УХВАЛА

про накладення арешту на майно

09 січня 2026 рокуСправа № 495/139/26
Номер провадження 1-кс/495/82/2026

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001586 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно,

встановив:

09.01.2025 до суду надійшло вказане клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб займається збутом наркотичних засобів серед військовослужбовців Сил оборони України, які виконують завдання в межах Білгород-Дністровського району, Одеської області.

Далі, 08.01.2026 проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та 08.01.2026 у період часу з 12:13 по 12:35 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв в якості оперативного покупця, на відкритій ділянці місцевості за адресою: вулиця Лікарняна, 1 в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одесьокї області добровільно видав працівникам поліції паперовий згорток газети у якому міститься речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка вилучена та упакована до сейф-пакету №NPU5074498.

Постановою слідчого від 08.01.2026 вказані речі визнані речовими доказами.

Слідчий в судове засідання не з`явився, в прохальній частині клопотання просив розгляд клопотання здійснювати за його відсутності.

Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами статей 131, 132 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч. 2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

В силу ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати зокрема правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з матеріалами провадження вилучені під час огляду місця події речі є майном, що відповідає критеріям речового доказу. Збереження речового доказу у незмінному стані є необхідним до встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даній категорії справ.

Метою накладення арешту на вилучене майно є збереження речових доказів (позбавлення права власника можливості розпоряджання та користування даним майном), та проведення подальшої судової експертизи.

Наведені слідчим мотиви арешту є виправданим втручанням у право власності особи з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, що правоохоронні органи повинні діяти оперативно, особливо коли мова йде про обмеження прав особи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на паперовий згорток газети у якому міститься речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка упакована до сейф-пакету №NPU5074498, вилучені 08.01.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведеного контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1