Справа № 466/4888/25
Провадження № 1-кп/466/363/26
У Х В А Л А

02 лютого 2026 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

склад учасників справи:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4

захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 10.03.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 10.03.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

23.06.2025 року в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 подала клопотання про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль із свідоцтвом та одним ключем, що належить їй - ОСОБА_4 на праві власності. Станом на сьогоднішній день усі слідчі дії з транспортним засобом проведені, обвинувальний акт скеровано до суду. Автомобіль необхідний для забезпечення нормального життя та задоволення потреб малолітніх дітей.

30.06.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу.

30.06.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення особистих речей.

23.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення особистих речей.

23.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу.

23.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

В судовому засіданні:

- обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали та просили задовольнити клопотання про скасування арешту майна від 23.06.2025 року. Просили залишити без розгляду клопотання про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 30.06.2025 року, клопотання про повернення особистих речей від 30.06.2025 року, клопотання про повернення особистих речей від 23.07.2025 року, клопотання про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 23.07.2025 року, клопотання про скасування арешту майна від 23.07.2025 року.

- прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна від 23.06.2025 року. Не заперечила щодо залишення без розгляду клопотання про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 30.06.2025 року, клопотання про повернення особистих речей від 30.06.2025 року, клопотання про повернення особистих речей від 23.07.2025 року, клопотання про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 23.07.2025 року, клопотання про скасування арешту майна від 23.07.2025 року.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження у межах поданих клопотань, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи те, що транспортний засіб, щодо якого заявлено клопотання про скасування арешту майна в частині розпорядження та користування, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, потреба у забезпеченні його збереження не відпала.

За таких обставин, на переконання суду, на даному етапі кримінального провадження клопотання про скасування арешту майна в частині розпорядження та користування є передчасним.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, на думку суду клопотання сторони захисту про залишення без розгляду клопотання про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 30.06.2025 року, клопотання про повернення особистих речей від 30.06.2025 року, клопотання про повернення особистих речей від 23.07.2025 року, клопотання про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 23.07.2025 року, клопотання про скасування арешту майна від 23.07.2025 року, є обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 9, 22, 26, 376 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про скасування арешту майна від 23.06.2025 року відмовити.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 30.06.2025 року - залишити без розгляду.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення особистих речей від 30.06.2025 року - залишити без розгляду.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення особистих речей від 23.07.2025 року - залишити без розгляду.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу від 23.07.2025 року - залишити без розгляду.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про скасування арешту майна від 23.07.2025 року - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали складено 04.02.2026 року.

Суддя ОСОБА_1