КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пагурці Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 04 лютого 2023 року, близько о 19 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Сергія Москаленка в м. Бровари Київської області, в напрямку від вул. Олімпійська до вул. Володимира Великого, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001. Продовжуючи свій рух, під час з`їзду з проїзної частини вулиці Сергія Москаленка на прилеглу територію будинку за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Сергія Москаленка, буд. 25/1, ОСОБА_6 не надав дорогу пішоходу, який рухався по вулиці Сергія Москаленка та перетинав заїзд до прилеглої території справа наліво відносно напрямку з`їзду автомобіля, чим порушив п. 10.2. Правил дорожнього руху України. В результаті таких порушень положень ПДР ОСОБА_6 допустив наїзд правою передньою боковою частиною керованого ним автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді розлитого синця та підшкірної гематоми в області лівого плечового суглобу та лівого плеча, закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки. Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. б) п. 2.3 та п. 10.2. Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу, що в даному кримінальному провадженні наявні два обвинувальні акти, затверджені одним прокурором, але різні за змістом, при цьому зміни обвинувачення в судовому засіданні не відбувалося, а ОСОБА_6 був ознайомлений лише з одним з обвинувальних актів. Звертає увагу, що викладення двох обставин, які підлягають доказуванню - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, істотно відрізняються у повідомленні про підозру й обвинувальному акті, врученому обвинуваченому та обвинувальному акті, направленому до суду. Зауважує, що в обвинувальному акті, який був вручений ОСОБА_6 невірно вказані реєстраційний номер автомобіля, стать та прізвище потерпілого, місце скоєння наїзду на пішохода, тілесні ушкодження, які отримав потерпілий. Наголошує, що усталена судова практика свідчить про те, що випадки, коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру, мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 04.02.2023 у вечірню пору доби діти попросили його підвезти їх на автобус. Зауважив, що він був тверезий. При заїзді на парковку, яка розташована по вул. Москаленка в м. Бровари, на невеликій швидкості, приблизно 5 км/год, він відчув сильний удар в лобове скло і зупинився. Зазначив, що на вулиці було темно, а жодного освітлення дороги не було. Жодних пішоходів на вулиці не було. Зупинившись, він побачив, що на відстані трьох метрів від автомобіля на асфальті лежала людина і трималась за руку. Після цього він вийшов з машини та намагався надати допомогу потерпілому, щоб той підвівся, а потім повіз його у лікарню. Завдану потерпілому шкоду він не відшкодував.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколі огляду дорожньо-транспортної пригоди від 04.03.2023; протоколі огляду автомобіля марки ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_1 від 04.03.2023; протоколі проведення слідчого експерименту від 25.10.2023; висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 на стан сп`яніння від 04.02.2023; висновку судово-медичної експертизи по обстеженню ОСОБА_8 №52 від 28.02.2023; висновку судової інженерно-технічної експертизи №19/111/12-1/37055 від 23.06.2023; висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/57924-ІТ від 27.10.2023.

На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме - в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт, що надійшов до суду, істотно відрізняється за змістом від обвинувального акту, який був вручений обвинуваченому.

Прокурор, який брав участь судовому засіданні, пояснив, що такі відмінності зумовлені тим, що обвинуваченому було помилково вручено черновий варіант обвинувального акту, його неостаточна версія.

Проте, на думку колегії суддів, скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції є юридично недоцільним, адже усунення вказаного порушення є неможливим.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору у суду першої інстанції немає, адже обвинувальний акт, який надійшов до суду в повній мірі відповідає вимогам ст.291 КПК України.

При цьому колегія суддів вважає, що така помилка не обмежила право обвинуваченого на захист та не є підставою для скасування вироку, оскільки обвинувальний акт проголошувався прокурором в судовому засіданні, після чого обвинувачений повідомив, що обвинувачення йому зрозуміле, дав показання по суті обвинувачення та не клопотав про необхідність вручення йому копії обвинувального акту та надання строку для ознайомлення.

В силу ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

порушено правила підсудності;

у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У апеляційній скарзі захисник не зазначає про допущення судом першої інстанції будь-якого порушення з числа вказаних в ч.1 ст.415 та п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.

За результатами апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2025 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3