Справа № 991/9377/25
Провадження 1-кс/991/9461/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у недотриманні вимог ст. 214 та ст. 480-1 КПК України щодо організації і сприяння внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за подвійною заявою за № 975 і № 976/2 від 05.09.2025,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшла вказана скарга за № 989-ВАКС від 12.09.2025, у якій ОСОБА_3 просить:

зобов`язати детективів Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) діяти по ст. 214, ч. 2 ст. 218, ст. 480-1 КПК України, проінформувати стосовно знищення ОСОБА_4 документів заяв № 975 та № 976/2, в порушення названих норм КПК України, та зобов`язати направити особисто Генеральному прокурору в порядку ст. 480-1 КПК України про заявлені резонансні власні злочини Генерального прокурора України ОСОБА_5 , методом самообслуговування власних злочинів в ЄРДР з поданої повторної заяви № 975-976/2 від 05.09.2025, а також проінформувати про виконання детективами НАБУ вимог вказаних цих норм КПК України;

одночасно особами НАБУ внести відомості по ст. 383 КК України «мої особисті злочини», як це виконувала детектив ОСОБА_6 раніше 6-ть разів, по подвійному повідомленню ОСОБА_3 про злочини Генерального прокурора України ОСОБА_7 на супутніх службових злочинах покривачів покриття виконавця вбивства.

Разом з тим, ОСОБА_3 наголосив, що або він, або ОСОБА_8 , або виконавець вбивства його брата-близнюка ОСОБА_9 і його матір-замовниця вбивства руками сина, або детективи НАБУ: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , та їх чисельні співучасники у службових злочинах по НАБУ ( ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і його нові заступники), саботуючи на посадах свої службові обов?язки, як мародери державного бюджету по НАБУ, повинні понести кримінальні покарання за ознаками вже власних злочинів. На переконання ОСОБА_3 , злочин виконавця вбивства брата скаржника і покривачів самих покривачів виконавця покриває Генеральна прокуратура понад 22.5 роки, при ініціюванні понад 2-х тисячах супутніх кримінальних проваджень.

Вказану скаргу прийнято слідчим суддею та призначено до розгляду на 15.09.2025, про що належним чином повідомлено учасників. У судовому засіданні 15.09.2025 оголошувалась перерва до 16.09.2025.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , діючи з особистих мотивів як потерпілий у зв`язку із не розкриттям злочину слідчими органами щодо вбивства його брата-близнюка ОСОБА_15 , а також як викривач корупційних злочинів навколо цього вбивства, повністю підтримав викладені у скарзі вимоги. Так, за твердженнями скаржника, немає жодного реагування зі сторони органу досудового розслідування на його неодноразові заяви щодо злочинів, у тому числі за заявами № 975 і № 976, ані по закону по зверненню громадян, ані так. ОСОБА_3 наголошує на тому, що таке відношення є неприпустимим та протизаконним зі сторони органу досудового розслідування, враховуючи, що заяви по ст. 214 КПК України розглядаються взагалі у 24 години. Однак, як стверджує ОСОБА_3 , Генеральний прокурор відмовляється вносити відомості за ст. 214 КПК України, не дивлячись на наявність ухвали Печерського районного суду м. Києва про внесення відомостей до ЄРДР про заявлені службові злочини по заявам № 972, 972/2 та заявам № 973, 967/4 по груповим резонансним службовим злочинам. Тож з огляду на такі обставини, це і стало підставою для звернення ОСОБА_3 до слідчого судді ВАКС зі скаргою з цього приводу.

