ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , старшого слідчого відділення розслідувань злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , та секретаря судових засідань ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділення розслідувань злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області, майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000024 від 04.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Клопотання надійшло до суду 06.01.2026 та відповідає вимогам ст. 192-194 КПК України. Дане клопотання вручено підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 - 05.01.2026 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що у період з листопада 2025 року по 05.01.2026, більш точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку за місцем свого тимчасового мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітніми дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими останній з жовтня 2025 року мав спільний побут та взаємні права та обов`язки, з метою покарання дитини за неналежну, на його думку, поведінку, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на катування малолітньої дитини - ОСОБА_10 , а саме заподіяння йому сильного фізичного болю, з метою покарати його за дії, вчинені ним.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на катування малолітньої дитини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у період з листопада 2025 року по 05.01.2026, більш точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , нехтуючи вимогами статей 3, 28, 29 Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вимогами Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, а також незважаючи на вимоги ч. 3 ст. 51 Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», які визначають охорону дитинства в Україні державою, захист державою дитини від усіх форм домашнього насильства та усіх проявів жорстокого поводження, перебуваючи в одній із кімнат вказаної вище квартири за місцем свого проживання, з метою покарати малолітнього ОСОБА_10 за неслухняну поведінку, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, користуючись тим, що в силу свого малолітнього віку ОСОБА_10 не міг чинити опір, а також його безпорадним станом, під виглядом поцілунку дитини у щоки, декілька разів вкусив малолітнього ОСОБА_10 за обидві щоки, кожен раз утримуючи їх зубами, завдаючи останньому сильного фізичного болю.

Крім того, продовжуючи свій протиправний умисел, спрямований на катування малолітньої дитини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у період з листопада 2025 року по 05.01.2026, більш точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , завдав малолітньому ОСОБА_10 удару долонею по потилиці, схопив останнього за обличчя та здушував його, після чого підняв малолітнього ОСОБА_10 за ногу та тримав у повітрі головою донизу, завдаючи сильного фізичного болю.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у катуванні, тобто умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що 15.12.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи у житловому будинку за місцем свого тимчасового мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітніми дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими останній з жовтня 2025 року мав спільний побут та взаємні права та обов`язки, у ОСОБА_4 виник повторний протиправний умисел, спрямований на катування малолітньої дитини - ОСОБА_9 , а саме заподіяння їй сильного фізичного болю, з метою примусити її до виконання наданих ним вказівок.

Реалізуючи свій протиправний умисел, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , 15.12.2025 більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , нехтуючи вимогами статтей 3, 28, 29 Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вимогами Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, а також незважаючи на вимоги ч. 3 ст. 51 Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», які визначають охорону дитинства в Україні державою, захист державою дитини від усіх форм домашнього насильства та усіх проявів жорстокого поводження, перебуваючи в одній із кімнат вказаної вище квартири за місцем свого проживання, з метою примушення малолітньої ОСОБА_9 до виконання наданих ОСОБА_4 вказівок, що полягали у примусовому годуванні, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, користуючись тим, що в силу свого малолітнього віку малолітня не могла чинити опір, а також її безпорадним станом, з метою заподіяння їй сильного фізичного болю, стиснув долонею руки обидві щоки малолітньої та силоміць годував останню.

В цей час, відчуваючи сильний фізичний біль, будучи у безпорадному стані, малолітня ОСОБА_9 вкусила ОСОБА_4 за палець, за що останній вдарив малолітню долонею по обличчю.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у катуванні, тобто умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

05.01.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Того ж дня ОСОБА_4 повідомлено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України.

В судовому засіданні прокурор зазначене клопотання підтримала, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення цією особою, фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкості та доведеного існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України. При цьому прокурор наголосив, що визначення розміру застави є недоцільним, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення. Також, просила долучити лист Фастівського міського центру соціальних служб.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доводи і міркування прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання щодо необхідності задоволення клопотання та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що 05.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України та вручено письмове повідомлення про підозру.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України підтверджується наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; довідками КНП ФРМ «Фастівська БЛІЛ» щодо наявності у малолітніх потерпілих тілесних ушкоджень; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду предметів - фотознімків тілесних ушкоджень; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість перераховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на свободі буде мати реальну можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки його тривалі злочинні дії виявлені тільки 04.01.2026, досудове розслідування тільки розпочато, триває збір доказів по кримінальному провадженню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Про наявність даного ризику свідчить те, що підозрюваний

