Провадження № 11-кп/811/542/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 травня 2025 року,-

встановила:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 тисячі гривень.

Заставу, внесену ОСОБА_10 в сумі 181600 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот) гривень, сплачену згідно з квитанцією №ПН1681609 від 17.09.2024, повернути останній.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді комерційного директора ТОВ «КІМАК», усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, у період з 01.07.2024 по 16.09.2024 одержав для себе неправомірну вигоду у розмірі 1050 доларів США (згідно з курсом Національного банку України становило 43094,28 гривень) від представника ТОВ «АСТИОН» ОСОБА_11 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме за вплив на прийняття рішення щодо безперешкодного та швидкого розмитнення вантажу ТОВ «АСТИОН» службовими особами ВМО №2 МП «Львів-Південний».

Таким чином, ОСОБА_6 одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України.

На вирок суду прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 тисяч гривень. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 2 тисячі неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 34 тисячі гривень, залишив поза увагою те, що розмір фактично отриманої обвинуваченим неправомірної вигоди становив 1050 доларів США (за курсом Національного банку України - 43094,28 гривень), що суперечить положенням ч. 2 ст. 53 КК України.

Звертає увагу, що судом першої інстанції при визначенні розміру штрафу не враховано майновий стан обвинуваченого та не мотивовано чому покарання у виді саме мінімального штрафу буде достатнім для виправлення обвинуваченого та справедливим.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити таку, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу частково, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційних вимог, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які наведені у вироку, крім того суд дав діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 369-2 КК України є правильною так як він одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, передбачених ч.2 ст. 369-2 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується апеляційної скарги прокурора у справі про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку, при визначенні розміру призначеного покарання у виді штрафу, безпідставно не застосовано вимоги ч. 2 ст. 53 КК України, то колегія суддів дійшла до наступного.

Санкцією ч.2 ст.369-2 КК України, за вчинення цього кримінального правопорушення, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положенням ч. 2 ст. 53 КК України передбачено, що розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.4 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, або застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при призначення міри покарання залишив поза увагою те, що розмір фактично отриманої обвинуваченим неправомірної вигоди становив 1050 доларів США (за курсом Національного банку України - 43094,28 гривень), відтак призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 2 тисячі неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 34 тисячі гривень, суперечить положенням ч. 2 ст. 53 КК України.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що порушення кримінального процесуального закону, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор при апеляційному розгляді знайшли своє підтвердження.

У зв`язку з необхідністю погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню із постановленням вироку апеляційним судом.

Згідно ч.1 п.2 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Призначаючи в суді апеляційної інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України та обставини, встановлені судом першої при призначенні покарання, які в апеляційній скарзі не оспорюються. Покарання у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у відповідності до чинного законодавства, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 615, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Врешті вирок залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4