ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1870/25 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1446/25 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2025 року, якою скаргу заявника ОСОБА_6 на постанову слідчого ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 01 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_6 про проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0001862 від 20 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, повернуто заявнику,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

02 жовтня 2025 року заявник ОСОБА_6 подав до суду скаргу, в якій просив скасувати постанову слідчого ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 01 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні його клопотання про проведення експертизи та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання від 29.09.2025 року про призначення даної експертизи та встановити процесуальний строк повторного розгляду вищевказаного клопотання.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2025 року скаргу повернуто заявнику на підставі п.1 ч.2 ст.304 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчий суддя повернув скаргу без врахування його доводів про те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні. Також зазначає, що слідчий суддя повернув скаргу з порушенням процедури винесення такої ухвали, оскільки ним декілька разів призначались судові засідання до розгляду та на власний розсуд слідчий суддя відкладав судові засідання, а тому повинен був винести ухвалу за наслідками судового розгляду, передбачену ст.306 КПК України, а не в порядку ст.304 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить провести судове засідання без його участі.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Повертаючи скаргу на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, слідчий суддя виходив з того, що заявник ОСОБА_6 не входить до кола осіб, які передбачені п.7 ч.1 ст.303, ст.220 КПК України, які можуть оскаржувати рішення дії або бездіяльність органу досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою, як зазначено в ч.1 ст.304 КПК України, протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

Крім того, як передбачено вимогами ст.220 КПК України, звернутись з клопотанням в порядку ст.220 КПК України, про виконання будь-яких процесуальних дій, можуть сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Подане в такий спосіб клопотання слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більше трьох днів з моменту поданняі задовольнити їх за наявності підстав, за наслідками чого, виноситься вмотивована постанова про задоволення, чи повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, та особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зазначені вище вимоги КПК України надають право слідчому судді повернути її лише в тому випадку, коли після отримання скарги для слідчого судді є очевидно встановленим і доведеним той факт, що особа яка подала скаргу не має права подавати скаргу і такий факт не потребує встановлення якихось додаткових обставин для його підтвердження.

Як убачається з матеріалів провадження, постановою слідчого ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 01 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_6 про проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0001862 від 20 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

Не погоджуючись із постановою слідчого про відмову в задоволенні клопотання щодо призначення експертизи, ОСОБА_6 подав до слідчого судді скаргу на зазначену вище постанову, в якій, зокрема, просив її скасувати.

Таким чином, оскільки в постанові слідчого від 01.10.2025 року було прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи, то вона (постанова) в зазначеній вище частині (відмові в задоволення клопотання щодо проведення слідчої дії) підлягала оскарженню до слідчого судді, що прямо передбачено п.7 ч.1 ст.303 КПК України.

Наведену вище скаргу було подано ОСОБА_6 , як особою, яка має право на її подання оскільки йому було відмовлено в задоволенні клопотання щодо проведення слідчої дії та відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України він входить до кола осіб, які мають право подавати скаргу на таке рішення слідчого.

За таких обставин, слідчий суддя не мав підстав для повернення скарги.

Також, слушними є доводи апелянта про те, що призначаючи до судового розгляду скаргу слідчий суддя мав би постановити ухвалу в порядку ст. 306 КПК України, а не в порядку ст. 304 КПК України, постановлення яких можливе лише на початковій стадії під час вирішення питання щодо прийняття скарги до розгляду або повернення її заявнику.

Колегія суддів зазначає, що право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Кримінальне провадження, відповідно до норм ст.8 КПК України, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Засада верховенства права є загальнообов`язковою нормою кримінального провадження найвищого рівня, оскільки вона охоплює не лише провадження в справах про вчинення кримінальних правопорушень, а й сучасний правопорядок України в цілому, її дія поширюється на всі органи державної влади, їх службових осіб у всіх сферах діяльності - нормотворчій, правоохоронній, правозастосовчій. Частина 1 ст. 8 Конституції України констатує, що в Україні визнається і діє принцип (засада) верховенства права. Тож ця засада має конституційний характер і за своїм змістом охоплює комплекс національних інститутів, правових механізмів та процедур, які є обов`язковими для того, аби особа мала можливість захистити свої права, свободи і законні інтереси від сваволі з боку держави (її органів і службових осіб) та зберегти свою гідність.

Засада верховенства права, яка лежить в основі кримінального провадження, широко використовується при обґрунтуванні своїх рішень Європейським судом з прав людини. Правові позиції, сформульовані у цих рішеннях, які мають обов`язково враховуватися судами України. В результаті тривалого і динамічного ("живого") тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Євросуд сформулював низку правоположень, які охоплюються верховенством права. Серед них основним є забезпечення права людини на справедливий суд. Це право відповідно до названої Конвенції та інтерпретації його Євросудом включає: а) право на гарантований доступ до суду; б) право на законного компетентного і безстороннього суддю; в) право викласти свою позицію в суді; г) право на ефективні засоби юридичного захисту в суді; г) право на справедливий судовий розгляд; д) право на презумпцію невинуватості у кримінальному провадженні; є) право на розумний строк розгляду справи; є) право на відкритий розгляд справи (за винятком обумовлених випадків).

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Зокрема, вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, де право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору (рішення у справі Претто проти Італії Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71)

У справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70) проти Об`єднаного Королівства суд зазначив: «на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено, як зазначено щодо прийняття заяви в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (№ 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.).

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст.7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно повернуто заявнику його скаргу на постанову слідчого.

За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, з поверненням матеріалів скарги до районного суду для виконання вимог, передбачених ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2025 року, якою скаргу заявника ОСОБА_6 повернуто заявнику скасувати.

Призначити новий судовий розгляд за скаргою заявника ОСОБА_6 на постанову слідчого ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 01 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0001862 від 20 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України для виконання вимог, передбачених ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4