Справа № 496/7246/25
Провадження № 1-кп/496/703/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біляївка обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000854 від 20.10.2025 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, гр. України, маючого вищу освіту, працює на посаді електромонтера КТВЗ м. Кривий Ріг, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , приблизно на початку жовтня 2025 року вступив в злочинну змову з групою осіб на вчинення ряду дій, кінцевим результатом яких було переправлення осіб через державний кордон України. В даному випадку, ОСОБА_4 була відведена роль в частині, переміщення їх від точки збору до межі кордону у місцях перетину визначених основним організатором схем перетину, який в свою чергу керував діями усіх учасників групи, і як результат дії кожного призводили до вчинення злочину.

Отже, невстановлені особи, з метою пошуку осіб, бажаючих незаконно перетнути державний кордон України, використовуючи методи конспірації, використовуючи месенджер «Telegram» з зареєстрованими акаунтами з нікнеймами, які не дозволяють під час листування ідентифікувати користувача, вступили у спілкування з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який бажав незаконно перетнути державний кордон України.

Надалі, 20.10.2025, приблизно о 11:30 годині, до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , прибув ОСОБА_4 на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Golf» з д.н.з. « НОМЕР_1 », після чого, за вказівкою невстановленої особи ОСОБА_6 сів у вказаний транспортний засіб, та останні вирушили до м. Одеса.

В подальшому, за вказівкою невстановленої особи ОСОБА_4 повинен транспортувати вказану особу ближче до ділянки кордону, де його необхідно незаконно переправити через державний кордон України.

Отже, ОСОБА_4 , діючи у змові з групою осіб, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на незаконне переправлення особи через державний кордон України, відповідно до відведеної йому ролі, яка полягала у транспортуванні особи від м. Кривий Ріг до самого кордону в точку, де повинне відбуватись переправлення, 20.10.2025 р. приблизно о 16 годин та 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf» з д.н.з. « НОМЕР_2 » почав рух з м. Одеса, в бік державного кордону України з республікою Молдова.

Продовжуючи свої протиправні дії направлені на незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, ОСОБА_4 , розуміючи кримінальну протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Golf» з ДНЗ « НОМЕР_3 », з метою незаконного переправлення вищевказаного чоловіка через державний кордон України направились в бік с. Яськи Одеського району Одеської області в напрямку державного кордону України з Республікою Молдова. На виїзді з міста Біляївка Одеського району Одеської області, наближаючись до стаціонарного блок-посту, ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 усну вказівку вийти з автомобіля, показав напрямок обходу блок-посту через прилеглі поля та наказав очікувати в укритті, пообіцявши через незначний час під`їхати іншим шляхом та далі продовжити його незаконне переправлення через державний кордон України.

Однак, вказаний вище автомобіль був зупинений працівниками державної прикордонної служби України, на польовій дорозі, яка розташована за адресою:м. Біляївка, вул. Зелений Хутір, за координатами 46.4904479,30.1878471 та злочинні дії ОСОБА_4 були припинені.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Суд, дослідивши матеріали подані прокурором в межах необхідних для укладення угоди, вважає, що кваліфікація інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення є вірною.

Згідно з умовами угоди обвинувачений під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, вчиненого ним за вищевказаними обставинами у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому злочині.

З урахуванням вимог статей 470 КПК України, прокурором під час прийняття рішення про укладення угоди враховано такі обставини:

1)ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього;

2) характер і тяжкість обвинувачення;

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 визнав свою винуватість в обсязі підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також погодився на призначення покарання за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України, та посади в органах державної влади і органах місцевого самоврядування строком 1 рік, а також на підставі ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, із покладенням наступних обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинувачем про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, цілком і повністю розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та просив їх затвердити, при цьому визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, щиро розкаявся.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме: в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Частина 2 ст. 332 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в цьому кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також, судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання) та підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, оскільки обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, на обліку у психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також позитивну службову характеристику з місця роботи, його поведінку як до, так і після вчинення злочинних дій, тобто обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення та те, що відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає за можливе призначити йому покарання за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 роківз позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України, та посади в органах державної влади і органах місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік, а також на підставі ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1(один) рік, із покладенням обов`язків передбачених п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 спеціальну конфіскацію, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, а саме, конфіскувати у власність держави мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13» Imei 1: НОМЕР_4 , Imei 2: НОМЕР_5 , якій належить ОСОБА_4 ;

Викривачі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Кримінальним правопорушенням не завдано збитки.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосованого ухвалою слідчого судді від 22 жовтня 2025 року залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст. 370-372, 474, 615 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.10.2025 року між обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000854 від 20.10.2025 року ОСОБА_4 та прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушенняпередбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому узгоджене сторонами основне покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років з додатковим покаранням у виді позбавлення праваобіймати посади, пов`язані з здійсненням охорони державного кордону України, та посади в органах державної влади і органах місцевого самоврядування строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 21.12.2025 року, застосованого ухвалою слідчого судді від 22 жовтня 2025 року залишити без змін.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 23.10.2025 року, справа № 496/7025/25, провадження № 1-кс/496/1842/25, а саме на речові докази:

-автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. « НОМЕР_1 , сірого кольору, рік випуску 2014, vin НОМЕР_6 ;

-мобільний телефон марки «Iphone» моделі «XR» Imei 1: НОМЕР_7 , Imei 2: НОМЕР_8 належить ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11» Imei 1: НОМЕР_9 , належить ОСОБА_7 ;

-17 купюр номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 100 доларів США, 1 купюра номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень.

Вказане майно та гроші повернути за належністю.

Застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити безоплатно у власність держави мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13» Imei 1: НОМЕР_4 , Imei 2: НОМЕР_5 , якій належить ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1