Справа № 462/9699/23
Провадження 1-кс/462/2186/25
У Х В А Л А

23 грудня 2025 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000117 від 14.04.2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

встановив:

В провадженні судді Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_7 перебуваєобвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000117 від 14.04.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 17.12.2025 року у вказаному судовому провадженні звернувся із заявою про відвід судді ОСОБА_7 . В обґрунтування заяви зазначає, що 15.11.2025 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 укладено угоду про надання правової допомоги та при спілкуванні із підзахисним йому стало відомо, що головуючим у справі є ОСОБА_7 . Разом з тим, ним з?ясовано, що його давній товариш ОСОБА_9 є чоловіком ОСОБА_7 . З огляду на вказані обставини, враховуючи, що його дружні відносини із ОСОБА_10 можуть бути витлумачені сторонньою людиною як можливість через нього вплинути на дружину як суддю, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід судді, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити, при цьому уточнив, що був переконаний, що дружиною ОСОБА_12 є суддя ОСОБА_13 , проте як тільки після особистої зустрічі він дізнався, що саме суддя ОСОБА_7 є дружиною його давнього друга, одразу вирішив, що прагне зберегти міцні дружні відносини із родиною судді ОСОБА_7 , а тому з метою забезпечення відсутності у сторони обвинувачення сумнівів у безсторонності та об`єктивності розгляду даної справи вважає правильним заявити відвід головуючій судді.

Обвинувачений ОСОБА_14 заяву захисника підтримав.

Прокурор ОСОБА_5 у свою чергу проти задоволення такої заяви заперечив з мотивів недостатності підстав для відводу судді.

Суддя ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце проведення судового засідання, не надала суду пояснень у порядку ч.3 ст.81 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду по суті заяви про відвід судді, оскільки він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви про відвід.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 з приводу заявленого ним відводу, думку обвинуваченого та прокурора, дослідивши заяву про відвід, вважаю, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст.75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім?ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім?ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст.76 КК України.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу.

При цьому, слід зауважити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.

При розгляді заяви про відвід суддя не досліджує матеріали кримінального провадження, а лише встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному судовому процесі.

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід головуючій судді ОСОБА_7 від розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000117 від 14.04.2023 року захисник посилається на те, що такий заявлено задля забезпечення неупередженості судді та її об`єктивності, а також відсутності розмов про можливий вплив на неї як на суддю через дружні відносини захисника із чоловіком судді.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до ч.5 ст.80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, згідно з ч.4 ст.80 КПК заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, водночас, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості існує необхідність доведення стороною наявності відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Також згідно із ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

В п.66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) ЄСПЛ зазначив, що «безсторонність, в сенсі п.1 ст.6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Разом з тим, наявність безсторонності для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за суб`єктивним критерієм, який передбачає оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Так, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд в ухвалі від 31.10.2023 року у справі № 990/278/23 зазначив, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Таким чином, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявлений відвід судді ОСОБА_7 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК. Заява про відвід зводиться до того, що захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 перебуває у дружніх стосунках з чоловіком судді ОСОБА_7 ОСОБА_16 .

Окрім цього, суд звертає увагу, зокрема, і на той факт, що сам заявник стверджує, що попри близькі дружні відносини із чоловіком головуючої судді, він особисто не знав її та її прізвища, а тому суд ставиться критично до доводів про можливий вплив на суддю ОСОБА_7 та ставить під сумнів те, що захисник дійсно перебуває із чоловіком головуючої в настільки тісних дружніх відносинах, що могли би свідчити про загрозу впливу на суддю в інтересах вирішення справи на користь довірителя даного захисника.

Таким чином, на переконання суду, наведені обставини не є обставинами, які вказують на заінтересованість, необ`єктивність або упередженість судді ОСОБА_7 , оскільки факт особистого знайомства чоловіка судді з адвокатом не може бути законною підставою для відводу судді у справі, що визначений для розгляду справи та діє в межах та на підставі законодавства України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України, виключають участь судді ОСОБА_7 в кримінальному провадженні і не свідчать про те, що наявна загроза впливу на неї зі сторони захисту, а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України,

постановив:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000117 від 14.04.2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.12.2025 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1