У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/273/26

№ 1-кс/183/78/26

13 січня 2026 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 00000040 від 12.01.2026, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю міста Новомосковськ, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації,який проходив військову службу на сапера й інженерно-саперного відділення 1 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованогота проживаючого заадресою: АДРЕСА_1 ,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора

ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 -

У С Т А Н О В И В:

13.01.2026 до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотанняслідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 00000040 від 12.01.2026, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією на особливий період, проходячи її на посаді сапера 1 інженерно-саперного відділення 1 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 09.10. 2025 самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі населеного пункту Низі Сумської області, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 12 січня 2026 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

12.01.2026 ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затриманий, та в той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Обґрунтовуючи обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що на думку слідчого, виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи підозрюваної та тримання її під вартою як виключну міру запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні, не заперечуючи обставин, викладених у повідомленні про підозру, не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник ОСОБА_6 , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Встановлено, що у провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №00000040 від 12.01.2026 за за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

12.01.2026, ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано, та в той же день,12.01.2026, йому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицієюпрокурора, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Також слідчий суддя погоджується з позицією слідчого та прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

На думку слідчого судді, також ж є доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі, ураховуючи режим воєнного стану та особливості вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, має можливість продовжити вчинювати злочини.

Водночас, слідчий суддя вважає ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведеними, оскільки слідчий обґрунтовує наявність цього ризику припущенням.

В той же час, недоведеність цього ризику, ураховуючи вказане вище, не є суттєвою підставою, яка впливає на вирішення клопотання в цілому.

Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційного джерела доходу не має. Також слідчий суддя враховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий.

Також слідчий суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжним заходом, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що з урахуванням попередньої кваліфікації дій, у яких підозрюється ОСОБА_4 як військовослужбовець, за ч.5 ст.407 КПК України, є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст.407 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний не надав доказів про можливість внесення застави, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення підозрюваному розміру застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183,184,186, 194, 309 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Самарівського РВПР ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 00000040 від 12.01.2026 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новомосковськ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 12.03.2026 року включно.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08:30 годині 14.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1