ОСОБА_4 постійно спільно проживає з потерпілими у кримінальному провадженні - малолітніми дітьми, а також їхньою матір`ю - свідком та законним представником потерпілих у кримінальному провадженні, а також іншими свідками, що у сукупності усвідомлення конструкції інкримінованого злочину, співпрацюючи зі стороною обвинувачення надали показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, створює обґрунтований ризик вчинення дій особисто підозрюваним або із залученням сторонніх осіб, спрямований на незаконний вплив на потерпілих та свідків, з метою надання необхідних підозрюваному показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Про наявність даного ризику свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 систематично вчиняв катувальні дії щодо малолітніх потерпілих, а також перешкоджав вільному доступу матері до своїх дітей під час злочинних дій.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що прокурором в ході судового розгляду клопотання доведено наявність ризиків передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказані відомості щодо особи ОСОБА_4 об`єктивно вказують на те, що перебуваючи на волі існують реальні ризики, що підозрюваний буде мати можливість впливати на потерпілих чи свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду та матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно існує реальна необхідність у обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та запобігння ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При обранні запобіжного заходу, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється.

Також, як вбачається з листа Фастівського мського центру соціальних служб, обоє дітей не розмовляють, Дівчинка двох років робить спроби вимовляти окремі слова, а хлопчик в майже чотири роки не вимовляє жодного звуку. Його мовчання може бути підсвідомим психологічним захистом внаслідок насильницьких дій з боку дорослих. Також рекомендовано медичне дообстеження обох дітей на ознпки сексуального насильства, особливо зі зврненням уваги на стан травмування ротової порожнини, гортані, артикуляційного аппарату.

Вказані вище обставини слідчий суддя вважає достатніми для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Визначаючи конкретний вид запобіжного заходу, що має бути застосованим до підозрюваного, слідчий суддя враховує наступні обставини та правові норми, що мають бути застосованими при вирішенні цього питання.

Так, згідно приписів статті 28 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження стоків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Згідно положень пункту 13 цієї Постанови, обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції, висловленої у Рішенні ЄСПЛ по справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Зміст наведених правових норм та роз`яснень, свідчить про те, що можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена винятковими випадками, коли інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного чи обвинуваченого та унеможливити ризики його втечі чи перешкоджання кримінальному провадженню.

При цьому, право на особисту свободу презюмується, і для спростування цієї презумпції повинні бути наведені вагомі аргументи щодо існування публічного інтересу для тримання особи під вартою.

В даному випадку, встановлені під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України, а тяжкість злочину і вид покарання, яке може бути застосованими до підозрюваного у випадку визнання його винним, істотно підвищують ризики його переховування від органів досудового розслідування і суду.

При цьому, можливість настання таких ризиків розцінюється, як найбільш вірогідний варіант поведінки підозрюваного.

Тому, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим суд відхиляє позицію захисту щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, враховуючи дані про особу підозрюваного, який власної родини та дітей не має, в тому числі відсутністю в останнього легального джерела заробітку, роботи існує доведений та обґрунтований ризик продовження злочинної діяльності, усунення цього ризику у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів не виглядає можливим.

Отже, до підозрюваного має бути застосованим запобіжних захід у вигляді тримання під вартою і, враховуючи тимчасовий характер такого запобіжного заходу, відповідний рівень втручання в право особи на особисту недоторканість, цей захід не матиме надмірно обтяжливого характеру та забезпечить досягнення публічного інтересу щодо реалізації цілей і завдань кримінального провадження.

Далі, керуючись приписами частини 3, 4 статті 183 КПК України, враховуючи встановлені під час досудового розгляду клопотання обставини, характер вчиненого злочину та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання щодо відсутності підстав для застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу для підозрюваного, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні було досліджено протокол затримання від 05 січня 2026 року, згідно якого час фактичного затримання - 16 година 05 хвилин 05 січня 2026 року.

Отже, у відповідності до приписів частини 2 статті 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання, з 16 години 05 хвилин 05 січня 2026 року.

Враховуючи вище наведене, керуючись приписами статті 176, 177, 178, 183, 194, 196 КПК України, -

П о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого відділення розслідувань злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області, майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_16 , у кримінальному провадженні №0000024 від 04.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України, - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Фастів, Київської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого АДРЕСА_1 раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 05 березня 2026 року до 16 години 05 хвилин.

На підставі приписів частини 3, 4 статті 183 КПК України розмір застави для підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не визначати.

Строк дії ухвали до 05 березня 2026 року до 16 години 05 хвилин.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_17