались, у процесі спілкування між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 схопив правою рукою кухонний ніж та умисно завдав не менше одного удару в ділянку лівого плечового суглоба та не менше одного удару в ліву бічну ділянку грудної клітки ОСОБА_8 . Під час вчинення вказаних дій

ОСОБА_6 випадково ножем поранив свого товариша по службі

ОСОБА_12 , що в свою чергу привернуло увагу іншого товариша по службі ОСОБА_13 та надало змогу потерпілій швидко залишити місце події.

Посилання сторони захисту на завдання лише одного удару ножем потерпілій спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи від 25 березня 2025 року № 163 та показаннями експерта ОСОБА_55 , і розцінюється судом як версія захисту. При цьому підстав оговорювати ОСОБА_6 потерпілою ОСОБА_8 не встановлено, показання потерпілої ОСОБА_8 та протокол проведення слідчого експерименту за її участі судом визнано належними та допустимими доказами.

Суд також враховує знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме кухонний ніж з довжиною леза 17 см з пластиковою рукояткою білого кольору, механізм завдання ним удару, а також локалізацію тілесних пошкоджень. Як зазначила в судовому засіданні експерт ОСОБА_55 сила удару ножем, який заподіяв проникаюче поранення грудної клітки зліва, була достатньою, щоб пройти м`які тканини і зламати ребро, що в свою чергу також свідчить про наявність у ОСОБА_6 саме прямого умислу на вбивство. За таких обставин, суд вважає, що, поранивши потерпілу ОСОБА_8 у ліве плече, висловлюючи погрози, з метою саме вбивства останньої, ОСОБА_6 ножем з довгим лезом завдав ще одного удару зі значною силою у життєво важливі органи.

Внаслідок такого удару у ОСОБА_8 утворились тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення колото-різаної рани грудної клітки зліва по задній пахвовій лінії на 10 см вище краю реберної дуги, крайового перелому 10-го ребра зліва по задній пахвовій та середній пахвовій лініям, ушкодження нижньої частки лівої легені, ушкодження діафрагми зліва, задньої стінки шлунка, селезінки, шлунково-ободовокишкової зв`язки та вісцеральної поверхні лівої частки печінки, ускладнені розвитком лівобічного пневмотораксу та малого гемотораксу, гемоперетонеуму (згідно протоколу операції від 26 січня 2025 року № 26 «в черевній порожнині до 1,7 л кров та згортків»), геморагічного шоку 3-го ступеня, з подальшим проведенням спленектомії, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Посилання ОСОБА_6 на те, щоб він бажав лише, що ОСОБА_8 покинула приміщення квартири, суд вважає безпідставними, оскільки такої мети він міг досягти іншими шляхами, враховуючи, що в приміщенні квартири, окрім нього, знаходились ще четверо його товаришів по службі.

Після події, ОСОБА_8 залишила приміщення квартири і їй своєчасно було надано невідкладну медичну допомогу, тобто кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 .

Отже, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_6 , завдаючи удару ножем з довгим лезом у ліве плече, а потім зі значною силою у життєво важливі органи ОСОБА_8 , усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість настання смерті потерпілої і бажав таких наслідків, однак смерть потерпілої не настала з причин, що не залежали від його волі.

Отже, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 121 КК України, як про те наполягає сторона захисту, суд не вбачає.

Разом з тим, дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_6 усвідомлював, що внаслідок ударів ножем з довжиною клинка 170 мм, з урахуванням локалізації поранень, будуть пошкоджені життєво важливі органи, а також буде викликана масивна крововтрата, яка в свою чергу неминуче призведе до бажаної мети у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 . ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілій ОСОБА_8 вчасно надано медичну допомогу.

Так, суд не ставить під сумнів, що за встановлених за результатами судового провадження обставин, враховуючи поведінку обвинуваченого до події кримінального правопорушення, знаряддя злочину, характер і локалізацію ножових поранень на тілі потерпілої, механізм їх спричинення, послідовність та рішучість вчинення за власною волею цілеспрямованих дії, обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання, тобто бажав настання наслідків у вигляді смерті потерпілої.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі (ч. 2 ст. 15 КК України).

Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця (ч. 3 ст. 15 КК України).

На підставі аналізу зазначених доказів та інших долучених до кримінального провадження документів, які містять викладені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, що було досліджено судом відповідно до встановленого порядку, судом встановлено поза розумним сумнівом, що 26 січня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою:

АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, що виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини та бажаючи їх настання, висловлюючи погрози вбивством, кухонним ножем з пластмасовим руків`ям білого кольору умисно завдав не менше одного удару в ділянку лівого плечового суглоба та не менше одного удару в ліву бічну ділянку грудної клітки ОСОБА_8 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення колото-різаної рани грудної клітки зліва по задній пахвовій лінії на 10 см вище краю реберної дуги, крайового перелому 10-го ребра зліва по задній пахвовій та середній пахвовій лініям, ушкодження нижньої частки лівої легені, ушкодження діафрагми зліва, задньої стінки шлунка, селезінки, шлунково-ободовокишкової зв`язки та вісцеральної поверхні лівої частки печінки, ускладнені розвитком лівобічного пневмотораксу та малого гемотораксу, гемоперетонеуму (згідно протоколу операції від 26 січня 2025 року № 26 «в черевній порожнині до 1,7 л кров та згортків»), геморагічного шоку 3-го ступеня, з подальшим проведенням спленектомії, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25 березня 2025 року № 163 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також колото-різаної рани в ділянці лівого плечового суглоба, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25 березня 2025 року № 163 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час вчинення вказаних дій ОСОБА_6 випадково кухонним ножем з пластмасовим руків`ям білого кольору поранив свого товариша по службі ОСОБА_12 , що в свою чергу привернуло увагу іншого товариша по службі ОСОБА_13 та унеможливило вчинення ОСОБА_6 інших дій для досягнення злочинного умислу. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 відволікся через поранення ОСОБА_12 , разом зі своєю подругою ОСОБА_14 вискочили із-за столу та залишили приміщення квартири. У подальшому біля будинку № 3 по вул. Максима Загривного в м. Чернігові було викликано швидку медичну допомогу та ОСОБА_8 госпіталізовано до КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міська ради, де їй вчасно надано медичну допомогу.

Тобто, ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, при цьому кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та кваліфікує дії останнього за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч. 3 ст. 68 КК України).

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_6 , який свою винуватість визнав частково, раніше не судимий (т. 1 а.с. 87), є військовослужбовцем (т. 1 а.с. 90-91), одружений (т. 2 а.с. 63), має на утриманні двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 64-65), має батьків пенсіонерів інвалідів 3-ї групи (т. 2 а.с. 83-84), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 88-89), за місцем проходження служби характеризується позитивно (т. 1 а.с. 93, т. 2 а.с. 71), а також стан здоров`я

ОСОБА_6 , який має хронічні захворювання, у тому числі серця (т. 1

а.с. 94, т. 2 а.с. 67-70). Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_8 щодо міри покарання ОСОБА_6 .

Встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного призначення покарання, тому суду необхідно всебічно досліджувати матеріали провадження щодо наявності таких обставин і у вироку наводити мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що дружина ОСОБА_6 перерахувала потерпілій ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди кошти в загальній сумі 35 000 гривень. Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила факт такого відшкодування (т. 2 а.с. 66).

Що доводів сторони захисту про наявність в діях ОСОБА_6 щирого каяття, то суд вважає за необхідне вказати на таке.

Щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_6 визнав свою провину лише частково, а також заперечував факт завдання ОСОБА_8 другого удару ножем, а тому суд не вбачає в діях ОСОБА_6 щирого каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Про вживання алкоголю перед вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_6 підтвердив сам під час його допиту, а також на такі обставини вказували потерпіла ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .

За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд вбачає підстави для призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

До набрання вироком законної сили суду вбачає підстави для залишення ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченому

ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Що стосується доводів сторони захисту про наявність у ОСОБА_6 тяжких хронічних захворювань, то в порядку виконання вироку може бути вирішене питання про звільнення від покарання за хворобою (п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_8 заявила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , у якому просить стягнути з ОСОБА_6 на її користь 800 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що під час заподіяння їй тілесних ушкоджень, вона відчувала фізичний біль, перебувала на стаціонарному лікуванні з 26 січня 2025 року по 26 лютого 2025 року в КНП «Чернігіська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради, перенесла хірургічну операцію ПХО рани грудної клітки, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау, ПХО рани лівого плеча, лапаротомію, спеленектомію, ушивання лівої долі печінки, ушивання пошкодженого шлунку, санацію та дренування сальникової сумки та черевної порожнини. На даний час вона продовжує перебувати під наглядом лікаря, її здоров`я безповоротно втрачено, їй приписана на все життя дієта, вона вимушена купувати спеціальні продукти харчування та окремо їх готувати, у легенях та діафрагмі у неї утворилися гематоми, для усунення яких вона і надалі приймає ліки, періодично проходить діагностичне обстеження на КТ, вона зазнала душевних страждань через порушення її звичного способу життя, вона сама виховує дитину і є єдиним годувальником в сім`ї, про що додатково переживала.

До цивільного позову копію виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 1505 КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради.

Під час судового провадження потерпіла ОСОБА_8 заявлений нею цивільний позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити. Додатково суду зазначила, що моральну шкоду вбачає в тому, що їй порізали багато внутрішніх органів, видалили селезінку, вона не спить, постійно вживає заспокійливі препарати, у неї набрякають ноги, вона ходить у корсеті, не може працювати. Лікування проходить і далі, бо має велику гематому на діафрагмі. Дружина ОСОБА_6 частково відшкодувала їй матеріальну шкоду в сумі 35 000 гривень, проте після того жодних дій, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди, вчинено не було.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадів, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (ст. 23 ч. 3 ЦК України).

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Однією із обов`язкових умов настання відповідальності є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та заподіянням шкоди, який полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

Судом встановлено причинний зв`язок між діянням ОСОБА_6 та наслідками, які настали для потерпілої ОСОБА_8 . Суд враховує, що потерпіла під час заподіяння їй тілесних ушкоджень та в процесі лікування зазнала фізичного болю, мала тривале лікування на стаціонарі, їй проведено оперативні втручання, пошкодженні внутрішні органи, лікування триває і на теперішній час, її здоров`я безповоротно втрачено, зазнало зміни її звичне життя, їй приписана дієта і вона вимушена купувати спеціальні продукти харчування та окремо їх готувати, вона сама виховує дитину і є єдиним годувальником в сім`ї, про що додатково зазнала психологічних переживань.

Виходячи із вимог розумності та справедливості суд дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 250 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 50, 65-67, 68, 115 КК України, статтями 2, 94, 100, 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_6 зарахувати попереднє ув`язнення з 27 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 250 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 січня 2025 року на мобільний телефон марки «Samsung A-12» та повернути його власнику;

-куртку червоного кольору, футболку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору знищити;

-речі і предмети, вилучені в ході огляду місця події за адресою:

АДРЕСА_2 , а саме: змиви РБК з під`їзду; капці темного кольору зі слідами РБК; клаптик паперу зі слідами РБК, зі стіни коридору квартири; ганчірка зі слідами РБК, що було виявлено у ванній кімнаті у відрі; пляшка із залишками прозорої речовини в ємкості 0,5 л; чотири ножі, виявлені на кухні в шухляді столу, перший ніж з довжиною леза 17 см, шириною 3 см, другий ніж з довжиною леза 10 см, шириною 2 см, третій ніж з довжиною леза 7 см, шириною 1,5 см, четвертий ніж з довжиною леза 5 см, шириною 1,5 см, мають рукоятки світлого кольору; ніж зеленого кольору в зеленому пластиковому чохлі з довжиною леза 13 см, шириною 3 см, має рукоятку зеленого кольору, виявлений в рюкзаку, що знаходився в кімнаті квартири (спальні); клаптик тканини з крісла кімнати (зали) із слідами РБК; змиви РБК з підлоги під кріслом, що перебуває в кімнаті квартири (зала); три ножі в кімнаті квартири (спальні) з рукоятками темного кольору, перший ніж з довжиною леза 9 см, шириною 3 см, другій ніж з довжиною леза 10 см, шириною 3 см, третій ніж з довжиною леза 10 см, шириною 3 см; два ножі, вилучені з рюкзаку темного кольору, що перебував в кімнаті квартири (зала), перший ніж в коричневому чохлі з довжиною леза 10 см, шириною 3 см, другій ніж складний «Columbia» з довжиною леза 5 см, шириною 1 см, мають рукоятку темного кольору; три металеві чарки; відбитки пальців рук зі столу, знищити;

-ніж чорного кольору, довжиною 25 см, з довжиною леза 15 см, шириною 3 см, у чохлі чорного кольору, повернути ОСОБА_12 ;

-2 ножі чорного кольору у чорних пластикових чохлах, перший ніж з довжиною леза 17 см, шириною 3 см, другій ніж з довжиною леза 18 см, шириною 3 см, із зазубленням верхівки, мають рукоятки темного кольору, виявлені в жовтому пакеті з написом АТБ, повернути ОСОБА_13 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1