МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/319/26

Провадження № 1-кп/210/430/26

22 січня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Металургійного районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 09 січня 2026 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, працюючого неофіційно, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 22год. 20хв. 01 січня 2026 року, у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , перебували ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, внаслідок словесного конфлікту, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел направлений на завдання фізичного болю ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_3 діючи умисно та реалізуючи протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи, обличчям відносно обличчя до ОСОБА_4 , який також перебував у положенні стоячи, на відстані менше відстані витягнутої руки, кулаком своєї правої руки, завдав одного удару в область обличчя, а саме в ділянку носу ОСОБА_4 , чим завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.126 ч.1 КК України, за ознаками умисного завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Частиною 2 ст.382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, і він згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим клопоче про розгляд обвинувального акту відносно останнього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілим ОСОБА_4 також надано письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

У відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.126 ч.1 КК України.

Згідно з частини 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, винну особу, який в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, працює неофіційно, не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно.

На підставі ст.66 КК України як обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Матеріальні збитки відносно потерпілого відсутні. Цивільний позов не заявлено. Право потерпілому на його пред`явлення роз`яснено.

Судові витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання за ст.126 ч.1 КК України, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00коп.), що становить п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України не обирався.

Матеріали кримінального провадження за №0000005 від 09 січня 2026 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/319/26, провадження №1-кп/210/430/26.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1