Номер провадження: 11-сс/813/1632/25
Справа № 495/5931/25 1-кс/495/1610/2025
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2025 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Овідіопольського р-ну Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001073 від 05.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 відмовлено та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб, тобто до 04.10.2025 року включно, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених с. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апедяційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя послався на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України, одним із запобіжних заходів є домашній арешт, який так само застосовується з метою забезпечення підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя все ж погоджується із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вказаному кримінальному провадженні.

Разом з тим, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не співмірний із встановленими ризиками.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

За результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Приймаючи рішення про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та з достатньою повнотою мотивував своє рішення.

Доводи прокурора про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки протягом дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, правоохоронні органи виявили факт порушення підозрюваним умов домашнього арешту 29.09.2035 року та того ж дня він був оголошений у розшук, колегія суддів оцінює критично, оскільки на підтвердження даних обставин прокурор не надав доказів.

Не забезпечення явки підозрюваного з боку прокурора, який знаходиться під контролем правоохоронних органів, на думку колегії суддів, можуть свідчити про втрату інтересу в органу досудового розслідування та прокурора стосовно питання щодо виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, здійснення дієвого контролю за поведінкою останнього та бажання забезпечити розгляд апеляційної скарги прокурора.

Враховуючі викладене, колегія суддів вважає, що на теперішній час відсутня нагальна потреба для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що у разі наявності підстав вважати, що раніше обраний підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, або підозрюваний дійсно порушив умови перебування під домашнім арештом, прокурор не позбавлений права звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу в порядку ст.200 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу прокурора прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2025 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001073 від 05.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4