Дата документу 21.01.2026Справа № 554/7/26
Провадження № 1-кс/554/1309/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000353 від 06.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначила, що СВ УСБУ в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000353 від 06.11.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поширення інформації про місце перебування спільних груп та екіпажів співробітників Полтавського РТЦК та Полтавського РВ ГУНП в Полтавській області здійснюється окремими мешканцями Полтавської області через Інтернет-сервіс (мессенджер) «Viber», в якості активних учасників груп та адміністраторів.

В ході виконання доручення, в порядку ст.ст.39-41 КПК України, оперативним підрозділом отримано інформацію, що до вказаної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який безпосередньо, через можливості власного аканту, зареєстрованого під мережевим ім`ям « ОСОБА_5 », поширює у чаті загальнодоступної Viber-спільноті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », текстові повідомлення щодо місць знаходження спільних груп та екіпажів співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 та Полтавського РВ ГУНП в Полтавській області, з метою інформування громадян, які підлягають військовому обліку та призову, для можливості їх ухилення від мобілізації.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_4 , здійснює доступ до глобальної мережі Інтернет та адміністрування вищевказаного акаунту через можливості мобільних терміналів, з використанням особистого мобільного телефону за номером сім-картки: НОМЕР_1 та ПЕОМ, що встановлений за місцем його фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

13.01.2026 у період часу на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтава від 02.01.2026 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 14 Pro Max (IMEI НОМЕР_2 ).

Вищевказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідно провести його огляд та комп`ютерно-технічну експертизу, оскільки він може містити відомості, що не можуть бути виявлені слідчим самостійно.

Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій та в подальшому збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вилучений в ході обшуку 13.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 мобільний телефон Iphone 14 Pro Max (IMEI НОМЕР_2 ).

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилася, одночасно з клопотанням надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Власниця майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав.

Разом із цим, у матеріалах клопотання міститься заява ОСОБА_4 від 13.01.2026 року, в якій останній зазначив, що не заперечує проти накладення арешту на вилучений в нього мобільний телефон Iphone 14 Pro Max. Клопотання прохав розглядати за його відсутності.

Неприбуття власника майна в судове засідання згідно з положеннями ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Прокурором доведено, що вилучений в ході обшуку 13.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 мобільний телефон Iphone 14 Pro Max (IMEI НОМЕР_2 ), належний ОСОБА_4 , є доказом злочину, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучений в ході обшуку 13.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон Iphone 14 Pro Max (IMEI НОМЕР_2 ), - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1