Єдиний унікальний номер 389/3959/25 провадження №1-кс/389/1098/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у якому, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження, шляхом заборони користування та розпорядження тимчасово вилученим майном, просить накласти арешт на: грошові кошти в загальній сумі 4370 грн, а саме 8 купюр номіналом 100 грн (АК4048824, ЕЕ6117059, ЯБ7728909, АБ2280680, ЕЗ7992988, ЕГ5142544, ЯВ5944798, АЛ6900459), 1 купюру номіналом 50 грн (АП3091839), 1 купюру номіналом 20 грн. (ВТ8404082), 5 купюр номіналом 500 грн (МА0839829, КБ6019759), 2 купюри номіналом 1000 грн (АН6511681) та мобільний телефон Samsung GalaxyA14 з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені 09 листопада 2025 року в період часу з 13.34 години по 15.08 годину під час проведення обшуку - приміщення сараю (окремо збудованого), яке розташоване на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 .

Клопотання обгрунтовано наступним. 09 листопада 2025 року в період часу з 13.34 години по 15.08 годину, під час проведення обшуку приміщення сараю (окремо збудованого), розташованого на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено зіп пакети із кристалічною речовиною, паперові згортки із подрібненою речовиною рослинного походження, сухі гілки з листям рослини схожої на коноплю, таблетки «Метафін ІС», мобільний телефон Samsung Galaxy A14 з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , грошові кошти в загальній сумі 4770 грн з них грошові купюри в сумі 400 грн (дві купюри номіналом 200 грн - ЕІ4308005, ЗВ5639398), які використовувались працівниками поліції під час оперативної закупівлі психотропних речовин у ОСОБА_5 .

В подальшому 09 листопада 2025 року о 17.15 год. в порядку ст.307 КК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України було затримано ОСОБА_5

10 листопада 2025 року грошові кошти в загальній сумі 4370 грн, а саме 8 купюр номіналом 100 грн (АК4048824, ЕЕ6117059, ЯБ7728909, АБ2280680, ЕЗ7992988, ЕГ5142544, ЯВ5944798, АЛ6900459), 1 купюра номіналом 50 грн (АП3091839), 1 купюра номіналом 20 грн (ВТ8404082), 5 купюр номіналом 500 грн (МА0839829, КБ6019759), 2 купюри номіналом 1000 грн (АН6511681), грошові купюри в сумі 400 грн (дві купюри номіналом 200 грн - ЕІ4308005, ЗВ5639398), які використовувались працівниками поліції під час оперативної закупівлі психотропних речовин у ОСОБА_5 та мобільний телефон Samsung Galaxy A14 з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Вилучені речі потрібні для проведення слідчих дій та судових експертиз з метою підтвердження злочинної діяльності ОСОБА_5 .

Окрім того, санкція частини 2 статті 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

За викладеного, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна є необхідність у забороні користування та розпорядження даним майном, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для досудового розслідування, можуть бути використані як доказ під час судового розгляду, можуть підлягати спеціальній конфіскації, оскільки перебувають у власності ОСОБА_5 , тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 до суду не з`явився, подав письмову заяву з проханням, у зв`язку зі службовою зайнятістю, розглянути клопотання за його відсутності та задовольнити. Власник та користувач майна до суду не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вимоги ч.5 ст.171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене, дотримано.

Відповідно до з ч.1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Вилучені під час огляду речі та предмети мають статус тимчасово вилученого майна тільки в тому випадку, якщо осіб (законних володільців) позбавлено можливості ним володіти, користуватися та розпоряджатися.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні слідчих СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у тому числі ОСОБА_3 , перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 10.09.2025, за ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 09.11.2025 о 17.15 годині, в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Дослідивши додані до клопотання: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 10.09.2025, за ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, рапорт від 09.09.2025, рапорт від 13.09.2025, протоколу допиту у якості свідка ОСОБА_6 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2025, протокол допиту у якості свідка ОСОБА_7 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2025, протокол огляду місця події від 13.09.2025, висновок експерта №СЕ-19/112-25/12965-НЗПРАП від 18.09.2025, протокол оперативної закупівлі від 26.10.2025, протокол про результати контролю за чинення злочину від 27.10.2025, висновок експерта №СЕ-19/112-25/15229-НЗПРАП від 07.11.2025, протокол допиту у якості свідка ОСОБА_8 , протокол огляду покупця та вручення грошей від 09.11.2025, протокол оперативної закупівлі від 09.11.2025, протокол обшуку від 09.11.2025, постанову про приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.11.2025, переконавшись у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, погоджуючись з тим, що майно, на накладення арешту на яке ставиться питання, відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, може бути використане як доказ, необхідне для проведення слідчих дій, зокрема проведення судових експертиз у вказаному кримінальному провадженні, незастосування арешту на це майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити з урахуванням даних протоколу оперативної закупівлі від 09.11.2025.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

У межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 10.09.2025, за ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, накласти арешт, шляхом позбавлення права розпорядження та користування, на тимчасово вилучене, наступне майно:

грошові кошти в загальній сумі 4370 грн, а саме: 8 купюр номіналом 100 грн (АК 4048824, ЕЕ 6117059, ЯБ 7728909, АБ 2280680, ЕЗ 7992988, ЕГ 5142544, ЯВ 5944798, АЛ 6900459), 1 купюру номіналом 50 грн (АП 3091839), 1 купюру номіналом 20 грн (ВТ 8404082), 3 купюри номіналом 500 грн (МА 0839829, КБ 6019759, ХЕ 8513522), 2 купюри номіналом 1000 грн. (АН 6511681, ЛВ 5018537) та мобільний телефон Samsung Galaxy A14 з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені 09 листопада 2025 року в період часу з 13.34 до 15.08 години, під час проведення обшуку - приміщення сараю (окремо збудованого), яке розташоване на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з положеннями ч.1 ст.174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1