Детектив НАБУ у судове засідання не прибув та жодних пояснень чи заперечень не надав, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Слідчий суддя, вважає за можливе розгляд скарги проводити за відсутності детектива НАБУ, оскільки його відсутність відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Заслухавши думку скаржника ОСОБА_3 , вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 25.07.2025 та повторно 05.09.2025 ОСОБА_3 одночасно звернувся до Генерального прокурора ОСОБА_16 , в порядку ст. 480-1 КПК України, та директора НАБУ ОСОБА_17 , в порядку ст. 214, ч. 2 ст. 218, ст. 480-1 КПК УкраїниКПК України, із заявою № 975 і № 976/2 з вимогами про внесення відомостей Генеральним прокурором України ОСОБА_18 до ЄРДР виключно з тексту заяви № 975-976 від 05.09.2025 та минулої від 24.05.2025 з повним дотриманням вимог п.8 ч. 2 Розділу II «Положення про ведення ЄРДР» і вимог ч. 5 ст. КПК України, зазначивши при цьому, статуси потерпілих за абз.2 п. 2 ст. 55 КПК України, та повідомивши Верховний Суд у розумінні ст. 480-1 КПК України. Окрім того, заявник вимагав врахувати Генеральному прокурору України ОСОБА_19 та Голові Вищої ради правосуддя ОСОБА_20 , що суддя ОСОБА_21 по справам потерпілого ОСОБА_3 виносив завідомо злочинного змісту ухвали, про що свідчать заяви останнього за №№ 897, 970, 971, 972 та 973, а також по покриттю групових злочинів за заявою № 967/4 офіцерів ГСУ СБУ, всупереч постановленим ухвалам про внесення відомостей для рівносильних структур по виконанню ст. 214 КПК України. Разом з тим, заявник просив об`єднати в єдине кримінальне провадження всі групові злочини судді ВАКС ОСОБА_21 , його колег та власні злочини Генерального прокурора ОСОБА_16 , а також винести останнім особисто постанову про компетенцію слідства за структурою ГСУ СБУ, адже заявлені кваліфікації і суб`єкти злочинів повинні враховуватися з дотриманням ст. 216 КПК України, при цьому ОСОБА_3 наголошував про заборону допуску до конфлікту інтересів ДБР, зважаючи, що всі злочини суддів ВАКС вчинені на злочинах по ДБР та по ТУ ДБР м. Києва, про що свідчить заява ОСОБА_3 № 964/11, яка вже подавалася 11 разів та за невиконання якої постановлено 14 ухвал. До того ж заявник у своєму зверненні посилається на той факт, що зазначені злочини вчинені в умовах воєнного стану.

Подаючи скаргу за невиконання вищевказаної заяви, ОСОБА_3 посилався на те, що ані Генеральним прокурором України ОСОБА_22 , ані відповідальними особами жодної із відповідних структур, куди подано заяви про злочини, не дотрималися свого прямого службового обов`язку по ст. 214КПК України. На велике переконання ОСОБА_3 , Генеральний прокурор своєю бездіяльністю саботує свої прямі обов`язки щодо реагування на заяви викривача корупційних правопорушень суддями ВАКС та Апеляційної палати ВАКС, більш того систематично знищуються заяви, подані ОСОБА_3 , як викривачем корупційних злочинів та потерпілим у справі вбивства його брата-близнюка Д.Слюсаря.

З поданих скаржником матеріал слідує, що вищевказана заява № 975 і № 972/2 отримана НАБУ 05.09.2025, а отже відомості про кримінальне правопорушення мали бути внесені до ЄРДР протягом 24 годин у відповідності до ст. 214 КПК України.

Враховуючи, що відомості за вказаною заявою до ЄРДР внесені не були, заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.

Приписами ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 33-1 КПК України встановлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Аналіз норм ст.ст. 214, 303 КПК України свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та внесення, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 (в редакції наказу Генерального прокурора від 17.08.2023 № 231).

Згідно з п. 1 Глави 3 Розділу ІІ зазначеного Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, п. 1 Глави 1 Розділу ІІ зазначеного Положення визначено, що до Реєстру вносяться відомості, зокрема про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4-5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року в справі № 556/450/18, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Із наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Встановлений ст. 214 КПК України порядок початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про вчинення кримінального правопорушення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, та в тій же мірі забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень, захищаючи тим самим інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Слідчий суддя звертає увагу, що лише наявність у заяві про кримінальне правопорушення конкретних та об`єктивних відомостей, які свідчать про вірогідність вчинення кримінального правопорушення, створює у слідчого/прокурора обов`язок внести їх до ЄРДР. Саме по собі твердження заявника про існування кримінального правопорушення, за відсутності таких відомостей, не є достатньою підставою для ініціювання досудового розслідування.

Поряд з цим, із дослідженої заяви від 05.09.2025 важко встановити наведення заявником достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть прямо свідчити про наявність в діях службових осіб, зокрема Генерального прокурора України ОСОБА_16 , суддів ВАКС та Апеляційної палати ВАКС, ознак вчинення кримінальних правопорушень.

