У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року, якою накладено арешт на майно вилучене 29.09.2025 в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 ,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, вилучене 29.09.2025 в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Iphone 14 pro» фіолетового кольору, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду та істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону.

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що вилучене під час обшуку майно є доказом у цьому кримінальному проваджені та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України

Звертає увагу, що постанова слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом складена з порушення вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України та не містить належного мотивування та викладу обставин.

Наголошує, що прокурором клопотання про арешт майна подано з порушенням строку передбаченого ч.5 ст.171 КПК України та в подальшому розглянуто слідчим суддею поза межами дводенного строку передбаченого ч.1 ст.172 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні СВ ВП №1 Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001191, зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 29.09.2025 о 17:10 год., співробітниками УПП ТОР в Миколаївській області під час патрулювання місцевості, поблизу будинку №18, по вул. Містобудівників, в м. Миколаєві, було виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мали при собі та несли наркотичні засоби, з метою подальшого збуту.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2025 о 19:00 годин старшим слідчим слідчого відділення ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , затримано громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, про що слідчим складено відповідний протокол. В ході проведення особистого обшуку гр. ОСОБА_6 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Iphone 14 pro» фіолетового кольору, який поміщено до сейф-пакету PSP 1112364.

Вищезазначене майно вилучено до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-а Екіпажна 59 та визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0001191 від 29.09.2025.Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вище зазначене майно, в обґрунтування клопотання вказав, що виявлене в ході обшуку майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, накладення арешту на нього необхідно з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя послався на те, що вказане майно, відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом, та з метою забезпечення його збереження, як речового доказу, вважав за необхідне накласти арешт на дане майно.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

У провадженні СВ ВП №1 Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001191, зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 29.09.2025 о 17:10 год., співробітниками УПП ТОР в Миколаївській області під час патрулювання місцевості, поблизу будинку №18, по вул. Містобудівників, в м. Миколаєві, було виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мали при собі та несли наркотичні засоби, з метою подальшого збуту.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2025 о 19:00 годин старшим слідчим слідчого відділення ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , затримано громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, про що слідчим складено відповідний протокол. В ході проведення особистого обшуку гр. ОСОБА_6 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Iphone 14 pro» фіолетового кольору, який поміщено до сейф-пакету PSP 1112364.

Вищезазначене майно вилучено до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-а Екіпажна 59 та визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0001191 від 29.09.2025.Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях певних осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а вище перелічене майно, є речовим доказом в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження, як речового доказу.

З ухвали слідчого вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на зазначене майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у ць ому кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дане майно, відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України ( тобто є речовим доказом), може бути знищено або приховано, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 100, 170, 171, 173, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року, якою накладено арешт на майно вилучене 29.09.2025 в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді