Провадження № 1-кп/127/513/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000258 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше засудженого:

11.10.1994 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниця за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ст. 42 КК України (1960 року) до шести років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільнений умовно з іспитовим строком три роки;

06.10.1995 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниця за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;

11.12.2001 року вироком Хмельницького міського суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 142, ст. 44 КК України (1960 року) до семи років позбавлення волі;

25.05.2011 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниця за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до дев`яти років позбавлення волі, звільненого 03.02.2016 року по відбуттю строку покарання;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням, представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 р., принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 р. та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 р. № 36/103, від 16.12.1970 р. № 2734 (XXV) від 21.12.1965 р. № 2131 (XX), від 14.12.1974 р. № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф (далі - зс рф) на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями:

№ 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН;

№ 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98- ВР та Федеральним Законом рф від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано- Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 18 березня 2014 року в односторонньому порядку незаконно включено до складу рф території АР Крим та м. Севастополя, 7 квітня 2014 року на території України в межах Донецької області створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27 квітня 2014 року в межах Луганської області - терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Так звані «донецька народна республіка» і «луганська народна республіка» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, а також АР Крим, громадянами рф та світовою спільнотою, у лютому 2022 року керівниками терористичних організацій «днр/лнр» оголошено так звану мобілізацію на тимчасово окупованій території Донецької області, а 21 лютого 2022 року рф визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами.

Крім того, у 2014 році на території рф створено недержавне збройне формування - так звану «приватну військову компанію Вагнера» (далі - ПВК, «група Вагнера», з 2022 року фігурує також під назвою ПВК « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), представники якої причетні до реалізації агресивної політики російської федерації на шкоду миру, стабільності, суверенітету і територіальній цілісності України, перебувають під повним контролем російської держави, здійснюють підривну діяльність проти України та приймають безпосередню участь у бойових діях проти України на боці і у складі зс рф.

Постановою Верховної Ради України № 2903-ІХ від 06.02.2023 російська злочинна організація, відома під назвою «приватна військова компанія Вагнера» або «Група Вагнера», визнано міжнародною злочинною організацією.

22 лютого 2022 року президент рф направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 05 годині 00 хвилин президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому зс рф, які діяли за наказом свого керівництва та керівництва рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Київській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на ЗО діб. Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на ЗО діб. Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Законом України від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Законом України від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Законом України від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 № 58/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Законом України від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Усвідомлюючи всі вказані обставини, громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, вчинив державну зраду шляхом надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, надаючи зокрема допомогу представникам так званої ПВК «Вагнера» у вигляді підшукування та вербування до складу вказаного вище військового формування рф осіб з числа мешканців м. Вінниці для їх подальшої участі у бойових діях проти України.

Так, на виконання поставленого йому представниками рф завдання, громадянин ОСОБА_7 протягом листопада-грудня 2022 року самостійно підшукав та завербував до вступу у склад так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») громадянина України, жителя м. Вінниці, з числа осіб, з якими ОСОБА_7 спільно відбував покарання у вигляді позбавлення волі в одній з установ Державної кримінально-виконавчої служби України. Отримавши від вказаної особи згоду на вступ до складу так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга»), ОСОБА_7 , із використанням можливостей інтернет-додатку «Viber», повідомив про вищевказаний факт успішного вербування громадянина невстановленому на даний момент представнику так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») на ім`я ОСОБА_8 , при цьому надавши останньому й свою особисту згоду на вступ до складу вказаного військового формування рф з метою виконання бойових завдань, пов`язаних із охороною та обороною стратегічно важливих для держави-агресора об`єктів, а також об`єктів військової інфраструктури зс рф на тимчасово окупованих територіях України.

За результатом виконання поставленого представниками рф завдання, ОСОБА_7 отримав від невстановленого на даний момент представника так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») на ім`я ОСОБА_8 роз`яснення щодо умов проходження військової служби у складі вказаного військового формування (розмір грошового та майнового забезпечення, вид та місця виконання бойових завдань тощо), а також детальні інструкції щодо подальших дій для здійснення переходу на бік ворога та участі у бойових діях проти України на боці держави- агресора.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при зазначених вище обставинах, не визнав, надав суду наступні показання. ОСОБА_9 він не знає, ніколи з останнім не спілкувався. ОСОБА_10 він знає, вони разом відбували покарання. Після звільнення з місць позбавлення волі він бачився з ОСОБА_10 , позичав останньому гроші, однак той гроші йому не повернув. Він просив ОСОБА_10 повернути йому борг. Йому було відомо, що ОСОБА_10 перебуває у розшуку, у зв`язку з чим не може продати своє майно. В ході спілкування ОСОБА_10 пропонував йому скоїти пограбування, знайомив його з чоловіками, які, як пояснював ОСОБА_10 , допомагали з вирішенням питань з криміналом.

В протоколі від 04.11.2022 року зафіксована розмова в якій йшлося про пограбування магазину в м. Київ. Розмов про «пушечне м`ясо» не було. Аудіофайл не відповідає дійсності. Розмов про «вагнер» не було. В м. Одеса він не був. З приводу розмов про «вихід на 200 км.», «розпатрошення красноперими» та про поїздки кудись він не пам`ятає.

Він ніколи не спілкувався зі спецслужбами рф, військовими формуваннями «вагнер», «ліга». Він нікого не вербував.

Він дійсно спілкувався з ОСОБА_11 , який проживає по АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні свідок зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 надав суду наступні показання. ОСОБА_7 він знає приблизно з 2000 року, вони познайомилися в місцях позбавлення волі, раніше товаришували.

В 2022 році від ОСОБА_7 йому стало відомо, що можна за гроші працювати на рф. ОСОБА_7 казав йому, що фотографував для рф мости та інші об`єкти, і надсилав ці фото до рф. Розмову про це розпочав сам ОСОБА_7 , сказав, що може допомогти і йому з роботою. Повідомив йому, що можна заробляти 3000 доларів США в місяць, якщо він погодиться стати «вагнерівцем». Для того, щоб його взяли на цю роботу, йому треба було скинути ОСОБА_7 фото свого паспорта, що він і зробив. ОСОБА_7 говорив йому, що вони будуть охороняти якісь об`єкти на території Херсонської області, які вже захопили «вагнерівці». Спочатку він та ОСОБА_7 мали доїхати до м. Одеса, а потім вже у Херсонську область, але як саме слід було їхати він не знав. Дати, коли вони мали їхати на окуповану територію йому називав ОСОБА_7 , останній казав, що погоджував все з ОСОБА_8 . ОСОБА_7 поставив йому завдання зібратися, зібрати речі. ОСОБА_7 його вербував.

Він здійснив запис розмови з ОСОБА_7 на свій мобільний телефон, а потім пішов до СБУ та написав заяву - повідомлення про злочин. Зі свого телефону він переписав розмову між ним та ОСОБА_7 на флешку та надав її до СБУ. Свій мобільний телефон працівникам правоохоронних органів він не надавав. В подальшому, він зробив ще 3-4 записи його розмов з ОСОБА_7 уже на апаратуру, яку йому надали оперативні працівники. Зустрічі з ОСОБА_7 відбувалися неподалік його місця проживання.

Перший запис розмови він зробив, щоб мати доказ при зверненні в СБУ.

Участь в НСРД він брав добровільно.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_12 свій висновок підтримав, суду повідомив наступне. При проведенні експертизи експерт надав відповіді на всі поставлені судом запитання в ухвалі суду. Предметом експертизи були мовні факти, зафіксовані на пристроях. В матеріалах кримінального провадження, які були направлені на експертизу, були протоколи, в яких зафіксована інформація, що міститься на електронних носіях. Він досліджував цю інформацію. При наданні висновків він оцінював ситуацію, в якій відбувалося мовлення і реакції співрозмовників. При проведенні експертизи він використовував фотоапарат для того, щоб зафіксувати, які гаджети досліджувалися. Інструкції не вимагають вказувати у висновку інвентарний номер фотоапарату.

В судовому засідання були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- витяги з ЄРДР від 03.11.2022 року, 29.05.2023 року;

- протокол затримання ОСОБА_7 від 20.02.2023 року;

- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 03.11.2022 року, відповідно до якого начальник 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_13 повідомляє начальника СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_14 про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України;

- постанова про визначення групи слідчих від 03.11.2022 року;

- повідомлення про початок досудового розслідування від 03.11.2022 року;

- постанова про визначення групи прокурорів від 03.11.2022 року;

- постанова про визначення групи слідчих від 18.05.2023 року;

- постанова про визнання предметів речовими доказами від 04.11.2022 та доданий до неї флеш-носій, згідно з якою флеш-носій типу micro SD «Apacer» 16 Гб із збереженими на ньому двома аудіофайлами під назвами «4.m4a» та «5.m4a» обємом 29,1 Мб та 19,2 Мб відповідно, визнано речовим доказом;

- протокол огляду від 04.11.2022 року, відповідно до якого слідчий прослухав аудіофайли, які містяться на флеш-носієві типу micro SD «Apacer» під назвами «4.m4a» та «5.m4a» обємом 29,1 Мб та 19,2 Мб відповідно. На вказаних аудіофайлах містяться записи розмов між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . В судовому засіданні було прослухано вказаний аудіозапис. Так, на записі чути, як ОСОБА_7 розмовляє з іншим чоловіком;

- роздруківки скір-шотів з мобільного телефону;

- лист начальника 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_15 , відповідно до якого встановлено особу ОСОБА_7 , який користується терміналом мобільного зв`язку НОМЕР_2 ;

- лист начальника 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_15 , відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_7 підтримує стійкі товариські контакти з ОСОБА_11 , який використовує термінали мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , та на даний час знаходиться на окупованій території АР Крим, де, можливо, проходить військову службу в складі збройних формувань рф;

- інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- доручення на проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- ухвала Вінницького апеляційного суду від 08.11.2022 року про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, яка була розсекречена 25.05.2023;

- постанова про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації від 18.11.2022;

- протокол за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії від 22.11.2022 року, відповідно до якого 18.11.2022 року ОСОБА_7 провів зустріч з особою, яка виконує спеціальне завдання з розкриття злочинної діяльності (Ч). Розмова вказаних осіб була зафіксована. В судовому засіданні було прослухано аудіозапис вказаної розмови. Спілкування між ОСОБА_7 та іншим чоловіком, крім іншого, відбувається з приводу вагнерівців, подальших дій, майбутніх поїздок, документів, речей, які слід брати з собою;

- доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- протокол за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії від 28.11.2022 року, відповідно до якого 23.11.2022 року ОСОБА_7 провів зустріч з особою, яка виконує спеціальне завдання з розкриття злочинної діяльності (Ч). Розмова вказаних осіб була зафіксована. В судовому засіданні було прослухано аудіозапис вказаної розмови. Спілкування між ОСОБА_7 та іншим чоловіком, крім іншого, відбувається з приводу майбутніх поїздок, документів, речей, які слід брати з собою, заробітної плати, обов`язків, які потрібно буде виконувати, ОСОБА_7 розповідає про Василя, про вербування;

- протокол за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії від 26.01.2023 року, відповідно до якого знято інформацію з електричних комунікаційних мереж з абонентського номеру НОМЕР_2 відносно ОСОБА_7 . В судовому засіданні було прослухано аудіозапис телефонних розмов ОСОБА_7

- ухвала Вінницького апеляційного суду від 17.02.2023 року;

- протокол обшуку від 20.02.2023 року, відповідно до якого проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 . В ході обшуку ОСОБА_7 добровільно видав працівникам правоохоронних органів свій мобільний телефон. Також в ході обшуку вилучено планшетний ПК та ще один мобільний телефон. В судовому засіданні було переглянуто відеозапис вказаної слідчої дії, а також досліджено фото екрану мобільного телефону ОСОБА_7 , які долучено до вказаного протоколу. Так, на вказаних фото зафіксована переписка ОСОБА_7 з особою « ОСОБА_8 »;

- повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 21.02.2023 року;

- клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 ;

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 року;

- клопотання про проведення експертизи;

- постанова про залучення спеціаліста від 23.05.2023 року;

- довідка за результатами опитування з використанням поліграфа ОСОБА_7 , відповідно до якої використовуючи цифрову систему обробки і обрахування графічного відбитка психофізіологічних реакцій можна припустити, що ОСОБА_7 , був не щирий, наявні ознаки приховування інформації по питанням взаємодії з представниками ПВК «Вагнер», здійснення заходів підготовки громадян України для участі в ПВК «Вагнер»;

- доручення на проведення огляду;

- протокол огляду від 10.03.2023 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон марки «Iphone 7», ІМЕІ: НОМЕР_7 , який було вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 . Оглядом встановлено наступне: ОСОБА_7 зареєстрований у месенджері «Viber» з використанням стільникового номеру НОМЕР_8 під псевдонімом « ОСОБА_16 » та систематично веде переписку з особою під іменем « ОСОБА_8 », який використовує стільниковий номер НОМЕР_3 . Виходячи зі змісту їхнього спілкування встановлено, що « ОСОБА_8 » знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим та проходить військову службу в приватній військовій структурі рф;

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2023 року;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.05.2023 року та опис вилучених речей, відповідно до яких слідчий отримав доступ до документів ПрАТ «Київстар», що містять інформацію про телефонні з`єднання, здійснені з абонентських номерів НОМЕР_2 та НОМЕР_8 ;

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій;

- протокол огляду від 31.05.2023 року, відповідно до якого оглянуто інформацію на диску про телефонні з`єднання, здійснені з абонентських номерів НОМЕР_2 та НОМЕР_8 . Також оглядом встановлено, що з мобільного номеру НОМЕР_2 неодноразово здійснювалися телефонні з`єднання з номером НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_17 ( АДРЕСА_3 );

- лист начальника 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_15 на виконання доручення від 01.06.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_7 підтримує стійкі товариські контакти із громадянином України ОСОБА_17 (використовує термінали мобільного зв`язку НОМЕР_10 , НОМЕР_9 , НОМЕР_11 ). Встановлено, що ОСОБА_18 познайомився із ОСОБА_17 під час відбування покарання в ДУ «Ладижинській виправній колонії № 39», та після звільнення із виправної установи продовжив підтримувати із ним стійкий контакт. Разом з тим, оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_17 в 2014 році проходив військову службу в незаконних військових формуваннях т. зв. «ДНР» та приймав у їх складі участь в бойових діях проти України. 04 серпня 2014 року о 18:00 год. через багатосторонній автомобільний пункт пропуску «Донецький» з території України на тимчасово окуповану території Донецької області, до Центральної міської лікарні № 1 м. Донецька доставлено ОСОБА_17 із осколковими ураженнями м`яких тканин та опіками, що є наслідками мінно- вибухової травми отриманої під час участі в бойових діях на території України. За вказані дії ОСОБА_17 . Центром дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку внесено до єдиної інформаційної бази «Миротворець»;

- постанова про призначення експертизи;

- висновок експерта № СЕ-19/102-23/8383-ВЗ від 22.05.2023 року, відповідно до якого голос та мовлення особи у аудіофайлах на оптичному диску за результатами проведення НСРД від 22.11.2022 року та від 28.11.2022 року, а також на флеш носієві (протокол огляду предметів від 04.11.2022 року) належить ОСОБА_7 ;

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2023 року;

- вимога про судимість на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інформація про перетин ним державного кордону;

- відповідь на запит т.в.о. заступника командира вч НОМЕР_12 ОСОБА_19 ;

- відповідь на запит директора Департаменту інформації Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_20 ;

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2023 року;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.04.2023 року та опис вилучених речей, відповідно до яких слідчий отримав доступ до документів АТ КБ «Приватбанк»;

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій;

- протокол огляду від 31.05.2023 року, відповідно до якого оглянуто інформацію про трансакції за картковими рахунками ОСОБА_7 у фінансовій мережі АТ КБ «Приватбанк»

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2023 року;

- повідомлення про завершення досудового розслідування;

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування;

- протокол огляду від 10.03.2023 року, відповідно до якого оглянуто планшет марки «Lenovo TB-X505F», вилучений під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 ;

- протокол огляду від 10.03.2023 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон марки «Iphone 6S», вилучений під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 ;

- висновок експерта № 934/25-21 від 09.06.2025 року, відповідно до якого в протоколі огляду від 04 листопада 2022 року на 8 аркушах - протокол і 6 аркушах зображення: протоколі за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах; протоколі за 28 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 11 аркушах, в окремих фрагментах містяться:

ознаки, які свідчать про підготовку, участь або сприяння діям, шо можуть бути кваліфіковані як державна зрада, а саме: а) можливі контакти з представниками держави-агресора; б) згадка про поїздки до РФ у сумнівному контексті; в) згадки про «вагнерівця» і приховування, фактів; г) натяки на ухилення від слідства; ґ) відсутність патріотичної або правової позиції щодо України в контексті збройної агресії (фрагмент «Протокол огляду від 04 листопада 2022 року на 8 аркушах);

ознаки умисної, потенційно антидержавної поведінки, що свідчить про наявність у висловленнях ознак державної зради, зокрема: а) комунікація із особами, пов`язаними з ворожими структурами (ПВК «Вагнер»); б) усвідомлена готовність до участі в підозрілих або диверсійних діях; в) планування передачі документів (паспорта); г) мовні стратегії уникнення розкриття намірів; ґ) мотиви втечі від відповідальності перед судом та державою (Протокол за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах);

ознаки державної зради, зокрема: 1) перехід на бік ворога в умовах збройного конфлікту у формі «найманства»; 2) сприяння діяльності організованої групи, дії якої можуть бути спрямовані проти України (Протокол за 28 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 11 аркушах);

ознаки, що можуть свідчити про державну зраду, зокрема: 1) перехід на бік держави-агресора у період збройного конфлікту; 2) надання допомоги представникам іноземної спецслужби; 3) виконання інструкцій іноземної сторони, отримання фінансування; 4) усвідомлення своєї залученості до антиукраїнської діяльності; 5) опис вербування, контактів із кураторами та логістичної підтримки в рф (Протокол за 28 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 11 аркушах).

В протоколі огляду від 04 листопада 2022 року на 8 аркушах - протокол і 6 аркушах зображення; протоколі за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах; протоколі за 28 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 11 аркушах, в окремих фрагментах містять:

ознаки обговорення участі в діяльності незаконного збройного формування («Вагнеровці»); елемент вербування - переконання приєднатися до злочинної або воєнної структури, з відповідними обіцянками вигоди («Протокол огляду від 04 листопада 2022 року на 8 аркушах; аудіофайл під назвою «4.ш4а»);

ознаки вербування інших осіб до участі в незаконних збройних формуваннях, зокрема: 1) згадки про ПВК «Вагнер»; 2) погодження надати паспорт; 3) згода на участь; 4) обговорення плану дій; 5) використання фінансових труднощів як стимулу; 6) підготовка до виїзду, обговорення військового екіпірування (Протокол за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах);

ознаки вербування до участі у незаконному збройному формуванні (Протокол за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах).

Також в судовому засіданні було досліджено речові докази у кримінальному провадженні, а саме: планшет марки «Lenovo TB-X505F», чорного кольору, мобільний телефон марки «Iphone 7» (ІМЕІ: НОМЕР_7 ) з сім картою НОМЕР_13 , мобільний телефон марки «Iphone 6S» моделі А1688, сірого кольору.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КК України державною зрадою визнається діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Це означає, що вчинення будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї. Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Зокрема, вони можуть полягати у організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо. У цій формі державна зрада вважається закінченою з моменту, коли особа фактично почала надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації чи їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

З суб`єктивної сторони державна зрада характеризується виною у виді прямого умислу. Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (вчинює шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України) і бажає цього.

Формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.

Частиною другою ст. 111 КК України передбачено відповідальність за вчинення державної зради під час дії воєнного стану.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан з 05:00 год. 24.02.2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась.

Отже, суд вважає загальновідомими і такими, що не потребують доказування в межах даного кримінального провадження факти того, що тимчасова окупація з боку рф частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20.02.2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, заперечував, що він співпрацював з представниками рф чи представниками військових формувань, стверджував, що нікого не підшукував та не вербував, державної зради не скоював, а його судять лише за слова.

Вказані показання ОСОБА_7 спростовується зібраними під час досудового розслідування та ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що від свого товариша ОСОБА_7 , якого він знав з місць позбавлення волі, йому стало відомо, що є можливість за гроші працювати на рф. Свідок стверджував, що розмову про це розпочав сам ОСОБА_7 , сказав йому, що можна заробляти 3000 доларів США в місяць, якщо він погодиться стати «вагнерівцем». ОСОБА_7 говорив свідку, що вони будуть охороняти об`єкти на території Херсонської області, які вже захопили «вагнерівці». Погодившись на це, свідок надіслав ОСОБА_7 фото свого паспорта. Всі дії ОСОБА_7 погоджував з особою на ім`я ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_9 стверджував, що ОСОБА_7 вербував його до вступу у склад так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга»).

Вказані показання свідка ОСОБА_9 підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду документами, зокрема протоколом огляду від 04.11.2022 року, роздруківками скрін-шотів з мобільного телефону, протоколом за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії від 22.11.2022 року, протоколом за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії від 28.11.2022 року. Зокрема, на аудіозаписах, які долучені до вищевказаних протоколів, розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відбуваються з приводу «вагнерівців», подальших дій, майбутніх поїздок, документів, речей, які слід брати з собою, заробітної плати, обов`язків, які потрібно буде виконувати, ОСОБА_7 розповідає про ОСОБА_8 , про вербування.

При цьому, вищевказані записи розмов були зроблені в рамках вказаного кримінального провадження, з дотриманням вимог Закону на підставі рішення суду. Крім цього, в судовому засідання свідок ОСОБА_9 підтвердив, що він здійснив запис розмови з ОСОБА_7 на свій мобільний телефон, а потім пішов до СБУ та написав заяву - повідомлення про злочин. Зі свого телефону він переписав розмову між ним та ОСОБА_7 на флешку та надав її до СБУ. В подальшому, свідок зробив ще записи його розмов з ОСОБА_7 уже на апаратуру, яку йому надали оперативні працівники. Участь в НСРД він брав добровільно.

В подальшому в ході досудового розслідування було проведено експертизу, якою встановлено, що голос та мовлення особи у аудіофайлах на оптичному диску за результатами проведення НСРД від 22.11.2022 року та від 28.11.2022 року, а також на флеш носієві (протокол огляду предметів від 04.11.2022 року) належить ОСОБА_7 (висновок експерта № СЕ-19/102-23/8383-ВЗ від 22.05.2023 року).

Згідно з інформацією у листі начальника відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області, ОСОБА_7 підтримує стійкі товариські контакти з ОСОБА_11 , який використовує термінали мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , та на даний час знаходиться на окупованій території АР Крим, де, можливо, проходить військову службу в складі збройних формувань рф.

В ході проведення досудового розслідування за місцем проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) було проведено санкціонований обшук. В ході обшуку ОСОБА_7 добровільно видав працівникам правоохоронних органів свій мобільний телефон. Також в ході обшуку вилучено планшетний ПК та ще один мобільний телефон. При дослідженні в судовому засіданні відеозапису вказаної слідчої дії встановлено, що обшук було проведено відповідно до вимог Закону, жодних прав ОСОБА_7 порушено не було. На фото з мобільного телефону обвинуваченого відображена переписка ОСОБА_7 з особою « ОСОБА_8 » (протокол обшуку від 20.02.2023 року).

Відповідно до протоколу огляду від 10.03.2023 року, оглянуто мобільний телефон марки «Iphone 7», ІМЕІ: НОМЕР_7 , належний ОСОБА_7 , який було вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 . Останній зареєстрований у месенджері «Viber» з використанням стільникового номеру НОМЕР_8 під псевдонімом « ОСОБА_16 » та систематично веде переписку з особою під іменем « ОСОБА_8 », який використовує стільниковий номер НОМЕР_3 . Виходячи зі змісту їхнього спілкування встановлено, що « ОСОБА_8 » знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим та проходить військову службу в приватній військовій структурі рф.

В ході судового слідства, за клопотанням сторони захисту, було призначено судову експертизу (висновок експерта № 934/25-21 від 09.06.2025 року). Експертом встановлено, що в протоколах огляду від 04 листопада 2022 року, НСРД від 22.11.2022 року та 28.11.2022 року містяться:

- ознаки, які свідчать про підготовку, участь або сприяння діям, шо можуть бути кваліфіковані як державна зрада, а саме: а) можливі контакти з представниками держави-агресора; б) згадка про поїздки до РФ у сумнівному контексті; в) згадки про «вагнерівця» і приховування, фактів; г) натяки на ухилення від слідства; ґ) відсутність патріотичної або правової позиції щодо України в контексті збройної агресії (фрагмент, Протокол огляду від 04 листопада 2022 року на 8 аркушах);

- ознаки умисної, потенційно антидержавної поведінки, що свідчить про наявність у висловленнях ознак державної зради, зокрема: а) комунікація із особами, пов`язаними з ворожими структурами (ПВК «Вагнер»); б) усвідомлена готовність до участі в підозрілих або диверсійних діях; в) планування передачі документів (паспорта); г) мовні стратегії уникнення розкриття намірів; ґ) мотиви втечі від відповідальності перед судом та державою (Протокол за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах);

- ознаки державної зради, зокрема: 1) перехід на бік ворога в умовах збройного конфлікту у формі «найманства»; 2) сприяння діяльності організованої групи, дії якої можуть бути спрямовані проти України (Протокол за 28 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 11 аркушах);

- ознаки, що можуть свідчити про державну зраду, зокрема: 1) перехід на бік держави-агресора у період збройного конфлікту; 2) надання допомоги представникам іноземної спецслужби; 3) виконання інструкцій іноземної сторони, отримання фінансування; 4) усвідомлення своєї залученості до антиукраїнської діяльності; 5) опис вербування, контактів із кураторами та логістичної підтримки в рф (Протокол за 28 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 11 аркушах);

- ознаки обговорення участі в діяльності незаконного збройного формування («Вагнеровці»); елемент вербування - переконання приєднатися до злочинної або воєнної структури, з відповідними обіцянками вигоди («Протокол огляду від 04 листопада 2022 року на 8 аркушах; аудіофайл під назвою «4.ш4а»);

- ознаки вербування інших осіб до участі в незаконних збройних формуваннях, зокрема: 1) згадки про ПВК «Вагнер»; 2) погодження надати паспорт; 3) згода на участь; 4) обговорення плану дій; 5) використання фінансових труднощів як стимулу; 6) підготовка до виїзду, обговорення військового екіпірування (Протокол за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах);

- ознаки вербування до участі у незаконному збройному формуванні (Протокол за 22 листопада 2022 року за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії за кримінальним провадженням № 0000258 від 03.11.2023 року на 9 аркушах).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_12 вищевказаний висновок підтримав, стверджував, що надав відповіді на всі поставлені судом в ухвалі суду запитання. Предметом експертизи були мовні факти, зафіксовані на пристроях. Він досліджував всю надану йому інформацію. При наданні висновків він оцінював ситуацію, в якій відбувалося мовлення і реакції співрозмовників. На підставі цього, він зробив висновки, викладені у експертизі.

Отже, в судовому засіданні було встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що ОСОБА_7 , на виконання поставленого йому представниками рф завдання, протягом листопада-грудня 2022 року самостійно підшукав та завербував до вступу у склад так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») громадянина України, жителя м. Вінниці. Отримавши від вказаної особи згоду на вступ до складу так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга»), ОСОБА_7 , із використанням можливостей інтернет-додатку «Viber», повідомив про вищевказаний факт успішного вербування представника так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») на ім`я ОСОБА_8 , при цьому надавши останньому й свою особисту згоду на вступ до складу вказаного військового формування рф з метою виконання бойових завдань, пов`язаних із охороною та обороною стратегічно важливих для держави-агресора об`єктів, а також об`єктів військової інфраструктури зс рф на тимчасово окупованих територіях України. За результатом виконання поставленого представниками рф завдання, ОСОБА_7 отримав від представника так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») на ім`я ОСОБА_8 роз`яснення щодо умов проходження військової служби у складі вказаного військового формування (розмір грошового та майнового забезпечення, вид та місця виконання бойових завдань тощо), а також детальні інструкції щодо подальших дій для здійснення переходу на бік ворога та участі у бойових діях проти України на боці держави- агресора.

Така діяльність ОСОБА_7 мала послідовних характер. ОСОБА_7 діяв умисно і розумів, що діє на шкоду власній державі.

24.02.2022 року російська федерація здійснила збройне вторгнення на територію України, внаслідок якого гинуть як військові так і мирні жителі України, зруйновано безліч населених пунктів, об`єктів життєво важливої інфраструктури, промисловості, транспортних мереж тощо. Ці події глибоко ранять кожного українця, залишаючи сліди в свідомості і на серці назавжди. І саме в цей важкий для України час ОСОБА_7 , будучи громадянином України, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, умисно, добровільно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, надавав допомогу представникам так званої ПВК «Вагнера» у вигляді підшукування та вербування до складу вказаного вище військового формування рф осіб з числа мешканців м. Вінниці для їх подальшої участі у бойових діях проти України.

Такі дії ОСОБА_7 вчинені безумовно свідомо та з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України. Такими своїми діями ОСОБА_7 вчинив державну зраду, в умовах воєнного стану. Ці обставини знайшли повне підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом належними та беззаперечними доказами, які були ретельно перевірені судом.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про визнання доказів недопустимими, які мотивував наступним. В якості «доказу винуватості» ОСОБА_7 державним обвинуваченням надано: Постанову про визнання предмету речовим доказом від 04.11.2022 р., а саме флеш-носій типу micro SD «Apacar» 16Гб., наданий гр. ОСОБА_9 04.11.2022 року під час його допиту (т. 2 а.с. 12, флеш-носій типу micro SD «Apacar» 16Гб. т.2 а.с. 13); Протокол огляду предмету від 04.11.2022 р., а саме флеш-носія типу micro SD «Apacar» 16Гб., наданого гр. ОСОБА_9 04.11.2022 року під час його допиту (т. 2 а.с. 14-20). Зазначений доказ, на думку захисту, не відповідає вимогам зазначеним у ст. 87 КПК України.

Так кримінальне провадження було зареєстровано в ЄРДР 03.11.2022 року, в подальшому слідчим 04.11.2022 року було допитано в якості свідка ОСОБА_9 , якій під час допиту зазначив: «До протоколу додаю аудіо записи наших розмов із ОСОБА_7 , які я здійснив на власний телефон». Файли скопійовані на флешносій типу micro SD «Apacar» 16Гб та мають назви «4.m4a» та «5.m4a». Таким чином зазначений «доказ» було здобуто «свідком» ще до початку досудового розслідування. Більш того, усупереч вимогам КПК України слідчий не вилучив телефон «свідка ОСОБА_21 », не оглянув його, з метою фіксації слідів злочинний діяльності та не визнав речовим доказом по справі.

У якості доказів «винуватості» ОСОБА_7 прокурором були надані скріншоти на 6 ар. надані свідком ОСОБА_9 під час його другого допиту (09.05.2022 року) (т. 2 а.с. 21-27) Зазначений доказ захисник також вважає недопустимим, виходячи з наступного: цей «доказ» з`явився через півроку розслідування кримінального провадження. При допиті свідка ОСОБА_9 04.11.2022 року про це мови не було, а при допиті того ж свідка 09.05.2023 р. він надав скріншоти переписки з ОСОБА_22 . Окремо захисник звертає увагу, що під час судового засідання було оглянуто речовий доказ телефон «iPhone 7» та встановлено, що у застосунку «Viber», абонент ОСОБА_7 підписаний як « ОСОБА_16 », а не «ОСОБА_28», як видно зі скріншота. Таким чином захисник робить висновок, що скріншоти зроблені «свідком» ОСОБА_9 значно пізніше, вже коли ОСОБА_22 перебував під вартою і з іншого телефону тим самим створюючи штучні докази «винуватості».

Також на думку захисту недопустимим доказом є висновок експерта за результатами судово лінгвістичної (семантико-текстуальної експертизи № 943/25-21 від 09.06.2025року. У дослідницькій частині та у висновку експерт зазначає: надані на дослідження матеріали в томі матеріалів кримінального провадження № 0000258 містять протоколи огляду та речові докази: мобільний телефон марки «iPhone 7»…. Сім карта з № НОМЕР_13 ; мобільний телефон марки «iPhone 6s» сірого кольору (модель А1688); планшет ПК марки «Lenovo» ТВ-Х505F чорного кольору. Усі матеріали листування ОСОБА_7 через мобільні меседжери та у його розмовах відображені в протоколі огляду від 04.11.2022 р. на 8 аркушах протоколу і на 6 аркушах зображення; протоколі за 22.11.2022 року за результатами проведення НСРД за кримінальним провадженням….. від 03.11.2023 р. на 9 аркушах; протоколі за 28.11.2022 року за результатами проведення НСРД на 11 аркушах. Разом з тим у висновку не зазначено, чи оглядав експерт зазначені мобільні пристрої, яким чином це відбувалося, як цей огляд фіксувався. Відповідно до протоколу обшуку від 20.02.2023 року (а.с. 100-110) у ОСОБА_7 було вилучено два мобільних телефона «iPhone 6s» «iPhone 7» та планшет «Lenovo». Разом з тим відповідно до протоколів огляду планшета «Lenovo» та телефона «iPhone 6s» (а.с. 241-242): «… не отримано фактичних даних, які згідно з ст. ст. 84,85,86,93 КПК України можуть бути використані, як джерело доказів у кримінальному судочинстві.» Що стосується протоколу огляду телефона «iPhone 7» (а.с. 151-170 ), то при огляді встановлена переписка між двома особами ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , яка не підтверджує факт «скоєння злочину», а навпаки доводить невинуватість ОСОБА_7 . Разом з цим зазначена інформація «експертом» у висновку не відображена взагалі, не дослужувалася та не аналізувалася. У висновку експерта відсутні посилання та дослідження Протоколу НСРД від 26.11.2023 року, щодо телефонних розмов ОСОБА_7 з іншими особами (т.2 а.с. 82-96). Таким чином, захисник вважає зазначений висновок експерта не повним, не об`єктивним, упередженим, він не відповідає вимогам законодавства та не може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні.

Також захисник вважає недопустимим доказом протокол обшуку від 20.02.2023 року. Так, ухвалою Вінницького міського суду від 17.02.2023 року (т. 2 а.с. 97-99) було надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі, де проживає ОСОБА_7 . На підставі зазначеної ухвали 20.02.2023 року співробітниками УСБУ у Вінницькій області було проведено обшук, за результатами якого складено протокол. Відповідно до протоколу обшуку ( т. 2 а.с. 100-110) його було проведено 20.02.2023 року в період часу з 15:40 до 17:43 годин. Зафіксовано на відеокамеру та вилучено телефони та планшет. Після проведення обшуку ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.280 КПК України, як підозрюваного у вчиненні злочину. У протоколі затримання особи від 20.02.2023 року (т. 2 а.с. 115-123) зазначається, що його розпочато 19:45 год., закінчено 20:10 год., в присутності адвоката ОСОБА_24 «про те, що 17:44 год 20.02.2023 року в квартирі за адресом АДРЕСА_1 затримано ОСОБА_7 …». За часом після закінчення проведення обшуку. Разом з тим при огляді в судовому засіданні відеозапису слідчої дії «обшуку» спостерігається, що ОСОБА_7 стоїть на порозі квартири, в напівпритомному стані, в брудному, мокрому одязі. Саме цей час, 15:40 год., є початком обшуку, разом з тим на думку захисту статус ОСОБА_7 у цей час вже «затриманий у вчиненні злочину», так як йому не дають вільно переміщуватися по квартирі, вільно покинути квартиру, він перебуває під контролем співробітників УСБУ у Вінницькій області, його фактично позбавлений волі. Його права, як «затриманого» в присутності адвоката були роз`яснені лише в період часу з 19:45-20:10 год. під час фактичного складання протоколу затримання. На відеозйомці «обшуку» від 20.02.2023 року зафіксовані наступні порушення КПК України: ОСОБА_7 не оголошується повний текст ухвали про проведення обшуку, не роз`яснюються його права, як затриманого, не зазначаються усі учасника слідчої дії, не роз`яснюються права усім учасникам слідчої дії. На запису камера практично постійно направлена на ОСОБА_7 , інших учасників слідчої дії (зокрема понятих) в кадрі немає, де вони знаходились, чи були присутні взагалі під час обшуку не зрозуміло. ОСОБА_7 декілька разів наполягає участі адвоката, та на проведенні слідчої дії у рамках закону, а саме просить усіх учасників зібратися в одному місці, а не хаотично переміщатися по квартирі, на що отримує грубу відповідь та погрози. Під час обшуку слідчий відкриває телефон ОСОБА_7 , робить скріншоти переписки з абонентом на ім`я « ОСОБА_8 », які долучає до протоколу обшуку.

Фактичне затримання ОСОБА_7 відбулося 20.02.2023 року значно раніше в м. Вінниці по вул. Некрасова, де він рухався за кермом свого автомобіля, його заблокували, витягнули із за керма та надягли кайданки, після чого без будь якої відео фіксацій та складання процесуальних документів із карманів «вилучили» особисті документи, ключі від квартира та автомобіля, мобільний телефон. Провели обшук його автомобіля, без наявності ухвали суду, без відео фіксації і без складання протоколу зазначеної слідчої дії. На думку захисника, при проведенні обшуку грубо порушено, як вимоги КПК України так і право на «захист» затриманого ОСОБА_7 а тому зазначена слідча дія є недопустимим доказом. Недопустимими на думку захисника ОСОБА_6 є і усі матеріали НСРД 07.11.2022 року.

Отже захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 вважає, що зазначені вище докази отримані під час проведеного досудового розслідування слідчими УСБУ у Вінницькій області є недопустимими, оскільки зібрані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Так, захисник просить визнати недопустимими доказами: постанову про визнання предмету речовим доказом від 04.11.2022 р. (т. 2 а.с. 12); флеш-носій типу micro SD «Apacar» 16Гб (т. 2 а.с. 13); протокол огляду предмету від 04.11.2022 р. (т. 2 а.с. 14-20); скріншоти на 6 ар. надані свідком ОСОБА_9 під час його другого допиту (09.05.2022 року) (т. 2 а.с. 21-27); висновок експерта за результатами судово лінгвістичної експертизи № 943/25-21 від 09.06.2025 року; протокол обшуку від 20.02.2023 року (т. 2 а.с. 100-110); протокол за результатами проведення НСРД від 22.11.2022 р. (т. 2 а.с. 57-66); протокол за результатами проведення НСРД від 28.11.2022 р. (т. 2 а.с. 69-80).

Суд вважає такі твердження захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 абсолютно безпідставними, які не ґрунтуються на законі та матеріалах кримінального провадження або законно здобутих доказах.

Постановою про визнання предметів речовими доказами від 04.11.2022 року слідчий ОСОБА_25 визнав речовим доказом флеш-носій типу microSD «Apacer». Як вбачається зі змісту вказаної постанови, вказаний флеш-носій отриманий слідством 04.11.2023 року в ході допиту свідка ОСОБА_9 . Враховуючи, що аудіозаписи, які містяться на флеш-носієві відповідають критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, мають суттєве значення для кримінального провадження, то вказані аудіозаписи на флеш-носієві були долучені до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ. В подальшому, слідчий ОСОБА_25 прослухав вказані аудіофайли на флеш-носієві та виготовив стенограму (протокол огляду від 04.11.2022 року. Вказані процесуальні дії слідчим були здійснені законно, в рамках вказаного кримінального провадження.

До матеріалів провадження долучено також скріншоти з мобільного телефону свідка ОСОБА_9 . Вказані фото екрану слідчий отримав під час допиту свідка ОСОБА_9 і долучив до справи як додаток до протоколу допиту свідка, що є законним та не може бути підставою для визнання вказаного доказу недопустимим.

В ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, призначено судову лінгвістичну експертизу у кримінальному провадженні № 0000258 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. В ході проведення експертизи експерт дослідив надані йому матеріали та зробив свої висновки (висновок експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 934/25-21 від 09.06.2025 року). При проведенні експертизи, експерт дослідив всі надані йому матеріали, про що вказано у висновку та підтвердив сам експерт в судовому засіданні. Вказане спростовує твердження захисника про те, що висновок експерта є неповним, через не дослідження всіх доказів. Слід також зауважити, що перед експертом стояла задача дослідити мовний контент, а не самі пристрої, на які цей контент було записано, оскільки це була лінгвістична експертиза. Саме це експерт й зробив.

Згідно з протоколом обшуку від 20.02.2023 року, за місцем проживання ОСОБА_7 проведено обшук. Вказаний обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді Вінницької міського суду Вінницької області від 17.02.2023 року. Як вбачається з протоколу обшуку, вказана слідча дія була проведена за участю понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , в присутності ОСОБА_7 . Відеозапис вказаної слідчої дії було переглянуто в судовому засіданні та встановлено, що жодних порушень Закону чи прав ОСОБА_7 в ході проведення обшуку не було. Всі твердження захисника ОСОБА_6 викладені в клопотанні про визнання протоколу обшуку недопустимим доказом є надуманими, вони повністю спростовуються відеозаписом слідчої дії. Разом з тим ані обвинувачений ОСОБА_7 , ані його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заявляли клопотань про допит понятих, які були присутні під час обшуку.

В рамках кримінального провадження № 0000258, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 08.11.2022 року, було проведено негласні слідчі (розшукові) дії, результати яких зафіксовані у протоколах за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій від 22.11.2022 року та від 28.11.2022 року. Жодних порушень КПК України при проведенні вказаних НСРД не було.

За наведених вище обставин суд вважає клопотання захисника про недопустимість доказів необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд вважає рецидив злочинів.

За таких обставин, а також враховуючи те, що ОСОБА_7 скоїв умисний особливо тяжкий злочини проти основ національної безпеки України та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна, зарахувавши в строк відбування покарання термін перебування під вартою, врахувавши положення ч. 5 ст. 72 КК України. Суд вважає за доцільне залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили без змін з метою забезпечення виконання вироку.

Суд вважає, що процесуальні витрати по проведенню експертиз слід стягнути з обвинуваченого, оскільки вони були зумовлені розслідуванням скоєних ним злочинів, а також вирішити долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України та те, що до вилученого у ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Iphone 7» слід застосувати спеціальну конфіскацію, суд вважає, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2023 року на цей мобільний телефон необхідно залишити до моменту виконання спеціальної конфіскації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набуття даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з моменту затримання - 20.02.2023 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі шістдесят три тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 20 копійок на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2023 року на мобільний телефон марки «Iphone 6S» та планшетний ПК марки «Lenovo TB-X505F» - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

планшетний ПК марки «Lenovo TB-X505F», чорного кольору, мобільний телефон марки «Iphone 6S» моделі А1688, сірого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів УСБУ у Вінницькій області - конфіскувати в дохід держави;

флеш-носій типу micro-SD з аудіофайлами, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити там же;

на підставі ст. 96-2 КК України, мобільний телефон марки «Iphone 7» (ІМЕІ: НОМЕР_7 ) з сім картою НОМЕР_13 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів УСБУ у Вінницькій області - конфіскувати у власність держави.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору - негайно. Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Судді :