Справа № 214/2470/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000302 (№0001357) щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні надав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що існують ризики, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, думку прокурора, обвинувачена може переховуватися від суду, з огляду на вид та міру покарання, яке може буде їй призначене, у разі визнання винною у пред`явленому обвинуваченні. Окрім того, прокурор просить прийняти до уваги, що ОСОБА_4 офіційно не працює, тобто не має законних, належних та достатніх коштів для існування. До того ж, ОСОБА_4 13.10.2025 була оголошена в розшук ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, через систематичні неявки в судові засідання. Також, прокурор вважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показів. Окрім того, на думку прокурора, обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, остільки раніше вже притягалася до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину. Прокурор вважає, що запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливе, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор, в судовому засіданні, підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задовольнити.

Обвинувачена та захисник, кожна окремо, при вирішенні клопотання прокурора, покладалися на розсуд суду.

Вислухавши думки сторін судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 строком на 60 днів, виходячи з такого.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років та умисного тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_4 : переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілу у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, існує ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду, з огляду на вид та міру покарання, яке може буде їй призначене, у разі визнання винною у пред`явленому обвинуваченні. Окрім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 офіційно не працює, тобто не має законних, належних та достатніх коштів для існування. До того ж, окремо суд наголошує, що ОСОБА_4 13.10.2025 була оголошена в розшук ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, через систематичні неявки в судові засідання.

Також, суд вважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показів. До того ж, відповідно до ст.221 КПК України, остання має право ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, а отже, знатиме анкетні дані свідків та їх місця проживання, які допитані у цьому провадженні, але яких не допитано в суді, тому може вплинути на них з метою примушування до зміни показів.

Окрім того, на думку суду, обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, остільки раніше вже притягалася до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів. Також, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 офіційно не працює, тобто не має джерел доходу, остання може продовжити свою злочинну діяльність або вчинити інші злочини.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про стійку антисоціальну направленість поведінки обвинуваченої, небажання ставати на шлях виправлення, а отже, приводять до висновку про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на необхідність продовження обраного щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останньої.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Отже, за таких обставин, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 315, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03.04.2026.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 05.02.2026.

Суддя ОСОБА_1