Провадження № 1-кс/344/7594/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000593 від 10.09.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що Відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000593 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що в період часу з ранку 08.09.2025 по 09.09.2025 неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично, неодноразово заходив до місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходячись з особами, які на той час там перебували вживав алкогольні напої.

09.09.2025 в післяобідній час ОСОБА_6 вчергове прийшов до помешкання ОСОБА_7 , де на той час перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з яким він почав вживати алкогольні напої.

Під час спільного розпиття алкогольних напоїв, близько 01.00 год. 10.09.2025, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла словесна суперечка під надуманим приводом, через нібито нерівномірний розподіл випитого алкоголю.

У цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_8 шляхом заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог ст.ст. 3, 28 Конституції України, відповідно до яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, наніс ОСОБА_8 , декілька ударів кулаками рук в область голови та тулубу, після чого схопив потерпілого руками за верхній одяг та повалив з ліжка на підлогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_6 , розпочав наносити чисельні удари ногами взутими в кросівки по голові, тулубу та кінцівкам останнього. Побачивши, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 перестав захищатись та чинити будь-який опір, ОСОБА_6 , припинив свої злочинні дії та ліг спати в цій же кімнаті будинку, а потерпілий присів біля ліжка в кімнаті.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , спричинив потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, крововиливу під оболонку головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, внаслідок яких потерпілий через деякий час помер на місці події.

Прокинувшись в ранковий час 10.09.2025 та зрозумівши, що ОСОБА_8 помер, неповнолітній ОСОБА_6 втік з місця вчинення злочину.

10 вересня 2025 року в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 вересня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Івано-Франківськ, українцю, громадянину України, який ніде не навчається, не працюючому, раніше не судимому, із базовою середньою освітою, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 12 вересня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Обґрунтованість підозри врученої ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: - протоколом огляду місця події від 10.09.2025, під час якого виявлено плями речовини бурого кольору у вигляді помарок, скляний стакан, пляму речовини бурого кольору із потьоком до підлоги, вирізку підодіяльника з плями речовини бурого кольору, недопалки сигарет, 4 пляшки із етикеткою «Хлібна сльоза», 3 сліди папілярних візерунків з поверхні пляшки із етикеткою «Немирівська», тапок на праву ногу на якому наявні плями речовини бурого кольору, плями речовини бурого кольору з поверхні наволочки подушки;

- протоколом затримання ОСОБА_6 , в ході якого вилучено кофту з капюшоном чорно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 10.09.2025, в ході якого вилучено штани спортивні сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, пару кросівок біло-чорного зі слідами речовини бурого кольору;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили, що саме ОСОБА_6 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому;

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 , згідно якого смерть останнього настала від набряку головного мозку, крововиливу під оболонку головного мозку, закритої черепно-мозкової травми;

- протоколом допиту та слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

12 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08 листопада 2025 включно, з визначенням застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151 400 гривень.

11 листопада 2025 року закінчується двохмісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження. У зв`язку з цим слідчому судді подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

На даний час у кримінальному провадженні необхідно завершити проведення амбулаторної комплексної судово психолого - психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_6 огляд експертами якого заплановано на 30.10.2025 року, скласти висновок експерта за результатами її проведення. Також потребують завершення проведення судово-медичної експертизи загиблого ОСОБА_8 , судово медико-криміналістичної експертизи одягу потерпілого ОСОБА_8 , восьми судових молекулярно-генетичних експертиз.

Крім цього необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, щодо відкриття матеріалів іншій стороні та надати їй достатній строк для ознайомлення з ними, у відповідності до ст. 291 КПК України скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Обставинами, які перешкоджали закінченню проведенню судової експертизи раніше є велике навантаження експертних установ та встановлена внутрішня черга огляду та проведення експертних досліджень, що унеможливлює отримання їх висновків у двох місячний термін досудового розслідування.

Вказані висновки експертів мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та будуть мати доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду. Закінчення досудового розслідування без отримання висновків вказаних експертиз є недоцільним, оскільки може негативно вплинути на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин події. Виконання зазначених слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу і вони не можуть бути завершені у двох місячний строк визначений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з об`єктивних причин.

08 жовтня 2025 року закінчується строк запобіжного заходу застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_6 , у зв`язку з чим виникла необхідність вирішити питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході досудового розслідування не зменшились заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний втік з місця вчинення злочину, а тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України. Також підозрюваний є неповнолітнім тому для нього не буде жодних перешкод для перетину Державного кордону України; ;

- п. 3 незаконно впливати на свідків шляхом їх переконання чи схиляння до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, що підтверджується насильницьким характером злочину. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього. Додатково до вказаного підозрюваний може незаконно впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки по ньому призначено вже та буде призначено в подальшому ряд експертиз. Підтвердженням вказаного ризику є також звернення ліцею від 08.04.2024 та 21.10.2024, де навчався підозрюваний до Служби у справах дітей, з проханням проведення роботи з ним, оскільки останній поводить себе агресивно, висловлюючись нецензурною лексикою, погрожує підпалити ліцей та усіх в ньому.

- п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду;

- п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення. На наявність такого ризику вказують обставити вчиненого кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні та характеристика підозрюваного.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінального правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким злочином за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

ОСОБА_6 ніде не навчається, не працює, згідно показань свідків веде антигромадський спосіб життя зловживає алкогольними напоями, з попереднього місця навчання до Служби у справах дітей надходили неодноразові подання, а саме від 08.04.2024 та 21.10.2024, за місцем проживання характеризується негативно. У зв`язку з наведеним застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам. Враховуючи викладене, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому заперечили проти поданого клопотання та просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Законний представник підозрюваного при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, його законного представника та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно ч.1 ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

10 вересня 2025 року в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 вересня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

12 вересня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким злочином за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

12 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08 листопада 2025 року включно, з визначенням застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151 400 гривень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами а саме: протоколом огляду місця події від 10.09.2025, під час якого виявлено плями речовини бурого кольору у вигляді помарок, скляний стакан, пляму речовини бурого кольору із потьоком до підлоги, вирізку підодіяльника з плями речовини бурого кольору, недопалки сигарет, 4 пляшки із етикеткою «Хлібна сльоза», 3 сліди папілярних візерунків з поверхні пляшки із етикеткою «Немирівська», тапок на праву ногу на якому наявні плями речовини бурого кольору, плями речовини бурого кольору з поверхні наволочки подушки; протоколом затримання ОСОБА_6 , в ході якого вилучено кофту з капюшоном чорно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 10.09.2025, в ході якого вилучено штани спортивні сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, пару кросівок біло-чорного зі слідами речовини бурого кольору; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили, що саме ОСОБА_6 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 , згідно якого смерть останнього настала від набряку головного мозку, крововиливу під оболонку головного мозку, закритої черепно-мозкової травми; протоколом допиту та слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В той же час 08 листопада 2025 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.11.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000593 від 10.09.2025, до шести місяців, тобто до 11 березня 2026 року.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Слідчий суддя враховує, що існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, так як санкція ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років., може намагатись уникнути покарання.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків шляхом їх переконання чи схиляння до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, що підтверджується насильницьким характером злочину. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на свідків існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Варто додати, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при обранні запобіжних заходів враховуються стан здоров`я неповнолітнього, його сімейний і матеріальний стан, стосунки з батьками, дієвість існуючого контролю за його поведінкою, вид діяльності, місце проживання, дані про попередні судимості, соціальні зв`язки, схильності, спосіб життя, поведінка під час провадження в цій або іншій кримінальній справі, наявність факторів, обставин чи визнання ним моральних цінностей, які дозволяють прогнозувати його поведінку (п.3).

Вирішуючи дане клопотання враховую також наявність доказів про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення, характеризуючі дані особи неповнолітнього підозрюваного, умови його життя та виховання, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, раніше не судимий.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відтак, беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 08.11.2025 року, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити, продовжити строк тримання його під вартою на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, слідчий суддя вважає необхідно залишити раніше визначений розмір застави в межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого судді застава в такому розмірі повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і такий розмір застави буде співмірним та доцільним у випадку її внесення для гарантування дієвості даного провадження та запобіганням згаданим ризикам.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, та продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 02.01.2026 року включно, в межах строку досудового розслідування, із визначенням відповідних обов`язків у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 січня 2026 року, включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002265).

У разі внесення застави у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки на строк до 02 січня 2026 року включно, а саме:

1) прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1