Викладені у заяві відомості зводяться лише до висунення версій подій ОСОБА_3 та надання ним суб`єктивної оцінки щодо вчинення Генеральним прокурором, суддями ВАКС та Апеляційної палати ВАКС чи іншими особами кримінальних правопорушень. Доводи ОСОБА_3 викладені без будь-якого посилання на діяння та обставини, які можна перевірити (підтвердити чи спростувати) в ході досудового розслідування та які були б достатні для попередньої кваліфікації реєстратором ЄРДР діяння саме як кримінального правопорушення. Зазначене позбавляє уповноважених осіб органу досудового розслідування провести необхідну попередню оцінку (аналіз) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності ознак складу саме кримінальних правопорушень.

На переконання слідчого судді, викладені в заяві від 05.09.2025 твердження про вчинення кримінальних правопорушень є занадто абстрактними та неконкретними, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння за певними статтями КК України.

Аналізуючи зміст скарги та доданої до неї заяви, а також враховуючи доводи ОСОБА_3 , заявлені у судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку, що фактично скаржником заявляються вимоги щодо констатації самого факту бездіяльності посадових осіб НАБУ, що не підпадає під дію ст. 303 КПК України. Слідчий суддя наголошує, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Водночас, варто зауважити, що однією із вимог, яка порушується ОСОБА_3 у скарзі є фактичне зобов`язання детективів НАБУ направити особисто Генеральному прокурору документи заяви про вчинення останнім власних злочинів, які внести останній самостійно вніс відомості в ЄРДР в порядку ст. 480-1 КПК України.

Формат викладення такої вимоги розцінюється слідчим суддею як пряма вказівка Генеральному прокурору на вчинення конкретних дій щодо внесення в ЄРДР відомостей про власні кримінальні правопорушення.

Слід зазначити, що Генеральний прокурор у кримінальному провадженні виконує функції, передбачені законом, зокрема підтримує державне обвинувачення та здійснює нагляд за дотриманням законів органами досудового розслідування. Він має всю повноту процесуальних повноважень і діє як прокурор, повноваження якого закріплені в ст. 36 КПК України, а також організовує роботу органів прокуратури. Генеральний прокурор є керівником Офісу Генерального прокурора та визначає межі повноважень інших органів прокуратури.

Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки) для здійснення своїх повноважень має право надавати письмову вказівку керівнику органу досудового розслідування (окрім підрозділів детективів та підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України), яка є обов`язкова для виконання, щодо надання йому матеріалів досудового розслідування із встановленням строку та способу її виконання.

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора (ч. 1 ст. 36 КПК України).

В свою чергу, повноваження слідчого, у тому числі детектива НАБУ, визначаються положеннями ст. 40 КПК України, зокрема приписами ч. 4 якої передбачено, що детектив Національного антикорупційного бюро України зобов`язаний виконувати доручення та вказівки тільки прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, які надаються у письмовій формі. Невиконання детективом законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому КПК України, тягне за собою передбачену законом відповідальність та є підставою для відсторонення детектива від проведення досудового розслідування керівником органу досудового розслідування.

З огляду на викладені правові норми чинного законодавства України, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вимог щодо надання детективами НАБУ вказівок Генеральному прокурору стосовно здійснення ним будь-яких дій стосовно себе чи виконання ним кола свої повноважень, оскільки вчинення таких дій не входить до компетенції детективів НАБУ та порушують норми КПК України.

Разом з тим, ще однією вимогою скарги ОСОБА_3 є внесення детективами НАБУ відомостей за ст. 383 КК України, яка визначає завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, що власне не підпадає під предметну підсудність слідчого судді ВАКС.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13.05.1980), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, враховуючи, що КПК України передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що з інформації, яка міститься у заяві від 05.09.2025, не вбачається наявності обов`язкових ознак кримінальних правопорушень, а тому не викликає в слідчого/прокурора обов`язку вносити відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочинати досудове розслідування. До того ж, зважаючи на вимогами заявлені ОСОБА_3 під час судового засідання, а саме констатувати факт бездіяльності посадових осіб, слідчим суддею не вбачається підстав для їх задоволення.

За наведеного, на переконання слідчого судді, бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, в даному випадку не встановлена.

З урахуванням викладеного, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 214, 216, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1