Провадження 1кп/522/3399/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001710 від 24.06.2017 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник Одеського (Біляївського) району Одеської області, громадянина України, українця, маючого неповну середню освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.06.2003 Біляївським р/с Одеської області за ч. 2 ст. 188, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років п/в, ст. 75 КК України - 3 роки;

-23.07.2009 Приморським р/с м. Одеси за ч. З ст. 289, ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця п/в;

- 15.10.2013 Біляївським р/с Одеської області за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років п/в, ст. 75 КК України - 3 роки і/с. 27.06.2014 знятий з обліку КВІ на підставі ухвали Біляївського р/с Одеської області від 04.06.2014 року, згідно ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію в 2014 році»;

-01.12.2016 Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 1 року 2 місяців п/в. Звільнився 17.03.2017 у зв`язку з відбуттям покарання,

-12.08.2022 Теплодарським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, ст. 75 КК України 2 роки. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.11.2022 призначиено новий вирок, яким призначено покарання виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вирок Теплодарського міського суду Одеської області скасовано в частині призначення покарання;

- 09.11.2022 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України строком на 3 роки. Зміна вироку Малиновським районним судом м. Одеси 07.11.2024 визначено покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, за наступних обставин.

24.06.2017 року в денний час ОСОБА_3 , рухаючись в якості пасажира на мопеді марки «Honda» зі своїм знайомим - ОСОБА_6 , по вулиці Тираспольська кут вилиці Кузнечна в місті Одесі, побачив жінку - ОСОБА_5 , яку сплутав зі своєю знайомою, з якою перебував у неприязних відносинах.

В цей час, у ОСОБА_3 , внаслідок неприязних відносин, виник злочинний намір, щодо спричинення тілесних ушкоджень вказаній жінці.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_3 попросив ОСОБА_6 зупинити мопед. Далі, 24.06.2017, приблизно о 13:15 годині, ОСОБА_3 підійшов із-за спини до ОСОБА_5 , яка знаходилась біля будинку № 44 по вулиці Кузнечна в місті Одесі, та бризнув останній в обличчя газовим балончиком, марку якого не встановлено. Після чого, ОСОБА_3 відтягнув ОСОБА_5 до воріт будинку № 44 по вулиці Кузнечна в місті Одесі, де умисно наніс останній численні удари кулаками в область голови та тулуба.

Згідно висновку експерта № 1498 від 26.07.2017 року у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: синці повік правого та лівого ока, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи; по одному синцю шиї, правої кисті, лівого плеча і передпліччя, в ділянці обох колінних суглобів, які згідно п. 2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення скрився.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України,- у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечувала щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Стаття 49 КК України регламентує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності. Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 286 КПК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Разом з тим КПК України вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Одночасно слід відмітити, що вирішення питання, пов`язаного із положеннями ст. 49 КК України, не залежить від відношення обвинуваченого до інкримінованого кримінального правопорушення.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, подія якого мала місце 24.06.2017.

Згідно ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі.

За наведеного, у даному кримінальному провадженні 24.06.2019 повинен був закінчився двохрічний строк давності, передбачений зазначеними нормами.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до сталої практики вчинення особою в межах передбаченого частиною першою статті 49 КК України строку нового злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад два роки не нівелює диференційованого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за попередній злочин. У цьому разі термін, передбачений частиною першою статті 49 КК України, переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину.

Кримінальні правопорушення за вироками Теплодарського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України та Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 за ч. 2 ст. 263 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 28.02.2029, 01.03.2019 та 04.05.2020.

З урахуванням викладеного станом на момент постановлення ухвали диференційований строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК україни сплив.

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 ОСОБА_3 у даному кримінальному провадження оголошено у розшук.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22) міститься висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

З урахуванням викладеного загальний строк звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України також сплив.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи наведене вище, суд вважає клопотання обвинуваченого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню і приходить до переконання про можливість закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, відповідно ст. 49 КК України, керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001710 від 24.06.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази: DVD-R диски з відео-файлами зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжного захід у виді особистого зобов`язання втратив силу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду буде проголошено 22.10.2025 о 16 годині 20 хвилин

Суддя ОСОБА_7