Cправа № 127/584/26
Провадження № 1-кс/127/255/26
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає в невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 27 грудня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає в невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 27 грудня 2025 року.

Скарга мотивована тим, що 27.12.2025 об 11 год. 30 хв. адвокат ОСОБА_3 приїхав за адресою Вінницька область, Вінницький район, с. Бохоники, Гніванське шосе, 7, для надання правової допомоги своєму клієнтові ОСОБА_4 , якого примусово утримували в приміщенні Вінницького обласного протитуберкульозного диспансеру і примушували пройти військово-лікарську комісію.

Однак після пред`явлення свого посвідчення, перед адвокатом одразу зачинили двері. Невідомі особи в цивільному одязі почали перешкоджати у наданні правничої допомоги ОСОБА_4 , у зв`язку з чим захисником був здійснений дзвінок на лінію 102 та викликано слідчо-оперативну групу. В подальшому, не змігши припинити вчинення кримінального правопорушення, старшим слідчим СВ ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_5 , яка входила до складу СОГ, було відібрано у ОСОБА_3 дві заяви: про вчинення відносно адвоката ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 397 КК України, та про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України, відносно ОСОБА_4 .

Також у своїй скарзі ОСОБА_3 , описуючи вказані вище події, звертає увагу суду на те, що слідчо-оперативна група була присутня при вчиненні посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 397 КК України, шляхом недопущення на територію Вінницького обласного протитуберкульозного диспанесеру для надання правничої допомогу ОСОБА_4 , і наведені обставини фіксувались їх бодікамерами.

29 грудня 2025 року в черговій частині ВП № 3 ВРУП заявнику було надано талон-повідомлення про прийняття та реєстрацію його заяви, разом з тим, повідомлено, що відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.397 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, заяву передано до сектору офіцерів громади.

Отже, на переконання ОСОБА_3 , керівництвом ВП № 3 ВРУП ГУНП в Вінницькій області грубо порушено норми статті 214 КПК України, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ст. 397 КК України;

- зобов`язати уповноважених осіб ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 27 грудня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.397 КК України, надавши заявнику процесуальний статус потерпілого.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились.

Разом з тим, від особи, яка подала скаргу, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи наведене та оскільки у відповідності до ч.2 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не перешкоджає розгляду скарги, з огляду на строки розгляду даної категорії скарг, визначені кримінально-процесуальним законодавством, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Тож судовий розгляд здійснювався за відсутності фіксації процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що 27 грудня 2025 року об 11:45 адвокат ОСОБА_6 звернувся до служби 102 із повідомленням про те, що «27.12.2025 о 11:44 за адресою Вінницька область, Вінницький район, с. Бохоники, Гніванське шосе, буд. 7, адвокат просить направити СОГ до тубдиспансера, стався конфлікт із невідомими особами, які перешкоджають адвокату зустрітися з клієнтом». Дану заяву зареєстровано в інформаційно- телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної подіції України» (журналі єдиного обліку) Відділу поліції№3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області за № 20913, що підтверджується наявним у матеріалах даної скарги відповідним талоном-повідомленням єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач у строк, що не перевищує 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з положеннями ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 25 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 09.11.2012 роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, однак вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Тож слідчий суддя приділяє особливу увагу змісту заяви ОСОБА_3 від 27 грудня 2025 року, в якій заявник повідомляє про обставини, які можуть свідчити про наявність ознак кримінальних правопорушень, та мотивам прийняття правоохоронним органом рішення про відмову у внесенні на її підставі відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому варто зауважити, що, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 12.01.2017 №9-49/0/4-17, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

На переконання слідчого судді, дані обставини зобов`язували уповноважених осіб Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій областівнести передбачені законом відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 27 грудня 2025 рокута розпочати досудове розслідування.

Разом з тим, у поданій до суду скарзі заявником окрім викладеного змісту обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведено норми Кримінального кодексу України, за якими, на його переконання, повинні кваліфікуватися дії суб`єкта кримінального правопорушення.

В цьому контексті слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу особи, яка звернулась до суду зі скаргою, що порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про ЄРДР, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

І хоча точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо, однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення відомостей до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Разом з тим, п.5 ч.5 ст.214 КПК містить поняття саме «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного здійснення досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Отже, визначення попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень особи, яка вносить відомості до ЄРДР (реєстратора заяви), що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298.

Обставини ж щодо наявності або відсутності суспільно небезпечного караного діяння (дії чи бездіяльності), вчиненого суб`єктом злочину, можуть бути встановлені лише після проведення дій, передбачених главою 20 КПК України.

Щодо вимог особи, яка звернулась до суду з даною скаргою, про визнання неправомірною бездіяльності уповноважених осіб Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, вказаного в його заяві від 30 липня 2025 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги. Визнання бездіяльності неправомірною не передбачено нормами зазначеної статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Отже, оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про визнання бездіяльності уповноважених осіб неправомірною, то в цій частині у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Окрім того, у своїй скарзі заявник ставить питання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні визначено статтею 55 КПК України. Згідно даної норми закону потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до положень ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається із наведених вище положень, прийняття такого процесуального рішення як визнання або відмова у визнанні потерпілим належить до компетенції слідчого органу досудового розслідування у кримінальному провадженні. При цьому варто зазначити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч.5 ст.40 КПК України.

Тому, враховуючи зазначене, вимоги скарги щодо зобов`язання уповноважених осіб Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області одночасно із внесенням відомостей до ЄРДР визнати заявника потерпілим, є передчасними та задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підставі викладеного, керуючись 22, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області у відповідності до ст.214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 27 грудня 2025 року, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_7