Провадження № 11-кп/824/2776/2026Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 29 вересня 2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002384 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.308 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків,

В С Т А Н О В И Л А:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.308 КК України.

Ухвалою суду зі стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт повернутий прокурору для приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Мотивуючи ухвалу, суд послався на порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України, так як вважає, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 суперечливо зазначені всі обов`язкові складові формулювання обвинувачення, які мають містити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та відповідати наведеній стороною обвинувачення правовій кваліфікації.

Судом також зазначено, що епізоди злочинної діяльності за ч.3 ст. 308 КК України, які інкримінуються ОСОБА_8 , описано лише датами та не вказані фактичні обставини вчинених ОСОБА_8 дій, які, на думку сторони обвинувачення, носять протиправний характер та які підлягають доказуванню, тому формулювання обвинувачення в цій частині є неконкретним та незрозумілим.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинуваченняіз зазначенням часу, місця, способу, форми вини, мотиву, мети та інших обставин, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правову кваліфікацію - формулу кваліфікації дій обвинуваченого з посиланням на статті (частини статті) Особливої частини КК України та юридичне формулювання обвинувачення відповідно до закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції лишив поза увагою повне формулювання обвинувачення за ч.3 ст.308 КК України, яке інкримінується ОСОБА_8 , яке передувало зазначеній в ухвалі його частини.

Зазначає, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до продовжуваного кримінального правопорушення, яке мало початок з 19.04.2024 року та закінчилося 21.07.2025 року, оскільки характеризується єдиним умислом , направленим на отримання 2100 таблеток медичного препарату, який містить наркотичний засіб «метадон».

Вважає, що суд вийшов за межі повноважень під час з`ясування обсягу обвинувачення,оскільки вказане питання є компетенцією виключно прокурора.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга непідлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК, для чого суд має встановити невідповідність такого обвинувального акту положенням цієї статті.

Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , не відповідає вимогам КПК України.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що обвинувальний акт поданий до суду не містить відомостей щодо формулювання ОСОБА_8 обвинувачення за подіями 29.04.2024, 04.05.2024, 13.05.2024, 20.05.2024, 28.05.2024, 02.06.2024, 10.06.2024, 19.06.2024, 30.06.2024, 09.07.2024, 20.07.2024, 28.07.2024, 05.08.2024, 14.08.2024, 21.08.2024, 29.08.2024, 08.09.2024, 17.09.2024, 29.09.2024, 03.10.2024, 11.10.2024, 22.10.2024, 31.10.2024, 11.11.2024, 19.11.2024, 03.12.2024, 15.12.2024, 25.12.2024, 07.01.2025, 14.01.2025, 23.01.2025, 28.01.2025, 04.02.2025, 21.02.2025, 03.03.2025, 07.03.2025, 15.03.2025, 20.03.2025, 26.03.2025, 07.04.2025, 22.04,2025, 01.05.2025, 13.05.2025, 22.05.2025, 31.05.2025, 11.06.2025, 20.06.2025, 30.06.2025, 11.07.2025.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч.1 ст.337 КПК України).

Разом з тим, під час судового розгляду справи суд, згідно ст.348 КПК України зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого, конкретизованого обвинувачення, в тому числі правової кваліфікації дій обвинуваченого, позбавляє суд виконати вказану норму закону.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення порушено законодавчо визначене положення (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України), про те, що обвинувачення має бути індивідуалізоване і містити передбачені законом відомості щодо конкретних злочинних діянь особи, в даному випадку обвинуваченого.

Зазначені недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у суду повноважень на стадії підготовчого судового засідання давати оцінку обсягу висунутого обвинувачення є непереконливими, оскільки суперечать вимогам п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Колегія суддів також зауважує, що за змістом ч.2 ст.32 КК України продовжуваним кримінальним правопорушенням є кримінальне правопорушення, що складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним умислом.

Кваліфікація діяння як продовжуваного кримінального правопорушення не звільняє орган досудового розслідування від зазначення у формулюванні обвинувачення, що викладається у обвинувальному акті, обставин вчинення кожного з тотожних діянь, які, на думку прокурора, об`єднані єдиним умислом, направленим на незаконне заволодіння шахрайським шляхом таблетками, що містять наркотичний засіб «метадон», у кількості 2100 шт.

Враховуючи те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Доводів, якими б спростовувалися висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга прокурора не містить.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 0002384 по обвинуваченню ОСОБА_8 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.308 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя