ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/535/18 Номер провадження 11-кп/814/301/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000074 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2021,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 13.07.2017 вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч, 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

визнати винуватим та засуджено:

-за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частину невідбутого покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2017 та остаточно визначено покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк покарання ухвалено рахувати з 01.02.2018.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

29.01.2018, близько 18 год 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, з метою реалізації умислу, направленого на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із проникненням у житло, діючи повторно, умисно, підійшов до домоволодіння, де проживає ОСОБА_9 , постукав у вхідні двері квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , дочекався, коли останній їх відчинив, після цього наніс один удар рукою в обличчя, в результаті чого ОСОБА_9 , який також був у стані алкогольного сп`яніння, впав на підлогу. Продовжуючи свою діяльність ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу, внаслідок чого ОСОБА_9 втратив свідомість, та отримав легкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_7 відкрито викрав з квартири ОСОБА_9 електром`ясорубку марки «Saturn ST-FP1098», пральну машинку автомат «Indesit WISN-821 UA», комп`ютер, який складається з корпусу Midi ATX GoldenFiend 8219 400 W blackприводу DVD+/-RW LG GH22NS90 black, SATA, процессору Аthlon II ХЗ 460 Socket АМЗ BOX М/В AsRockSoc - АМЗ M3A770DE AMD770/SB710FSB 2600 MHz, DDR3-1600, GLan, SB 7.1,6Xsata2, lXLde, FDD,RAID 0/ 1/ 0/ JBOD,ATX, модуля пам`яті DDR3 4 GB Нупіх РСЗ-І10600(ІЗЗЗМН), жорсткого диску 1000Gb Hitachi HDT721010CLA332 720 rpm, 32Mb, SATAIL, відеокарти РСІЕ 1024МВ PalitGeForse GT440 GDDR5,12bit,RET, клавіатури USB GoldenField K110SB+HUB Black(2xuSB), колонки Gemix tf-5 2x5 W black, дерево, монітора 20 Acer v203Hvab WideBlack, фільтра живлення GemixSurgeprotector 50 m та мобільний телефон марки Bravis Trend, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 8 462 грн. 75 коп.

Крім того, 29.01.2018, близько 18 год 30 хв, ОСОБА_7 , знаходячись в тій же квартирі АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого умислу, з корисливим мотивом, таємно, повторно, викрав з кишені джинсів ОСОБА_10 , який спав на дивані, мобільний телефон марки «Ergo pulse F 240», чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 319 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений з урахуванням наданих доповнень просить вирок скасувати у зв?язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що його вина за ч. 3 ст. 187 КК України не доведена наявними у матеріалах справи доказами, тому просить перекваліфікувати його дії на ст. 186 КК України. Також місцевий суд не допитав свідків сторони захисту, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Просить зарахувати йому у строк покарання період попереднього ув?язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України у редакції закону від 26.11.2015, тобто із розрахунку 1 день перебування під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого який погодився щодо закриття кримінального провадження в частині його засудження за епізодом крадіжки від 29.01.2018 у зв?язку з декриміналізацією вчиненого діяння та підтримав подану ним апеляційну скаргу в іншій частині, захисника, який погодився з позицією обвинуваченого, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила зарахувати обвинуваченому у строк покарання період попереднього ув?язнення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Матеріально-правовими підставами ч. 1 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 КУпАП, відповідно до яких збільшено розмір суми збитків для настання кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, оскільки розмір завданої майнової шкоди, має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Враховуючи підпункт 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», відповідно до якої прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2018 становив 1 762 грн., розмір збитків необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2018 році, має перевищувати 1 762 грн.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 інкримінованим кримінальним правопорушенням, яке вчинив 29.01.2018, спричинив майнову шкоду потерпілому на суму 319 грн. 20 коп.

Тобто розмір збитків, необхідних для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку вчинену у 2018 році, перевищує завдану ОСОБА_7 потерпілому зазначеним кримінальним правопорушенням суму майнової шкоди, тобто зазначене діяння підлягає декриміналізації, а вирок місцевого суду в цій частині закриттю.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій є правильним і ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Обвинувачений за вказаним епізодом свою вину визнав частково. Вказав, що не мав наміру шляхом застосування насильства проникати до житла ОСОБА_9 , з метою заволодіння його майном. Проте обвинувачений не заперечував, що спричинив удари ОСОБА_9 , після чого викрав майно з квартири потерпілого. Зазначив, що викрадену м?ясорубку намагався разом з ОСОБА_11 здати до ломбарду, а пральну машину продали.

Вказав, що тілесні ушкодження потерпілому спричинив, оскільки ОСОБА_9 раніше побив його дівчину ОСОБА_11 , а майно забрав з метою змусити ОСОБА_9 у майбутньому вибачитися перед ОСОБА_11 .

Незважаючи на те, що обвинувачений визнав свою вину частково та вважає, що інкриміноване діяння необхідно кваліфікувати за ст. 186 КК України, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується такими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 повідомив місцевому суду, що 29.01.2018 він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої, після чого разом з ОСОБА_10 пішли до нього додому. Через деякий час він почув стук в двері та, відкривши їх, побачив ОСОБА_7 , який несподівано наніс потерпілому удар в обличчя, після чого зайшов до квартири. Далі обвинувачений продовжив наносити йому численні тілесні ушкодження по тілу та голові під час того, як потерпілий вже лежав на підлозі, від чого ОСОБА_9 втрачав свідомість. Також ОСОБА_7 ногою здавлював його голову та шию, утримуючи таким чином від активного спротиву. Після чого обвинувачений почав виносити речі з квартири. Швидку допомогу потерпілий викликав вранці наступного дня.

Свідок ОСОБА_14 , яка працює у ломбарді, підтвердила, що у листопаді 2018 ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 намагалися здати до ломбарду м?ясорубку.

Допитаний свідок ОСОБА_15 повідомив, що дійсно придбав пральну машинку, яку запропонувала його співмешканці ОСОБА_11 , в подальшому пральну машинку вилучили працівники поліції.

Показання потерпілого та свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та наявними у справі письмовими доказами, а саме протоколом огляду місця події від 30.01.2018 за адресою: АДРЕСА_2 та фототаблицею до нього, висновком експерта № 8-ПР/18 від 06.02.2018, згідно якого на тілі ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження, які утворилися внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею (про що свідчить їх характер), який діяв під гострим кутом при одномоментному ударі, сковзанні, тисненні та здавленні, в проміжок часу, який міг вимірюватися десятками годин до дати проведення судово - медичної експертизи, характерні особливості якого (яких) не відобразилися та могли утворитися у строк та спосіб, вказаний потерпілим, протоколом огляду місця події від 21.01.2018 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено монітор від комп`ютера Aser, системний блок, два мобільних телефони Bravis в корпусі білого кольору, мобільний телефон Samsung в корпусі білого кольору, протоколом огляду місця події від 01.02.2018 та фототаблицею до нього, в ході якого на місцевості ділянки поблизу під`їзду № 3 будинку № 21 мікрорайон 3 в м. Первомайський Харківської області виявлено та вилучено пральну машину Indesit, висновком судової товарознавчої експертизи № 2422/2560-2571 від 19.02.2018, згідно якої встановлено ринкову вартість викраденого майна, протоколом огляду предметів від 02.02.2018, яким зафіксовано огляд монітору марки Aсer, системного блоку з комплектуючими, двох мобільних телефонів марки Bravis Trend та мобільного телефону марки Samsung J3, пральної машини Indesit, вилучених під час огляду місця події від 31.01.2018 та 01.02.2018, постановою про визнання речових доказів від 02.02.2018, якою монітор марки Aсer, системний блок з комплектуючими, мобільний телефон марки Bravis Trend, колонки Gemix tf-5 2x5 W, клавіатуру USB GoldenField, мобільний телефон марки Bravis Light, мобільний телефон марки Samsung J3, пральну машину Indesit визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000074 та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , протоколом проведення слідчого експеримента від 22.03.2018 в ході якого потерпілий ОСОБА_9 повідомив обставини проникнення обвинуваченим до його житла та показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень.

Щодо доводів обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дій у зв?язку із спричиненням ним потерпілому легких тілесних ушкоджень, які, на його думку, не є небезпечними для життя чи здоров?я, необхідно зазначити таке.

Так, з об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187), а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Враховуючи, що обвинувачений з метою заволодіння чужим майном, вчинив несподівану для потерпілого короткочасну агресивну насильницьку дію, а саме після того як ОСОБА_9 відчинив двері своєї квартири, раптово почав наносити потерпілому удари по тулубу та голові, подолавши волю потерпілого до супротиву, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого обвинувачений проник до квартири потерпілого, де протиправно заволодів його майном, тому місцевий суд правомірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України.

Зазначене узгоджується з показаннями потерпілого, даними встановленими під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , згідно з якими ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження, внаслідок чого проник у квартиру та заволодів його майном, висновком експертизи відповідно до якого потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження.

Щодо доводів обвинуваченого про безпідставну відмову місцевим судом у допиті свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , слід зазначити, що вказані свідки неодноразово викликалися для допиту до місцевого суду, проте у судові засідання не з`явилися про причини своєї неявки не повідомили. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що працівники Первомайського ВП ГУНП в Харківській області вживали заходи щодо встановлення місця знаходження свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Проте вручити свідкам повістку про виклик до суду не вдалося. Тобто, місцевим судом було вжито належні заходи для допиту зазначених свідків.

Крім того, як правильно вказав місцевий суд, ОСОБА_11 із заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень до правоохоронних органів не зверталась, її огляд експертом не проводився.

У будь-якому разі наявність чи відсутність конфліктної ситуації між потерпілим та ОСОБА_11 , на яку вказує обвинувачений, жодним чином не спростовує встановлений місцевим судом факт, що ОСОБА_7 вчинив розбійний напад на ОСОБА_9 , поєднаний із проникненням до житла.

Аналізуючи наявні у матеріалах кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку повністю підтверджують винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, що обтяжують та пом?якшують покарання.

Також суд врахував, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив під час іспитового строку, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2017 та правильно визначив ОСОБА_7 покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 187 КК України із конфіскацією майна, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_7 засуджено, вчинено 29.01.2018, підстави для застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2025, відсутні.

Враховуючи що вироком місцевого суду вирішено строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 01.02.2018, тому обвинуваченому вже зараховано у строк покарання період його попереднього ув?язнення за цим кримінальним провадженням із вказаної дати до дня набрання вироком чинності, тобто з 01.02.2018 до 12.11.2025 включно.

Тому, апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно задовольнити частково, а вирок суду в іншій частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково. Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2021, щодо ОСОБА_7 в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати, кримінальне провадження у цій частині закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?зку з втратою чинності закону, яким встановлено кримінальну протиправність діяння.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку при призначенні покарання посилання на ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частину невідбутого покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2017 та остаточно визначити покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4