Житомирський апеляційний суд
Справа №279/532/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/425/25
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілої-

адвоката : ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001959 за апеляційними скаргами прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не доведенням, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ним та не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обраний ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні припинив свою дію.

Процесуальні витрати за проведення трасологічних експертиз, портретної експертизи, в загальному розмірі 10015,20 гривень віднесено на рахунок держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 12.11.2018 року на належний ОСОБА_6 автомобіль Ford Mondeo р.н.з. НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 2008 року випуску скасовано.

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину в сумі 331 727 гривень 04 копійок залишено без розгляду.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та у апеляційних скаргах не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку, за версією обвинувачення, ОСОБА_6 діючи спільно та за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи прямий умисел, направлений на викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення у великих розмірах, заздалегідь приготували знаряддя вчинення злочину. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння крадіжки у великих розмірах, близько 02 години 17 хвилин 06.11.2017 року підійшли до офісного приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркетпром», що розташоване за адресою м.Коростень, вул. Білокоровицьке Шосе, 12-а та шляхом віджиму метало пластикового вікна заздалегідь приготовленою фомкою, що принесли із собою, проникли до зазначеного офісного приміщення, де скориставшись відсутністю власника та інших осіб, таємно викрали належні потерпілій ОСОБА_11 , грошові кошти в національній валюті в сумі 264 320 гривень 43 копійок та грошові кошти в іноземній валюті 2 500 доларів США, що в перерахунку в національну валюту по курсу НБУ станом на 06.11.2017 року становить 67 406 гривень 61 копійку.

Після чого ОСОБА_6 , діючи спільно та за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, із місця вчинення злочину зникли, грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 331 727 гривень 04 копійок, що станом на 2017 рік, є великими розміром.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене у великих розмірах.

Суд, вважав, що стороною обвинувачення не представлено належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності, та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому його виправдав.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 5 років позбавлення. Розглянути цивільний позов. Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати.

Вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпіла ОСОБА_11 вказали, що саме ОСОБА_6 викрав грошові кошти.

Стверджує, що докази надані стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_6 .

Звертає увагу апеляційного суду, що відповідно до висновку експерта №1/3-234 від 13.08.2018 встановлено, що на даному для проведення експертизи відеозаписі та наданих зразках зображень громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зображена одна й та ж сама особа.

Прокурор зазначає, що висновки ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» та Київського науково-дослідного інституту судових експертиз є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства Закону України «Про судову експертизу».

Зазначає, що судовим експертом не зазначено, яким чином було встановлено параметри зображення в кадрах 960x576 пікселів, частота кадрів відеозапису 25к/с. та за допомогою якого відео програвана вказаний файл було відкрито та інше, що в свою чергу ставить під сумнів вказаний висновок.

Крім того, експертом не зазначено, який саме кадр (на якій секунді відео) використовував експерт при проведенні вказаної експертизи, чи досліджували експерти повністю відеозапис.

Наголошує на тому, що судом було відмовлено у проведенні комісійної експертизи та не допитано експерта ОСОБА_14 з ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива».

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Цивільний позов задовольнити повністю.

Вказує, що експерта №1/3-234 від 13.08.2018 є прямим доказом винуватості ОСОБА_6 у викраденні грошових коштів.

Інші доводи представника потерпілої аналогічні доводам апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційні скарги, заперечення обвинуваченого, захисника на апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм КПК України. Суд дав оцінку як окремо кожному доказу, так і усім зібраним у кримінальному провадженні доказам у їх сукупності та взаємозв`язку щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлюється принцип, відповідно до якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Аналогічний принцип сформульовано у ст.62 Конституції України, яка встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 2 ст. 327 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. За змістом закону, за відсутності достатніх і допустимих доказів, а також наявності сумнівів у доведеності вини, постановляється виправдувальний вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції здійснюючи судовий розгляд з дотримання загальних засад кримінального провадження, в межах висунутого обвинувачення, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази, надані стороною обвинувачення, та дійшов висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 вчинено останнім, з такими висновками суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вини у вчиненні інкримінованого злочину не визнав і пояснив, що крадіжки не вчиняв, ніякого відношення до неї не має, на відеозапису не він зображений. Після оголошення підозри всіма способами намагався довести свою непричетність до цього злочину. Вказав, що особисто з потерпілою не знайомий, однак знає її візуально, оскільки за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться його підприємство. На підприємстві потерпілої, за два роки до цієї крадіжки, його підприємство замовляло та купувало арматуру і він лише один раз, а саме у 2015 році, був у офісі, коли забирав документи щодо цієї угоди. З іншими працівниками підприємства він також не був знайомий. На даний час на вказаному підприємстві працює його знайома на ім`я ОСОБА_15 , яка є подругою його дружини, і була працевлаштована після дати вчинення крадіжки.

Потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що на підвищення статутного капіталу чоловік дав їй 250000 гривень. Гроші вона поклала до свого робочого столу у офісному приміщенні. З неділі на понеділок гроші зникли. Переглядом відеокамери було встановлено, що гроші викрали. Проникнення до приміщення було через металопластикове вікно. На відео чітко видно зріст, по підборіддю, носу та очах вона впізнала ОСОБА_16 , який до цього приходив, як клієнт до її офісу, тому чітко міг орієнтуватися в приміщенні. Після цієї події ОСОБА_16 поїхав відпочивати, що їй достовірно відомо.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що працює бухгалтером у продмаркеті. Їй відомо, що в офісі знаходились кошти в сумі 250000 гривень, оскільки вона разом з юристом 4.11.2017 року готували рішення про поповнення статутного фонду, що необхідно було для отримання кредиту. В понеділок, а саме 06.11.2017 року, вона мала занести гроші в банк. В суботу був неповний робочий день, однак в цей день операційного дня в банку не має, тому було вирішено кошти занести в понеділок. В суботу в касу підприємства надійшло 19520 гривень, які також залишались у офісі. Коли дізнались про крадіжку, переглянули відео на якому побачила чоловіка високого зросту, худорлявого, з примітним підборіддям, впалими очима. Вона знала ОСОБА_17 , який приходив до них раніше, оскільки їхня фірма була по сусідству і той був директором ПП «Крупний». За вказаними ознаками зійшлись на тому, що це ОСОБА_17 причетний до крадіжки. Зазначила, що потрапляння до офісу відбулось через вікно. Де була викрадена сума коштів не знає, вона їх не перераховувала, номінали купюр не пам`ятає. Бачила, що вони були у сумці ОСОБА_11 , однак де вона їх залишила не бачила. Вказала, що їх колектив в цьому приміщенні налічує 12 осіб, в приміщенні сейф відсутній, виручку від продажу товарів зберігають у столі касира.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що відпрацювала останній день і пішла в декретну відпустку. Через деякий час з нею мали розрахуватись по належній їй заробітній платі. Від ОСОБА_11 вона дізналась про крадіжку з приміщення офісу грошових коштів. Суму, яку назвала потерпіла, не пам`ятає. Зі слів останньої їй відомо, що гроші були в кабінеті ОСОБА_11 . Якщо вона не помиляється, то ці кошти були призначені для виплати заробітної плати працівникам товариства. Звідки було проникнення до приміщення вона не знає, знає, що на підприємстві розташовані відеокамери. Коли вона прийшла за отриманням заробітної плати, ОСОБА_11 показала їй відеозапис з фрагментом крадіжки, на якому вона впізнала директора ТОВ «Крупний». Директор вказаного підприємства одного разу заходив до їхнього приміщення і вона запам`ятала його зовнішність, зокрема звернула увагу на його ніс, очі, підборіддя. На поставлене запитання уточнила, що на відео були дуже схожі риси обличчя вказаної особи, однак стверджувати точно, що це був саме ОСОБА_6 , вона не може. Розмову про те, що мали бути якісь кошти, чула між ОСОБА_18 та головним бухгалтером ОСОБА_19 .

Доводи прокурора, що свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпіла ОСОБА_11 чітко вказали на ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила крадіжку грошових коштів є помилковими, оскільки аналіз показань цих осіб дає можливість дійти висновків про те, що ніхто з вказаних осіб не був безпосереднім очевидцем крадіжки та вони лише припускають, що за зовнішніми ознаками це може бути ОСОБА_6 .

Також з матеріалів справи слідує, що з самого початку досудового розслідування ОСОБА_6 категорично заперечував свою причетність до вчинення крадіжки.

Ще під час досудового розслідування ОСОБА_6 та його захисник активно відстоювали свою позицію, заявляли слідчому клопотання, однак їм було відмовлено, що було оскаржено до слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді від 16.11.2018 року зобов`язано слідчого провести слідчий експеримент на місці вчинення злочину шляхом відтворення події злочину за участю підозрюваного ОСОБА_6 та експерта за експертною спеціальністю «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріальними зображеннями» з використанням відеокамери, якою здійснювалось фіксування події злочину в приміщенні офісу ТОВ «Промаркет» ( м.Коростень, вул.Б.Шосе, 12) в наближених до події злочину умовах, втім вказана слідча дія не була проведена.

Не погоджуючись висновком експерта №1/3-234 від 13.08.2018 року, сторона захисту заявила клопотання про призначення портретно-фототехнічної експертизи, однак в задоволенні даного клопотання слідчий відмовив.

Отримавши відмову, сторона захисту самостійно звернулась до експертної установи ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» та отримала висновок експерта, який протилежний висновку експерта №1/3-234.

Що стосується доводів прокурора та представника потерпілої, що висновок експерта №1/3-234 від 13.08.2018 року є прямим доказом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до висновок експерта №1/3-234 від 13.08.2018 року на наданому на проведення експертизи відеозаписі з назвою HCVR_ch4_main_1707_0000» в проміжок часу 06.11.2017 02:17:47 по 06.11.2017 02:18:20 та наданих порівняльних вільних зразках зображень громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна і та ж сама особа.

Так, спеціаліст ОСОБА_20 був допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції, за клопотанням прокурора, пояснив, що експертизу за постановою слідчого проводив на підставі наданого оптичного диску, ініціатором передачі якого була потерпіла. Також було надано фотознімки, отримані з соціальних мереж, викладені до моменту події. Особисто йому не було повідомлено в який саме час було зроблено фотознімки, однак враховуючи свій досвід та спеціальні знання він дійшов висновків, які відобразив в документі за наслідками проведення експертизи. Особисто обвинуваченого ОСОБА_6 він не бачив, тільки мав у своєму розпорядженні форму №1 та фото з соцмереж, що визнав достатніми для проведення експертизи. Розраховуючи конфігурацію елементів, зокрема капюшона, ним було визначено висоту лобної частини. Робилась розкадровка окремих фотознімків, роздруківка цих зображень, вимірювання антиметричних точок відносних величин приладами, якими користуються експерти і які проходять повірку кожного року, і таким чином було отримано розмір голови; статура була описана у таблиці №1. Зазначив, що окрім зразків ОСОБА_6 , який підозрювався у вчинення кримінального правопорушення, інших зразків ініціатором для порівняння не було надано, тому дослідження проводилось лише стосовно однієї особи. Одночасно зазначив, що методика проведення такого виду експертиз є однаковою.(.с.1 а.с.159-167)

Згідно висновку №10/19 за результатами проведення судової портретної експертизи, складеного 8.02.2019 року, зображення, що спостерігаються в кадрах відеозапису в проміжок часу з 06.11.2017 року 02:17:47 по 06.11.2017 року 02:18:20 індикації часу фіксації файлу «HCVR_ch4_main_1707_0000» з наданого на експертизу флеш накопичувача є непридатними для експертної ідентифікації осіб за ознаками зовнішності. Встановити чи зображена в зазначених кадрах відеозапису одна й та ж сама особа, що і в наданих порівняльних зразках зображень громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо у зв`язку з непридатністю зображень особи в кадрах відеозапису для експертної ідентифікації особи за ознаками зовнішності. Виготовити придатні для експертної ідентифікації фотопортрети осіб, що приймали участь у крадіжці матеріальних цінностей в офісному приміщенні ТОВ «Продмаркетпром» 06.11.2017 року та які зафіксовані у відеозапису на носії інформації, експертними засобами неможливо внаслідок часткового маскування обличь та низької якості зафіксованих зображень.(т.1 а.с.234-248)

Отже, в матеріалах кримінального провадження наявні два взаємопротилежні висновки портретних експертиз, що свідчить про відсутність достовірного та беззаперечного доказу вини ОСОБА_6 .

Один із експертів дійшов висновку про можливу тотожність особи на відеозаписі, тоді як інший експерт, працюючи з тими ж самими матеріалами, зазначив про неможливість встановити таку тотожність. Тобто другий висновок не підтверджує ідентичність, а фактично свідчить про сумнів у можливості її доведення за наявних відеоматеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого. Наявність двох різних експертних висновків означає саме наявність сумніву, який виключає можливість визнання особи винуватою на підставі цих доказів.

Крім того, висновок експерта є лише джерелом доказу, а не доказом вини сам по собі (ст. 101 КПК України). Його оцінка здійснюється судом з точки зору повноти, обґрунтованості та узгодженості з іншими доказами.

