печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001433 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001433 від 18.07.2024 за підозрою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), а саме в умисному поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 цього Кодексу, вчиненому в установі виконання покарань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України.

Так, сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_5 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_5 », або «ОСОБА_5») засуджений за вчинення умисних особливо тяжких корисливих злочинів, а саме: 22.04.2011 Приморським районним судом м. Одеса за ч. 4 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна; 12.11.2013 Городянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 32, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Чернігівській області від 24 квітня 2014 вирок змінено та засуджено за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України до 9 років позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2019 року, 04 червня 2019 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 13 днів; 18.03.2021 Городянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ст. 68, 69, 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, 18.11.2022 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 6 років із додатковою мірою покарання у вигляді конфіскації майна.

Відтак, ОСОБА_5 відбуває покарання у місці позбавлення волі, а саме: Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, село Старі Бабани, вул. Шевченка, 110 з 15.12.2022.

Разом з цим, ОСОБА_5 , отримавши певний життєвий досвід, маючи організаторські здібності, лідерські якості, здобувши відповідний «авторитет» та «визнання» серед криміногенного елементу, що утримуються в місцях позбавлення волі, а також перебуває на волі, ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (таких як: час, місце, спосіб тощо), але не пізніше серпня 2024 року, в установі виконання покарань - ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», що розташована за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, село Старі Бабани, вул. Шевченка, 110 був визначений так званим «смотрящим» за «грою» та є утримувачем частини «злодійського общака», у тому числі так званих «чорних грошей» - тобто часткових (у невстановленій частці) відрахувань із загального обсягу отриманих від злочинної діяльності коштів, які спрямовувались на забезпечення злочинної діяльності, та які повинні за «злочинними традиціями» передаватись суб`єктам підвищеного злочинного впливу, у тому числі у статусі «вора в законі», а відтак - організовував розподіл таких коштів, тобто поширював злочинний вплив.

Одночасно з цим, отримавши статус «смотрящего», ОСОБА_5 зобов`язувався дотримуватися чітко визначених правил особистісної поведінки (так званих «понять») щодо взаємовідносин з іншими категоріями криміногенного світу та поширення свого злочинного впливу в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», зокрема взяв на себе повноваження: підтримувати «злодійські традиції» та вести списки обліку надходжень та витрат грошових внесків від представників злочинного середовища, а також від здійснення злочинної діяльності.

Зокрема, ОСОБА_5 перебуваючи в установі виконання покарань - ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», що розташована за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, село Старі Бабани, вул. Шевченка, 110, в період з серпня 2024 року по вересень 2025 року з метою розподілу грошових коштів, спрямованих на забезпечення злочинної діяльності, виведення їх з виправної колонії на волю, надавав вказівки ОСОБА_8 через його ( ОСОБА_8 ) банківський рахунок НОМЕР_1 (АТ КБ «ПриватБанк») знімати готівку та здійснювати підрахунки, зберігати грошові кошти, які в подальшому за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у різний період часу перевозив до місця проживання ОСОБА_9 (кримінальне прізвище « ОСОБА_9 »), що має статус «положенця» (може приймати рішення від імені суб`єкта підвищеного злочинного впливу «вора в законі»), та є суб`єктом злочинного впливу, за адресою АДРЕСА_1 , де передавав їх особисто ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_8 у вказаний період часу та у вказаний спосіб і місце перевіз ОСОБА_9 грошових коштів на загальну суму 1 074 500 гривень, зокрема: 05.11.2024 - 299 500 гривень, 08.02.2025 - 280 000 гривень, 15.05.2025 - 251 000 гривень та 12.08.2025 - 244 000 гривень.

У свою чергу ОСОБА_9 маючи ієрархічний вплив та довіру, користуючись авторитетом в кримінальному середовищі, приймав участь в організації розподілу грошових коштів, що виражалось у зберіганні та передачі їх довіреній особі ОСОБА_11 , який за допомогою послуг «Western Uniоn» здійснював перекази цих грошових коштів для подальшої передачі суб`єкту підвищеного злочинного пливу «вору в законі».

