Провадження № 1-і/761/106/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі №761/46247/24

У С Т А Н О В И В:

Детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 02.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.212 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування, 28.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2024 проведено обшук приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовувалося ОСОБА_4 . Під час обшуку виявлено та вилучено ноутбук сірого кольору «DEL» XPS, ST:D68ZV63. 29.11.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі №761/46247/24 на вилучене майно накладено арешт.

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі №761/46247/24. В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що арешт на майно накладений у зв`язку із тим, що таке майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, і має ознаки речових доказів. Разом з тим, кримінальне провадження №0000009 від 02.02.2024 в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 3 ст.212 КК України, закрите 29.10.2025, тому, потреба в подальшому утриманні зазначеного майна відпала. Окрім того, на думку заявника, зазначений арештований ноутбук, вилучений у ОСОБА_4 , не є і не міг бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки не є ні знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а сам ОСОБА_4 не має і не мав у цьому кримінальному провадженні статусу підозрюваного, обвинуваченого.

Учасники у судове засідання не з`явились.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

При цьому, у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою детектива Бюро економічної безпеки України від 29 жовтня 2025 року кримінальне провадження №0000009 від 02.02.2024, в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 3 ст.212 КК України, закрите.

Аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна - ноутбук сірого кольору «DEL» XPS, ST:D68ZV63.

Також стороною обвинувачення не надано суду доказів, щодо необхідності подальшого утримання арештованого майна у органу досудового розслідування, а також не спростовані доводи заявника.

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальший арешт майна, яке зазначене в даному клопотанні.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що на даному етапі є можливим скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі №761/46247/24.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 173-174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі №761/46247/24, а саме на: ноутбук сірого кольору «DEL» XPS, ST:D68ZV63.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1