Справа № 128/4820/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості по якому 19.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, військова служба якого призупинена, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, 18.11.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 16-00 год., перебуваючи по вул. А.Первозванного у м. Вінниці, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, але без мети збуту, помітив полімерний пакет із вмістом кристалічної речовини. Після цього, ОСОБА_3 , шляхом знахідки, придбав полімерний пакет, всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,3696 г, який розпочав зберігати при собі, достовірно розуміючи, що всередині знаходиться психотропна речовина.

В подальшому, 18.11.2025 біля 16-00 год., рухаючись по узбіччю дороги по вул. Хмельницьке шосе, 1А в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, неподалік ТЦ «Епіцентр», ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої заборонено, був зупинений поліцейським СРПП ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області з метою перевірки документів відповідно до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію». На запитання працівника поліції про наявність у нього заборонених в обігу речей, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на незаконне зберігання психотропної речовини, будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявні заборонена речовина, яка міститься у правій внутрішній кишені куртки.

Надалі, в ході огляду місця події, ОСОБА_3 у присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції із правої внутрішньої кишені куртки полімерний згорток, всередині якого знаходилася психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,3696 г.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається наступне. Враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302, ст.ст. 381-382 КПК України, прокурор просить розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який був представлений захисником ОСОБА_5 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і погоджується на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вже судом зазначено вище, із заяви ОСОБА_3 випливає, що останній не заперечує фактичних обставин і визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Крім того, стороною обвинувачення до обвинувального акта подано матеріали кримінального провадження, у яких на підтвердження винуватості ОСОБА_3 наявні й інші докази, які досліджені судом, а саме:

-протокол огляду місця події від 18.11.2025 із фототаблицею та диском DVD-R відеозапису, відповідно до яких об`єктом огляду є узбіччя дорого по вул. Хмельницьке шосе в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, неподалік ТЦ «Епіцентр». На даній території знаходиться особа чоловічої статі, яка представилася як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запитання працівників поліції, чи має він при собі заборонені в обігу речі, повідомив, що зберігає в правій внутрішній кишені куртки, в який він одягнений, полімерний пакет із кристалічною речовиною, яку він знайшов та зберігав для власного вживання. Після цього ОСОБА_3 в присутності двох понятих видав працівникам полімерний пакет із кристалічною речовиною, яку було вилучено;

-постановою про визнання вилучених речей речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 19.11.2025, згідно якої полімерний пакет із кристалічною речовиною визнано речовими доказами у кримінальному провадженні;

-ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 21.11.2025, якою накладено арешт на полімерний пакет із кристалічною речовиною, що було вилучено в ході проведення огляду місця події 18.11.2025 у ОСОБА_3 ;

-висновком експерта №СЕ-19/102-25/25087-НЗПРАП від 20.11.2025, згідно якого в наданій на експертизу кристалічній речовині масою 0,4484 г, міститься особливо небезпечна психотропна речовина PVP, масою 0,3696 г;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 20.11.2025, які були запрошені понятими під час огляду місця події 18.11.2025 в ході якого ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції полімерний пакет в середині якого містилася кристалічна речовина, що зберігалася у нього в правій внутрішній кишені куртки, у який він був одягнений;

-протоколом допиту свідка працівника поліції ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 25.11.2025, який повідомив що 18.11.2025 він перебував в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області з метою профілактичного відпрацювання території обслуговування та протидії злочинності, а також виявлення та вилучення з незаконного обігу наркотичних речовин. Біля 16-00 год. у вказаному населеному пункту по вул. Хмельницьке шосе, 1А, біля ТЦ «Епіцентр», він помітив невідому особу, яка поводила себе підозріло. Підійшовши до даної особи, було встановлено, що нею є ОСОБА_3 .. На запитання чи має він при собі заборонені речі, ОСОБА_3 відповів, що має психотропну речовину PVP, яку він зберігає для власного вживання без мети збуту. Надалі було викликано СОГ, під час проведення ОМП ОСОБА_3 добровільно видав з кишені куртки, у яку він був одягнений полімерний пакет з кристалічною речовиною, яку було вилучено слідчо-оперативною групою;

-повідомленням про підозру від 26.11.2025, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту;

-протоколом допиту підозрюваного від 27.11.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням інших одурманюючих засобів.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім; раніше не судимий; є військовослужбовцем військова служба якого призупинена; відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І.Ющенка ВОР» перебував на стаціонарному лікування у відділенні №17 психіатричному з 03.03.2024 по 19.03.2024 з діагнозом: «Постконтузійний синдром з періодичними психотичними проявами на фоні вживання ПАР (алкоголь, канабіс) з виходом в медикаментозне покращення»; відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І.Ющенка ВОР» №2028 від 18.11.2025 ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживанням PVP; за місцем проживання скарг від сусідів та мешканців будинку до ТОВ «ЖЕО» на ОСОБА_3 не надходило; не є інвалідом першої/другої груп.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер вчиненого кримінального проступку, та особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді пробаційного нагляду, в межах санкції інкримінуємої частини статті. Такий вид покарання на думку суду буде достатнім для виконання мети кримінального покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, а отже, виконати більш м`яке покарання, як то штраф чи виправні роботи, не матиме змоги.

Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.

На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за проведення експертизи №СЕ-19/102-25/25087-НЗПРАП від 20.11.2025 в сумі 3565,60 грн..

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2025 - скасувати.

Речові докази психотропну речовину PVP. яку було поміщено до сейф-пакета №5697227 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, згідно вимог ст. 100 КПК України - знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 381 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2025, арешт з майна полімерного пакета із кристалічною речовиною, що було вилучено 18.11.2025 в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_3 ..

Речові докази: психотропну речовину - PVP, яку було поміщено до сейф-пакета №5697227 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи СЕ-19/102-25/25087-НЗПРАП від 20.11.2025 в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1