Таким чином, 09.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий зазначає, що обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються зібраними у ході здійснення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Також, сторона обвинувачення зазначає, що на даний час існує сукупність підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обгрунтовується, тим, що підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Також, враховуючи, що підозрюваний неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів (що може значно вплинути на майбутню міру покарання у разі визнання винним) та враховуючи специфіку інкримінованого йому злочинну має сталі зв`язки із криміналітетом, перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Цей ризик також підтверджується і тим, що підозрюваний не є громадянином України та може безперешкодно виїхати за кордон;

- існують ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, вказаний ризик обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення вищевказаних злочинів, всіх епізодів вчинення групою осіб злочинів, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжких злочинів підозрюваний, може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування. Також існує ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, який може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, перебуваючи на волі підозрюваний зможе попередити інших учасників групи осіб, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином;

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Зазначений ризик, також підтверджується тим, підозрюваний перебуваючи в статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, мав у підпорядкуванні осіб, на яких здійснювався вплив, у зв`язку з чим існують ризики вчинення такими особами за вказівкою підозрюваного, а також самим підозрюваним протиправних дій по відношенню до учасників кримінального провадження;

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний є неодноразово судимою особою за різні злочини, у тому числі насильницькі, тяжкі та особливо тяжкі, а також може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як тривалість вчинення вищевказаного злочину вказує на систематичний характер неправомірних дій підозрюваного, необхідності в отриманні джерела доходів, для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення фактичні обставини злочинів, інкримінованих підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від досудового розслідування та суду, а також для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні.

Посилаючись на дані обставини, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001433 від 18.07.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, з урахуванням думки учасників провадження, та з метою оперативності розгляду судового провадження, забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 при розгляді клопотання слідчого, визнано можливим провести судове засідання в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відеоконференції.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що підозра є необгрунтованою, у матеріалах клопотання відсутні докази причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення. Також зазначив, що підозрюваний позитивно характеризується за місцем відбування покарання та став на шлях виправлення. Просив відмовити в задоволенні клопотання, або визначити відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001433 від 18.07.2024 за підозрою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), а саме в умисному поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 цього Кодексу, вчиненому в установі виконання покарань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України.

09.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 Кримінального кодексу України /а.м. 196-200/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучено до матеріалів клопотання, а саме: протоколами про результати проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи від 12.03.2025 та 27.05.2025 /а.м. 24-122/, висновоком експерта від 09.05.2025 № СЕ-19-25/24847-ЛД /а.м. 151-183/, висновком експерта від 25.06.2025 № СЕ-19-25/26648-ВЗ, за результатами судової експертизи відео-, звукозапису /а.м. 135-148/.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Окрім цього, слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

На думку слідчого судді, така суворість та безальтернативність покарання може спонукати особу переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім цього, слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, специфіку інкримінованого йому кримінального прравопорушення, те, що підозрюваний не є громадянином України та може безперешкодно виїхати за кордон.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Відтак, ризик втечі підозрюваного, на думку слідчого судді, виключати не можна, з урахуванням обставин провадження та особи підозрюваного, а тому доводи сторони обвинувачення є доцільними.

Доводи слідчого щодо ризику знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є обгрунтованими, оскільки не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення вищевказаних злочинів, всіх епізодів вчинення групою осіб злочинів, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжких злочинів підозрюваний, може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування, а тому ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявним.

Посилання слідчого на ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доцільними, оскільки підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Зазначений ризик, також підтверджується тим, підозрюваний перебуваючи в статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, мав у підпорядкуванні осіб, на яких здійснювався вплив, у зв`язку з чим існують ризики вчинення такими особами за вказівкою підозрюваного, а також самим підозрюваним протиправних дій по відношенню до учасників кримінального провадження.

Так, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність існування даного ризику.

Також, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п. 4 ч. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обгрунтованими, оскільки підозрюваний є неодноразово судимою особою за різні злочини, у тому числі насильницькі, тяжкі та особливо тяжкі, а також може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення та вчиняти дії для перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні, так як тривалість вчинення вищевказаного злочину вказує на систематичний характер неправомірних дій підозрюваного, необхідності в отриманні джерела доходів, для забезпечення його життєдіяльності.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

З врахуванням встановлення наявності обґрунтованої підозри та доведеності існування ризиків стороною обвинувачення, слідчий суддя враховуючи вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , та те, що він раніше судимий та наразі підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, прийшов до висновку про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання слідчого, прокурора та застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08.01.2026.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Враховуючи дані норми кримінального процесуального закону та обставини інкримінованих підозрюваному діянь, їх наслідки, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 180, 182, 183, 184, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначати.

Строк тримання під вартою обраховувати з 11.11.2025 та до 08.01.2026.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1