Справа № 545/4387/25
Провадження № 1-кп/545/597/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд м. Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 16.09.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, республіки Вірменія, громадянина України, освіта базова середня, вдівця, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не інваліда, не депутата, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері нагляду (контролю).

У свою чергу за ч. 9 ст. 15 зазначеного закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством,- страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість згідно ч. 10 ст. 15 цього закону забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч наведеним положенням законодавства, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 у липні 2025 року (більш точного часу не встановлено), виник умисел на отримання завідомо підробленого офіційного документу - посвідчення водія для використання у власних цілях.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 з метою отримання у користування завідомо підробленого офіційного документу на право керування автомобілем, за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою, шляхом спілкування та обміну повідомленнями через мобільний застосунок «месенджер»,замовив виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія категорії«В», «С» зі своїм фотозображенням, заповнене на його власне ім`я.

При цьому ОСОБА_3 передав невстановленій слідством особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документу, та повідомив свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові та дату народження і таким чином сприяв вчиненню кримінального правопорушення порадами, вказівками та шляхом надання засобів та знарядь, тим самим виступивши пособником у виготовленні підробленого посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», ОСОБА_5 з метою його використання у власних цілях.

Після чого, ОСОБА_3 16 липня 2025 року шляхом використання поштового зв`язку отримав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 від невстановленої слідством особи виготовлене на його замовлення завідомо підроблене посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 , зі своїми анкетними даними та фотозображенням, з дозволом керування транспортними засобами категорії«В», «С», видане, згідно його змісту, 10.07.2025 територіальним сервісним центром 5341, з наміром у подальшому використовувати вказане посвідчення під час керування автомобілем.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів, зазначений бланк посвідчення не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу та встановлено ознаки його підроблення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

У подальшому, 16.09.2025 близько 11 год., ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи раніше отримане на замовлення завідомо підроблене посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 , керував автомобілем «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_2 , та під час руху був зупинений працівниками СРПП відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області на автошляху М03 поблизу с. Гора, Полтавського району, Полтавської області.

Під час перевірки документів, з метою підтвердження права на керування транспортним засобом, ОСОБА_3 діючи умисно, протиправно, пред`явив працівнику поліції завідомо підроблене посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 з дозволом керування транспортними засобами категорії«В»,«С», видане, згідно його змісту, 10.07.2025 територіальним сервісним центром 5341 на ім`я ОСОБА_3 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, з ознаками підроблення, тобто використав у такий спосіб завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використанні завідомо підробленого документа.

Разом з тим, зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. А тому суд, за клопотанням прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , що регламентоване ч. 1 ст. 302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального правопорушення без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України- тобто пособництво підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання та у використанні завідомо підробленого документа- доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, ставлення ОСОБА_3 , до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , покарання у виді штрафу визначеного санкцією ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, з урахування положень ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки на думку суду призначення йому більш суворого покарання не буде відповідати меті покарання.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання суд не вбачає.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 302, 373-374, 382, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, за сукупністю призначених йому покарань шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначивши покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що ставить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 22.09.2025 року у кримінальному провадженні за № 0000311 від 16.09.2025 року- скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 , категорії «В», «С» від 10.07.2025 року, видане на ім`я ОСОБА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження..

-DVD-R із відеозаписами з камер портативного відео реєстратора (бодікамери) №АК7757359 та запис відео реєстратора машини DDPAi №1702- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні № 0000311 від 16.09.2025 року у розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім ) грн. 50 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України- вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам кримінального провадження.

СуддяОСОБА_8