Справа №766/4565/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором у провадженні - прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Возсіятське Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділенням ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000022 від 3 січня 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді старший оператор 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «матрос», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.2, 11, 16, 49 і 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, 12 листопада 2023 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокувалась АДРЕСА_2 , та як наслідок, тимчасово ухилився від проходження військової служби з 12 листопада 2023 року по теперішній час, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

19.12.2025 у відповідності до ст.ст. 40, 42, 135, 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчинення кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами службового розслідування; протоколом допиту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В ході виконання доручення наданого оперативному підрозділу до СВ Херсонського РУП надійшли матеріали з яких вбачається, що в ході проведення оперативно- розшукових заходів спрямованих на знаходження ОСОБА_4 , останній проживає за адресою : АДРЕСА_1 , на телефонні дзвінки за номером телефону НОМЕР_2 не відповідає, двері до будинку не відчиняє, переховується від органів досудового розслідування.

З метою забезпечення належного виклику підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 135 КПК України, дружині останнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вручено повістки про виклик на наступні дати: 23.12.2025, 24.12.2025, 25.12.2025, до слідчого відділення Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області для участі у проведенні допиту в якості підозрюваного, а також проведенні інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000022 від 3 січня 2024 року а також примірник повідомлення про підозру у зв`язку з відсутністю підозрюваного за місцем його можливого перебування на момент здійснення виклику.

Разом з тим на вказані дати та час ОСОБА_4 не прибув до слідчого для здійснення допиту його в якості підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надав.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 показала, що дійсно має чоловіка ОСОБА_4 , який з нею не проживає протягом кількох місяців. Вона показала, що їй відомо про те, що її чоловік залишив місце несення служби в зв`язку з відмовою від виконання завдань в іншому районі.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_4 , переховується від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим його місцезнаходження слідству невідоме, на зв`язок не виходить. Військову частину НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_4 , на даний момент самовільно залишив.

У зв`язку із не встановленням фактичного місця перебування ОСОБА_4 та наявності достатніх підстав вважати, що останній переховується від органів досудового розслідування, що позбавило можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру від 19.12.2025 у день його складання, таке повідомлення було вручено його дружині ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4

26.12.2025 року у відповідності до положень ст. 281 КПК України, ОСОБА_4 , оголошено в розшук у зв`язку із невідомим місцезнаходженням підозрюваного та у зв`язку з тим, що підозрюваний не з`являється без поважних причин на виклик слідчого. Проведеними слідчими діями та іншими заходами встановити точне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , не надалося можливим, у зв`язку з чим відповідною постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук, та до теперішнього часу проведеними слідчими розшуковими (гласними) діями та іншими заходами встановити його місцезнаходження не надалося можливим.

З метою досягнення дієвості вказаного кримінального провадження виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років у зв`язку із чим у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин буде в майбутньому переховуватись від органів досудового розслідування.

Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину, у подальшому, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, та може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду,може зникнути з місця постійного мешкання до іншої місцевості, країни, у зв`язку з чим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Отже, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у такий спосіб може та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджаючи таким чином встановленню істини по справі.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду.

Наступний ризик, який вказує на необхідність застосування до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід, є ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 будучи в минулому військовослужбовцем військової частини, перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати вплив на інших військовослужбовців, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, у тому числі за допомогою засобів зв`язку, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі, підлеглих тощо.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, дії підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, ухилятися від проходження військової служби, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності цього ризику необхідно врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_4 знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Враховуючи вищевикладене, необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний пояснив, що проживає місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Є військовослужбовцем за призовом. Раніше судимий за крадіжку. Частково визнає свою причетність до злочину, в якому підозрюється, оскільки його почали готувати до висадки на лівий берег у с. Кринки, він не захотів туди переправлятися, бо злякався про що сказав командиру, який вивіз його з місця служби до Миколаївської області. Офіційно не працевлаштований, проте займається ремонтами, має дохід близько 80000 грн. на місяць. Має заощадження. Дружина працює вчителем у школі. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник вважав, що ризики, які вказані у клопотанні є необґрунтованими. Так, свідки у провадженні є військовослужбовцями і доступ до них у підозрюваного відсутній, тому він на них не впливатиме. Після залишення ОСОБА_11 повернувся до місця реєстрації. Він одружений, має неповнолітніх дітей. Таким чином, підозрюваний не переховувався та не має такого наміру. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення взагалі не доведений. Просив застосувати до його підзахисного заставу, як альтернативний запобіжний захід, у мінімальному розмірі, оскільки ОСОБА_11 не працевлаштований, має дохід від випадкових заробітків.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 19.12.2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке того ж дня в порядку ст. ст. 135, 136 КПК України вручене дорослому члену сім`ї підозрюваного, а саме його дружині ОСОБА_10 , що підтверджується її підписом.

У відповідності із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Згідно глави 11 КПК України, а саме ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У відповідності із ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, слідчим вжито всіх заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Крім того, 14.01.2026 року повідомлення про підозру вручене ОСОБА_4 особисто, що підтверджується його розпискою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами службового розслідування; протоколом допиту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

26.12.2025 року ОСОБА_4 оголошено в розшук.

12.01.2026 року слідчим суддею надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.01.2026 року ОСОБА_4 був затриманий на підставі вказаної ухвали слідчого судді.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, перебував в розшуку та не з`являвся за викликами слідчого, згідно його пояснень знав про те, що його розшукують у зв`язку з чим переховувався у будинку тещі, а беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доказів існування інших ризиків прокурором не надано.

Згідно із вимогами ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть бути застосовані до підозрюваного.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407 Кримінального кодексу України.

Таким чином, невизначення застави є правом, а не обов`язком слідчого судді.

З огляду на пояснення підозрюваного щодо матеріального стану, наявності у ньогоо цінного нерухомого майна, а саме квартири у м. Кривий Ріг, обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава має бути визначена в межах ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 133120 грн. (тобто 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

При цьому, слідчий суддя враховує, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

У разі внесення застави слід зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Строк тримання під вартою обчислюється слідчим суддею з урахуванням зупинення та відновлення досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-205, 207, 208, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою».

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 27.02.2026 року (включно).

Визначити заставу у розмірі 133120 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця несення служби.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 27.02.2026 року (включно).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора, в якому утримується підозрюваний.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа слідчого ізолятор негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1