Однак, у даному випадку експертні висновки не узгоджуються між собою, що позбавляє їх доказової переконливості.

Висновок експерта №10/19 фіксує неможливість однозначного встановлення особи за наявних відеозаписів. Це означає, що надані матеріали об`єктивно не дозволяють ідентифікувати особу з достатнім ступенем точності.

З огляду на викладене, коли один висновок стверджує тотожність, а інший заперечує можливість її підтвердження, відсутні належні, достовірні та достатні докази, необхідні для висновку про вину особи поза розумним сумнівом. У такій ситуації діє принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає і на висновок ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» від 08.02.2019 р., який також стверджує про непридатність для ідентифікації особи за ознаками зовнішності відеозаписів : «зафіксоване зображення обличчя особи характеризується обмеженою кількістю загальних ознак, точність та достовірність визначення яких низька, не містить окремих ознак, ракурс його зйомки та низька якість не дозволяють застосувати методи вимірювання відносних розмірів деталей та приведення їх до відповідного масштабу з порівняльними зразками, що вказує на непридатність зображення особи у відеозаписі», «Це обумовлено як перспективними спотвореннями при зйомці так і значною похибкою у визначенні розташування константних точок», «В зображенні визначається лише частина загальних ознак будови деталей обличчя (контурна форма носу, очей та підборіддя, точність та достовірність визначення яких низька), інші деталі обличчя (форма лінії роту та губ, носо-губного фільтру, зморшок, тощо) непророблені».

Твердження прокурора, що висновок експерта №10/19 за результатами проведення судової портретної експертизи від 08.02.2019 року необґрунтований є голослівними, оскільки вказана експертиза була проведена у відповідності до вимог ст.101, 243 КПК України.

Доводи прокурора фактично зводиться не до вказівки на порушення методики чи внутрішніх протиріч у вказаному висновку, а до незгоди сторони обвинувачення саме з результатом експертного дослідження.

Однак, незгода із змістом висновку не свідчить про його необґрунтованість і не є підставою для визнання доказу недопустимим.

Обґрунтованість висновку підтверджується тим, що експерт діяв у межах своєї компетенції та відповідно до нормативних методичних рекомендацій; мав у своєму розпорядженні достатні для дослідження матеріали; надав логічно послідовний та мотивований висновок.

Відповідно до ст. 101 та ст. 242243 КПК України допит експерта не є обов`язковим. Експерт підлягає допиту лише у разі, якщо у суду або сторін виникають сумніви щодо змісту, повноти чи зрозумілості висновку. У даному провадженні висновок експерта викладений чітко, послідовно, містить опис проведених досліджень та сформульовані висновки, що дало суду першої інстанції змогу надати йому належну оцінку без необхідності виклику експерта.

Крім того, згідно зі ст. 94 КПК України, оцінка доказів є компетенцією суду. Сам факт того, що сторона обвинувачення намагається поставити під сумнів висновок експерта, не означає автоматично його недопустимість, оскільки суд оцінює його у сукупності з іншими доказами.

З матеріалів справи слідує, що судом стороні обвинувачення було відмовлено у проведенні комісійної експертизи, оскільки питання які прокурор поставив, вже були предметом дослідження з дослідженням тих самих інформаційних джерел та технічних засобів.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду, оскільки судом встановлено, що висновок експерта №10/19 є чітким, обґрунтованим та достатнім для оцінки доказів, що виключає підстави для призначення комісійної експертизи.

Крім того, відповідно до вимог ст.94 КПК України суд дав належну оцінку доказам у їх сукупності, і вмотивовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора, що не порушує принцип змагальності сторін.

З огляду на викладене, у даному кримінальному провадженні відсутні докази, що підтверджують присутність ОСОБА_6 близько 02 години 17 хвилин 06.11.2017 року у офісному приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркетпром», що розташоване за адресою м.Коростень, вул. Білокоровицьке Шосе, 12-а, а тому не доводять винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Суд обґрунтовуючи свої висновки усі докази обвинувачення дослідив та надав їм належну оцінку як окремо кожному так і у їх сукупності та прийшов до обґрунтованого висновку, що вони не доводять вину обвинуваченого, з таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення апеляційним судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, переглянувши вирок суду першої інстанції в межах доводів поданих апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої з наведених у них підстав задоволенню не підлягають, а вирок необхідно залишити без зміни, як законний та обґрунтований.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: