ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/224/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого і застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, фізичної особи-підприємця, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 год. 15 хв. 30.10. 2025 року.

Одночасно визначено підозрюваному розмір застави 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень та у разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0001546 від 24.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Відповідно до оголошеної підозри, на початку 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_9 , перебуваючи в м.Тернополі, познайомився з ОСОБА_10 .. В ході спілкування ОСОБА_9 дізнався про те, що останній має на меті придбати будинок для своєї сім`ї неподалік від м.Тернополя, однак кошти на придбання будинку у нього відсутні. Під час розмови ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 про те, що у його власності перебуває квартира, розташована за адресою АДРЕСА_2 , яку він має намір продати та за отримані грошові кошти придбати будинок.

В цей час, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, а саме квартирою ОСОБА_10 .

З цією метою ОСОБА_9 залучив свого знайомого ОСОБА_7 , якому повідомив про свій намір, на що останній погодився. У відповідності до злочинного наміру ОСОБА_9 , його роль полягала у введені в оману потерпілого ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 зобов`язувався оформити за собою право власності на квартиру ОСОБА_10 та надалі її відчужити. В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, а саме квартирою ОСОБА_10 ..

Реалізуючи спільний злочинний умисел, в березні 2022 року (більш точної дати не встановлено) ОСОБА_9 , під час розмови з ОСОБА_10 , повідомив йому, що в якості оплати робіт та послуг щодо придбання та монтажу будинку ОСОБА_10 може передати квартиру, яка належить йому на праві приватної власності. Будучи введеним в оману ОСОБА_10 погодився на вказану пропозицію ОСОБА_9 ..

Статтею 19 Земельного кодексу України передбачено категорії земель згідно цільового призначення, в тому числі, п.а ч.1 сюди віднесено землі сільськогосподарського призначення.

Згідно ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення- земель є підставою для притягнення до відповідальності.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що призначення земель сільськогосподарського призначення є виробництво сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково- дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції.

Разом з тим, ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_10 про те, що монтаж будинку проводитиметься у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області на земельній ділянці з кадастровим № :02:001:4711, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , усвідомлюючи при цьому, що цільовим призначенням вказаної земельної ділянки, на якій нібито мав монтуватись будинок, є ведення особистого селянського господарства, що згідно вищевказаних норм Земельного кодексу унеможливлює монтаж житлового будинку.

Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном, з метою створення у потерпілого уяви про можливість придбання та монтажу будинку, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішили залучити до вчинення вказаного злочину представника ТОВ «Укртехногруп» ОСОБА_12 , який не був обізнаний з їх злочинними намірами.

З цією метою, 03.06.2022 ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_13 прибув в нотаріальну контору, розташовану в м.Тернопіль, по вул. Руська, 8, в якій окрім ОСОБА_9 також перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_12

ОСОБА_10 , його дружині та іншим присутнім, ОСОБА_9 надав проект завчасно підготовленого договору щодо придбання, монтажу та здачі в експлуатацію житлового будинку загальною площею 112,77 м. кв. між ним та ТОВ «Укртехногруп», в особі ОСОБА_12 .

Будучи введеним в оману, ОСОБА_10 підписав договір від 03.06.2022 (без номеру) як замовник, а ОСОБА_12 , як представник ТОВ «Укртехногруп» вказаний договір.

Відповідно до умов договору ТОВ «Укртехногруп» зобов`язується від власного імені та за власний рахунок забезпечити придбання, монтаж та здачу в експлуатацію житлового будинку загальною площею 112,77 м. кв. на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий № :02:001:471.

При цьому строк виконання робіт та надання послуг відповідно до умов договору складав 6 місяців та міг бути продовжений за домовленістю сторін.

Перелік робіт, що підлягали виконанню визначено в додатку № 2 до цього Договору, який разом з договором теж було підписано сторонами.

Крім того, додатком №3 до Договору сторонами підписано Акт приймання- передачі майна, у відповідності до якого на виконання п.п. 3.2.2 п. 3.2. Договору в якості оплати робіт та послуг Замовник ( ОСОБА_10 ) передає майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , а виконавець приймає майно в рахунок оплати виконаних робіт та наданих послуг за даним договором. Разом з тим, згідно п.2 вказаного додатку №3 до Договору право власності на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 реєструється за ОСОБА_14 .

В це же час, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори, розташованої в АДРЕСА_4 , реалізовуючи спільний злочинний намір, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 шляхом введення ОСОБА_10 в оману, переконали останнього в необхідності підписання договору купівлі - продажу належної йому квартири, при цьому жодних коштів за квартиру ОСОБА_9 та ОСОБА_7 передавати не мали наміру.

У зв`язку з чим, ОСОБА_10 , будучи введеним в оману, погодився відчужити належну йому на праві приватної власності житлову квартиру ОСОБА_7 без будь-яких коштів, як оплату за придбання та монтаж будинку на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:471. Так, цього ж дня, ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підписав нотаріально завірений договір купівлі-продажу №472 від 03.06.2022 як продавець, а ОСОБА_7 як покупець, у відповідності до якого ОСОБА_7 отримав право власності на вказану квартиру АДРЕСА_5 .

Вартість об`єкту продажу (квартири) в договорі визначено в розмірі 937710 грн..

При цьому, будь які кошти пов`язані з купівлею продажем квартири ОСОБА_10 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 передані не були.

Надалі, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , після того як шляхом обману заволоділи житловою квартирою ОСОБА_10 , як спосіб оплати за придбання, монтажу та здачі в експлуатацію будинку, жодні дії в інтересах ОСОБА_10 не вчиняли, на неодноразові законні вимоги останнього щодо здійснення придбання та монтажу будинку для нього не реагували, відтак взяті на себе зобов`язання не виконали.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 незаконно, шляхом обману, заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме квартирою АДРЕСА_5 , оціночною вартістю 1172726 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинили останньому майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VII1 від 22.11.2018).

Окрім цього, у точно невстановлені органом досудового розслідування дату та час однак не пізніше жовтня 2023 року, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення правочину з майном, яке було одержано ним від ОСОБА_10 завідомо злочинним шляхом, а саме квартирою АДРЕСА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 09.10.2023, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи умисно, цілеспрямовано та з корисливих мотивів, шляхом укладення договору дарування розпорядився майном, а саме квартирою АДРЕСА_5 , одержаною внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало її легалізації, та відчужив її на користь ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, а саме легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, що супроводжувалося укладенням правочину та заподіянням шкоди законним правам власника.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 361-ІХ від 06.12.2019).

Окрім цього, досудовим розслідуванням установлено такі фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

В кінці липня 2022 року у власника ТзОВ «АндрійБуд» ОСОБА_16 виникла необхідність у придбанні вантажного автомобіля для потреб вказаного товариства.

ОСОБА_16 , розуміючи, що для придбання транспортного засобу у нього недостатньо коштів, звернувся із проханням про позику грошових коштів до свого знайомого ОСОБА_17 ..

На прохання ОСОБА_16 ОСОБА_17 вказав, що допомогти у вирішенні вказаного питання зможе його син ОСОБА_9 .

У зв`язку із чим 15.07.2022 ОСОБА_16 перебуваючи в м. Тернопіль, звернувся до ОСОБА_9 , якому висловив прохання позичити грошові кошти в розмірі 6800 євро для купівлі вантажного автомобіля.

Під час розмови ОСОБА_9 стало відомо про те, що дружині ОСОБА_16 - ОСОБА_18 на праві приватної власності належить автомобіль «Toyota Avensis».

В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаним транспортним засобом ОСОБА_18 ..

У зв`язку із чим ОСОБА_9 погодився посприяти ОСОБА_16 у вирішенні його питання.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_9 залучив свого знайомого ОСОБА_7 , якому повідомив про свій намір, на що останній погодився.

У відповідності до злочинного наміру ОСОБА_9 , його роль полягала у введені в оману потерпілої ОСОБА_18 , а ОСОБА_7 зобов`язувався оформити за собою право власності на автомобіль «Toyota Avensis» державний номерний знак НОМЕР_1 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаним транспортним засобом ОСОБА_18

22-23 вересня 2022 року, при зустрічі ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_19 , що необхідну суму коштів йому зможе позичити його знайомий ОСОБА_7 , однак за умови передачі в заставу належного його дружині автомобіля «Toyota Avensis», як гарантії повернення позики, на що ОСОБА_16 погодився та повідомив про це свою дружину.

12.10.2022 ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_18 та вказав, що всі питання щодо позики коштів з ОСОБА_7 він узгодив.

З метою введення в оману ОСОБА_19 та його дружини ОСОБА_18 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішили заволодіти транспортним засобом «Toyota Avensis» шляхом підписання спочатку договору комісії між ОСОБА_20 та ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», а, в подальшому, укладення договору купівлі продажу між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_7 , при цьому, не маючи будь-якого наміру здійснювати перерахунок коштів ОСОБА_20 , за відчужений нею автомобіль.

13.10.2022 близько 10.00 год, ОСОБА_18 за вказівкою ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу РСЦ МВС в Тернопільській області, що за адресою: вул. Стрийська, буд. № 5, с. Підгородне, Тернопільського району, Тернопільської області, у присутності ОСОБА_21 , ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , будучи введена в оману ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , підписала надані ним документи, а саме договір комісії № 2611 від 13.10.2022, згідно якого уповноважувала комісіонера - ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» здійснити продаж належного їй автомобіля «Toyota Avensis» державний номерний знак НОМЕР_1 , а також акт приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин від 13.10.2022, згідно якого ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» отримало вищевказаний транспортний засіб.

Окрім того, ОСОБА_18 за вказівкою ОСОБА_9 власноруч написала та передала йому розписку, у якій зобов`язувалась зберігати автомобіль «Toyota Avensis» у справному стані, а також на першу вимогу ОСОБА_7 передати йому вказаний автомобіль.

Після підписання документів та написання розписки, ОСОБА_9 повідомив, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , що на наступний день, тобто 14.10.2022, привезе їхній примірник договору та обумовлену суму коштів.

На наступний день, 14.10.2022 ОСОБА_7 , діючи узгоджено з ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір щодо заволодіння майном потерпілої, без відома та згоди ОСОБА_18 уклав договір купівлі продажу транспортного засобу № 2611 з ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси».

У відповідності до вказаного договору ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» зобов`язуються передати ОСОБА_22 автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , після здійснення ним оплати в розмірі 250 000 грн. ОСОБА_18 , не маючи наміру таку оплату здійснювати.

Надалі, 15.10.2022 ОСОБА_9 зателефонував до ОСОБА_16 та повідомив, що ОСОБА_22 відмовився надавати позику, при цьому повідомив, що документи, які підписала ОСОБА_18 не мають жодного юридичного значення.

Також ОСОБА_9 зазначив, що усі підписані документи «знищені», вводячи в оману ОСОБА_18 , чим позбавив її можливості, у подальшому, повернути свої права на зазначене майно.

23.05.2024 ОСОБА_22 разом з ОСОБА_9 , перебуваючи в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області 6141, що розташований по вул. Стрийська, 5 с. Підгороднє Тернопільської області, на підставі заяви ОСОБА_22 № від 23.05.2024 та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2611 з ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», здійснили реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_22 , таким чином незаконно заволодівши правом на вказаний транспортний засіб, на підставі чого позбавили ОСОБА_23 права вільно розпоряджатися своїм майном.

Таким чином, ОСОБА_9 , за попередньою змовою із ОСОБА_14 незаконно, шляхом обману, придбали право на майно, а саме автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого становить 335700 гривень, чим спричинили ОСОБА_18 значну майнову шкоду на вищевказану суму, що становить від 100 до 250 неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-ІХ від 23.08.2023).

Окрім цього, досудовим розслідуванням установлено фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 190 КК України, закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що 23.05.2024 набули право власності на автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_18 , продовжили свої злочинні дії, спрямованні на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Зокрема, 08.02.2024 ОСОБА_7 діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_9 , звернувся до Тернопільського РУ поліції ГУНГІ в Тернопільській області із повідомленням про вчинення ОСОБА_18 14.10.2022 кримінального правопорушення, а саме протиправного заволодіння належного йому автомобіля «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі якої якого працівниками поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом протиправного заволодіння ОСОБА_18 14.10.2022 його майном, а саме автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження даних, які б підтверджували факт заволодіння ОСОБА_18 чужим майном шляхом обману чи заподіяння будь-якої майнової шкоди ОСОБА_7 , органом досудового розслідування не встановлено, тому 22.11.2024 прийнято рішення про його закриття.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння транспортним засобом шляхом обману (шахрайством), ОСОБА_7 діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_9 , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовною заявою про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_18 та відшкодування шкоди.

За результатами розгляду позовної заяви 02.05.2025 судом прийнято рішення про витребування від ОСОБА_18 та передачу ОСОБА_7 автомобіля Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке на даний час не виконане.

У зв`язку з чим, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виконали всі необхідні на їх думку дії для доведення злочину до кінця, а саме заволодінням автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_18 , тобто майном останньої на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, однак злочин не завершили через обставини, що не залежали від їх волі, оскільки 15.08.2024 ОСОБА_18 звернулась до правоохоронних органів з заявою про вчинення щодо неї ОСОБА_9 та ОСОБА_7 шахрайських дій, за наслідками чого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості за ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування. В межах зазначеного кримінального провадження 15.04.2025 рішенням суду на автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , накладено арешт. Відтак ОСОБА_18 автомобіль не передано та такий надалі перебуває в її користуванні.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 190 КК України, тобто у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342- IX від 23.08.2023).

01.09.2025 о 19 год. 15 хв. ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. КК України.

01.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

У зміненій апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року в частині покладення на нього як підозрюваного у кримінальному провадженні обов`язку, передбаченого пунктом 2 частини п`ятої статті 194 КПК України та постановити в цій частині нову ухвалу, якою на нього покласти обов`язок не відлучатися з міста Тернопіль, де він працює і навчаються діти та села Байківці Тернопільського району Тернопільської області, де він проживає, без дозволу прокурора, слідчого, суду.

Зазначає, що не оспорює обґрунтованості підозри та наявність чи відсутність ризиків, передбачених ч.2 ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що не оспорює законності його утримання під вартою на підставі резолютивної частини ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, оскільки він вніс заставу, тому на даний час перебуває під заставою.

Вказує, що перебуваючи під заставою, одним із обов`язків, який на нього покладено це заборона відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає- а це с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Посилається на те, він один виховує дітей, його діти - неповнолітні два сина та малолітня дочка навчаються, а він працює підприємцем в м. Тернопіль, тому він не може без дозволу супроводжувати дітей у навчальні заклади та позбавлений можливості працювати.

За вказаних обставин, просить покласти на нього обов`язок не відлучатися з місця, де працює та навчаються діти та з місця, де проживає.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, який частково заперечив апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого і застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 год. 15 хв. 30.10. 2025 року.

Одночасно визначено підозрюваному розмір застави 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень та у разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування із потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_16 , іншими підозрюваним ОСОБА_9 ;

здати на зберігання до УДМС України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав про наявність обґрунтованої підозри з долученими до неї документами, обґрунтував наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні. Також слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, є фізичною особою підприємцем, раніше не судимий, проте на розгляді в суді відносно нього перебуває інше кримінальне провадження, взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень та дійшов висновку про неможливість застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, врахувавши обставини правопорушення, вік підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, визначив йому альтернативний запобіжний захід у виді застави - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757000 грн. застави з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2,3,4,8 ч.5 ст. 194 КПК України.

Висновки слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються.

Щодо посилання апелянта на неправильне покладення на нього обов`язку, у випадку внесення застави, визначеного п.2 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, то такі колегія вважає необґрунтованими.

Так, покладення обов`язку не відлучатися із населеного пункту є одним із елементів запобіжного заходу, який може бути застосований до підозрюваного чи обвинуваченого відповідно до статті 194 КПК України. Цей обов`язок полягає в забороні залишати місце проживання, реєстрації або перебування без дозволу слідчого, прокурора чи суду. Застосування такого заходу спрямоване на забезпечення контролю за особою та запобігання ризикам, які можуть перешкоджати встановленню істини у справі, тому слідчий суддя правильно дійшов висновку щодо необхідності покладення на ОСОБА_7 обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК.

Щоб відлучитися, підозрюваний має отримати дозвіл від слідчого або прокурора, який підтверджує відсутність ризику для розслідування.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний кожен день відвозить дітей до м.Тернополя власним автомобілем у навчальні заклади, то такі не вказують на неправильне покладення обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК, оскільки діти віком 16, 15, 10 років вправі користуватися громадським транспортом, а також підозрюваний вправі забезпечити їх проїзд автомобілем таксі.

Окрім того, при повідомленні та пред`явленні належних документів, підозрюваний вправі отримати відповідний дозвіл в органу досудового розслідування щодо добиратися до роботи, медичного закладу, тощо, в тому числі супроводжувати дітей до навчальних закладів.

Досудове розслідування наразі не завершено, ризики, зазначені в клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді, об`єктивно існують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Змінену апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді