КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/128/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 389/3712/19 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.12.2025, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Іджеван Республіка Вірменія, особи без громадянства, безробітного, батька двох неповнолітніх дітей 2009 та 2010 років народження, зареєстрованого по місцю проживання: АДРЕСА_1 , не судимого

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання строком на 60 днів, з 15 години 00 хвилин 16 грудня 2025 року по 15 годину 00 хвилин 13 лютого 2026 року, без визначення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000262 від 31.10.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 189 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вимоги передачі чужого майна із застосуванням насильства над потерпілими, за попередньою змовою групою осіб.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 09.11.2019 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу у розмірі 88 100 гривень, яку за обвинуваченого вніс ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_6 припинив виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являтися на виклики суду, більш того, виїхав за межі України.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 24.10.2023 ОСОБА_6 та іншу особу, обвинуваченого у межах цього ж кримінального провадження, оголошено в міжнародний розшук каналами і можливостями Інтерполу, заочно застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а кримінальне провадження зупинено судом до розшуку обвинувачених.

За повідомленням начальника відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 16.12.2025 року за вих.№, обвинувачений ОСОБА_6 затриманий о 19:45 годині 15.12.2025 в смт. Краковець Львівської області.

У межах даного кримінального провадження прокурор Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду задоволене, постановлено застосувати стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що є тяжким, умисним, корисливим, насильницьким, особу обвинуваченого, безробітного, що переховувався тривалий час від суду, перебував у міжнародному розшуку.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту, адвокатка підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 оскаржує ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

У разі, якщо суд прийде до висновку про неможливість задоволення апеляційних вимог, адвокатка пропонує визначити обвинуваченому заставу.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

Оскільки строк оскарження даної ухвали припав на вихідний день, відповідно до ст. 117 КПК України просить поновити його як такий, що пропущений з поважної причини

Вважає, що до її підзахисного цілком можливо було б застосувати домашній арешт, не порушуючи вимог КПК України.

Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Зазначила, що в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим, прокурором не надано та не долучено до матеріалів клопотання жодного доказу впливу підозрюваного ОСОБА_6 на потерпілого та свідків, які допитані судом у 2020 році.

Залишено поза увагою наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_6 , крім того, не взято до уваги, що останній, будучи особою без громадянства, з початком повномасштабного вторгнення та агресії російської федерації, разом із родиною та двома дітьми відкрито перетнув кордон у березня 2022 року, а у подальшому на законних підставах проживав у Німеччині, працевлаштувався там та пройшов навчання з володіння мовою; крім того, у володінні родини Агіняна наявний будинок у м. Знам`янка, що є їх постійним місцем проживання.

Учасники судового провадження, будучи належно повідомленими про дату і час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просив апеляційний розгляд проводити за його відсутності, висловився про законність оскаржуваного судового рішення, просив апеляційну скаргу захисту залишити без задоволення (заява № 212/26).

Обвинувачений ОСОБА_6 утримується в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», клопотань про безпосередню участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не направляв.

Від імені адвокатки ОСОБА_11 надійшло клопотання, в якому ставиться вимога перенести розгляд апеляційної скарги через незадовільний стан здоров`я автора заяви (заява № 205/25).

Проте, слід зауважити на таке.

Положення Кримінального процесуального кодексу України передбачають можливість подачі до суду процесуальних документів в електронній формі: наявна можливість подання документів за правилами, визначеними Кримінальним процесуальним кодексом України, сформованих в підсистемі «Електронний суд», або шляхом їх направлення на електронну пошту суду з накладенням електронного цифрового підпису (накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа, електронний цифровий підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора цього документа іншими суб`єктами електронного документообігу).

Як слідує зі змісту заяви, поданої 27.01.2026, її надіслано на електронну адресу Кропивницького апеляційного суду від імені адвокатки ОСОБА_11 у форматі IMG. jpeg і без кваліфікованого електронного цифрового підпису особи; документ, не завірений кваліфікованим електронним цифровим підписом, унеможливлює ідентифікацію особи як суб`єкта звернення; графічне зображення підпису у поданій заяві не слугує належним підтвердженням для встановлення особи, яка подала скаргу.

Крім того, положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Позаяк, причини, зазначені в заяві про відкладення апеляційного розгляду, - не можуть визнаватися поважними, оскільки вони не підтверджені документально (лікарняний лист, довідка з медичної установи тощо).

У цьому зв`язку колегія суддів, згідно із положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України, ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу без участі учасників судового провадження.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана ухвала слідчим суддею постановлена 16 грудня 2025 року. Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_5 подала до Кропивницького апеляційного суду 23 грудня 2025 року.

Враховуючи вимоги п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 та поновлення строку на апеляційне оскарження як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які вона посилається, як поважні.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: п. 1) залишити ухвалу без змін.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, безробітний, не має постійного джерела доходу.

Також судом враховується наступне.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 09.11.2019 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу у розмірі 88 100 гривень, яку за обвинуваченого вніс ОСОБА_7 .

У подальшому обвинувачений ОСОБА_6 припинив виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являтися на виклики суду, більш того, виїхав за межі України.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 24.10.2023 ОСОБА_6 та іншу особу, обвинуваченого у межах цього ж кримінального провадження, оголошено в міжнародний розшук каналами і можливостями Інтерполу, заочно застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а кримінальне провадження зупинено судом до розшуку обвинувачених.

За повідомленням начальника відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 16.12.2025 року за вих.№, обвинувачений ОСОБА_6 затриманий о 19:45 годині 15.12.2025 в смт. Краковець Львівської області. Наразі утримується в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)»

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, будучи особою без громадянства, без міцних соціальних зв`язків на території України, з огляду на дворічний строк перебування у розшуку (міжнародному розшуку), може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави, або вчинити спробу залишити територію країни).

Даний ризик є реальним.

Крім того, можливо допускати наявність ризику з боку ОСОБА_6 вчинення незаконного впливу на потерпілого та свідків, беручи до уваги насильницький склад злочину, шляхом залякування, погроз, психологічного тиску чи фізичного впливу, - з метою зміни показань, замовчування обставин, важливих для кримінального провадження, ненадання можливих викривальних показань.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, на даній стадії провадження не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання обвинуваченого під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.12.2025.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.12.2025 про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 13.02.2026 року, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4