Провадження № 1-кп/161/1151/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 22 грудня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої- адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 21 березня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, працюючого водієм на ТОВ «ЄВРО-БЕТОН Т-А», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 20 березня 2025 року близько 21 години 55 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ford» моделі «C-Max», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись автодорогою О030849 сполученням «Луцьк-Рованці» по вулиці Об`їздна в селі Рованці Луцького району Волинської області у напрямку до м. Луцька Волинської області, поблизу приміщення ресторації «Чевермето», що розташоване за адресою: Волинська область, Луцький район, село Рованці вулиця Тополева, будинок 40, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць «Тополева Об`їздна Набережна» вказаного села, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, перевищив максимально дозволену у населених пунктах швидкість руху транспортних засобів (понад 50 км/год), не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, не переконався, що рух керованого ним транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в момент виявлення руху велосипедиста ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому перехресті з вулиці Тополева в напрямку вулиці Набережна села Рованці Луцького району Волинської області, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден, синців та ран тіла; закритого перелому кісток правої гомілки в нижній її третині, травматичного вивиху правого плечового та лівого ліктьового суглобів; субарахноїдального крововиливу правої долі мозочка; переломів 6-8 ребер зліва з розривом паріетальної плеври та масивним двобічним гемотораксом, крововиливів в корені легень, травматичного розриву грудного відділу хребта; розривів капсули печінки з гемоперитонеумом. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення. Причиною смерті ОСОБА_8 є поєднана тупа травма тіла, котра супроводжувалась чисельними зламами кісток скелету, забоями та розривами внутрішніх органів з масивною внутрішньою кровотечею.

У прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), д), п. 12.1, п. 12.3, п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними замінами та доповненнями), а саме:

- п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

- п.12.9 б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих правил.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що він дійсно за вказаних обставин, місця та часу, вчинив дане кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 , являвся її батьком. Про обставини ДТП вона дізналася від сусідки. Не наполягає на суворій мірі покарання, пов`язаній з позбавленням волі, а щодо додаткової міри покарання, пов`язаної із позбавленням права керувати транспортними засобами, поклалась на розсуд суду. Цивільний позов до Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ" про відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином просила задовольнити.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненому, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона вчинила дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вибачився перед потерпілою, висловив жаль з приводу вчиненого, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій, має на утриманні малолітню дитину, працює, думку потерпілої, яка не настоювала на суворому покаранні, пов`язаному з позбавленням волі, а тому суд призначає покарання в межах санкції ст. 286 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування, передбаченого санкцією ч. 2 ст.286 КК України, то суд враховує, що хоч і потерпіла не наполягала на його застосуванні, крім того, керування транспортними засобами також пов`язане з роботою обвинуваченого, однак обставини вчинення кримінального правопорушення, які призвели до смерті потерпілого, не знижують суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення настільки, щоб досягти мети покарання можливо було без позбавлення права керування транспортними засобами (постанова Верховного суду у справі № 754/1696/24 від 21.08.2025 року). Тому, вище наведене вказує на необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Саме таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ" про відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином, слід задовольнити повністю.

При вирішенні цивільного позову заявленого потерпілою ОСОБА_6 до Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ " судом враховано, що у відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP/ 225822575 від 27/12/2024 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ" забезпечений ТЗ - автомобіль марки «Ford» моделі «C-Max», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії полісу з 31.12.2024 по 30.12.2025 року.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілій ОСОБА_6 спричинено моральну шкоду.

Вирішуючи по суті вимоги потерпілої до Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ", суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до п. 27.1. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 27.4 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому суд враховує наступне.

Згідно з ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди в зв`язку з смертю ОСОБА_8 , є його донька потерпіла ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Враховуючи вищевикладене, сума моральної шкоди, яка підлягає до виплати ОСОБА_6 з боку Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ" "Страхова Компанія "УСГ" становить 24000 грн. (12Х8000 грн. (розмір мінімальної з/п станом на 2025 рік.

А тому, слід стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ" на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 96 000 (дев`яносто шість тисяч) грн. 00 коп.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвалою слідчого судді від 25 березня 2025 скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік..

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ" про відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "УСГ" на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 96 000 (дев`яносто шість тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 17828 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. судових витрат по справі за проведення судової інженерно транспортної та комплексної судової інженерно транспортної експертиз.

Речові докази: автомобіль марки «Ford C-Max», р.н. НОМЕР_1 , який передано на зберігання на територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, за адресою: сел. Торчин, Луцький район, Волинська область передати за належністю ОСОБА_4 .

Велосипед чорно-зеленого кольорів, який передано на зберігання на територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, за адресою: сел. Торчин, Луцький район, Волинська область передати за належністю ОСОБА_6 .

Куртку червоного кольору в клітинку, камуфляжні штани, кепку, пару гумових черевиків чорного кольору залишити за належністю ОСОБА_6 .

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 25 березня 2025 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: