Провадження № 1-кс/638/2964/25
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП України в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 02 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прямобалка, Арцизького району, Одеської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовця, обіймаючого посаду командира відділення - командира екіпажу безпілотних літальних комплексів 10 відділення безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_1 механізованго батальйону ВЧ НОМЕР_2 , у військовому званні: «сержант», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасник бойових дій, відносно якого 26.09.2019 обвинувальний акт у КП № 0004128 направлено до Приморського районного суду міста Одеси,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП України в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 02 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира відділення командира екіпажу безпілотних літальних комплексів 10 відділення безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, сержант ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують сержанта ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Однак, сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, ОСОБА_5 , 01.12.2025 приблизно о 22.00 годині, перебуваючи поблизу квартири АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на порушення громадського порядку, безпричинно, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці (у під`їзді вищевказаного будинку), грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з метою демонстрації свого домінування над іншими, а також, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, не бажаючи, але припускаючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння іншим особам, які могли опинитись в радіусі дії вибухової дії гранати, тяжких тілесних ушкоджень, тобто діючи з непрямим умислом на спричинення тяжких умисних тілесних ушкоджень іншій особі, дістав із карману ручну осколкову гранату оборонного типу «Ф-1» із запалом ручної осколкової гранати дистанційної дії УЗРГМ-2, та, витягнувши запобіжну чеку запалу, привів її у бойову готовність та помістив її у ручку вхідних дверей вищевказаної квартири, чим створив реальну загрозу для життя і здоров`я мешканців будинку та потерпілого ОСОБА_7 , який міг перебувати за місцем мешкання.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України 04.12.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Прямобалка, Арцизького району, Одеської області, українець, громадянин України, який має середню освіту, на час вчинення злочину військовослужбовець, обіймаючий посаду командира відділення командира екіпажу безпілотних літальних комплексів 10 відділення безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_1 механізовано батальйону ВЧ НОМЕР_2 , у військовому званні: «сержант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого 26.09.2019 обвинувальний акт у КП №0004128 направлено до Приморського районного суду міста Одеси.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 02.12.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи, для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 .

Отже, ОСОБА_5 , будучи професійним військовим військової частини НОМЕР_2 , має фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами, може впливати на свідків вчиненого злочину, та в умовах військового стану продовжувати злочинну діяльність та вчинювати інші кримінальні правопорушення усвідомлюючи невідворотність покарання.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_5 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає застосуванню запобіжного заходу - тримання під вартою.

Слідчий та прокурор вважають, що у даному випадку існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи не в умовах ізоляції може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що

ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

На думку слідчого та прокурора, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вказане клопотання, просив суд його задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю визначення розміру застави.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання, зазначив, що воно є необгрунтованим, оскільки дійсно обставини правопорушення мали місце, проте, дії ОСОБА_5 були викликані певними мотивами, пов`язаними з противоправною діяльністю самого потерпілого ОСОБА_7 , яку ОСОБА_5 намагався припинити. Вважає, що ризик втечі відсутній, оскільки ОСОБА_5 самостійно з`явився в судове засідання для розгляду питання про застосування запобіжного заходу, від явки не ухилявся. Оскільки він є військовослужбовцем, він не може залишити місце несення служби, тобто втект; свідки вже допитані і якщо суд дійде висновку про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, ризик впливу на свідків або потерпілого може нівелюватися шляхом покладення відповідних обов`яків на підозрюваного. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього передбачених вимогами КПК України обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Суду пояснив, що дійсно вчинив зазначені у клопотанні дії, вину визнає, щиро кається, проте, вимушений був піти на такий крок, бо хотів лише налякати потерпілого з метою припинення ним незаконної діяльності щодо збуту останнім наркотичних засобів для військовослужбовців, в тому числі і його побратимам. ОСОБА_5 намагався врегулювати це питання мирним шляхом, розмовляв з потерпілим до цього вчинку, проте, ОСОБА_7 висновків не зробив і продовжив вчиняти протиправні дії, які призводять до порушення військової дисципліни та внутрішнього порядку військовослужбовцями внаслідок вжиття наркотичних засобів. Жалкує про свій вчинок, був у розпачі, бо офіційні звернення до правоохоронних органів не дали жодного результату. Зазначив, що бажає продовжувати військову службу й надалі, тікати нікуди не збирається, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0001442 від 02 грудня 2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

04.12.2025 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України як то запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї (надалі Конвенція) є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Положеннями ст. ст. 5, 18 Конвенції передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначений термін «обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 02.12.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи, для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 .

З досліджених вищевказаних доказів вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є обґрунтованою.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 177 КПК України крім наявності обгрунтованої підозри підставою для застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, у клопотанні та у судовому засіданні слідчий та прокурор зазначили про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ,4 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігання яким і є метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Згідно Постанови № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Надаючи оцінку вказаним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що вони не підтверджуються наданими разом з клопотанням матеріалами кримінального провадження та не спростовані в судовому засіданні поясненнями прокурора.

Так, 02.12.2025 було зафіксовано звернення ОСОБА_8 до правоохоронних органів з приводу виявлення гранати на двері ручки за вказаною у протоколі прийняття заяви від 02.12.2025 адресою. Вже 04.12.2025 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру і 04.12.2025 він надав показання в якості підозрюваного, відповідно до яких зізнався у скоєнні злочину та зазначив обставини його вчинення. В судове засідання, призначене для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу за клопотанням прокурора прибув самостійно. Відомостей про те, що ОСОБА_5 раніше порушував вимоги будь-яких застосованих до нього запобіжних заходів у іншому кримінальному провадженні, матеріали клопотання не містять, в розшуку не перебував.

Отже, обставини, за якими обгрунтовується ризик ухилення підозрюваним від органів досудового розслідування або суду, не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовані прокурором у судовому засіданні.

Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_15 , який зазначив, що зі ОСОБА_5 знайомий давно, оскільки служить з ним в одній частині і він є його побратимом. ОСОБА_16 алкогольні напої та наркотичні засоби не вживає. Ніколи не було випадків, щоб ОСОБА_5 був помічений у діях, що розкладають військову дисципліну. Навпаки, він постійно намагається примирити у разі виникнення конфліктних ситуацій. ОСОБА_5 є професіоналом у своїй сфері, сумлінно виконує свої службові обов`язки, був поранений під час виконання бойових завдань, нагороджений неодноразово знаками відзнаки, має бойовий опит. Щодо гранати, яку використав ОСОБА_5 , свідок пояснив, що такий тип гранат застосовується у підрозділі їхньої частини, ОСОБА_5 вона не видавалась, допускає, що ймовірно це була трофейна.

Вивченням даних про особу підозрюваного судом встановлено, що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійне місце проживання: АДРЕСА_2 , статус учасника бойових дій, середню спеціальну освіту. За період з 2020 по 2025 рік державний кордон України в офіційних пунктах пропуску ОСОБА_5 не перетинав.

Відповідно до службової характеристики від 04.12.2025, складеної командиром роти безпілотних авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_17 та погодженої заступником командира НОМЕР_1 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_18 , за час виконання посадових обов`язків у роті ОСОБА_5 зарекомендував себе як грамотний військовослужбовець, який швидко та якісно виконує завдання за призначенням. В службовій діяльності проявляє відповідальність. Вимоги статутів ЗСУ та інших керівних документів в області своїх посадових обов`язків знає на відмінно. Під час проходження служби в зоні бойових дій показав себе як сміливий та добросовісний військовослужбовець. З побратимами уважний, турботливий. Користується авторитетом і повагою у колективі. Проявляє виваженість та розумну ініциативу.

Встановлені судом обставини, з урахуванням показань свідка ОСОБА_15 , даних, що характеризують особу ОСОБА_5 свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, відсутність фактів порушення військової дисципліни та антисоціальних вчинків під час несення служби, позитивну характеристику особистості ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 з початку досудового розслідування не перешкоджав своїми діями кримінальному провадженню, протилежного прокурором не доведено. Підозрюваний визнав вину та повідомив про обставини вчинення правопорушення. Таким чином, ризики передбачені п.4 та п.2 ч.1 ст.177 КПК України не підтверджуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами на даному етапі досудового слідства.

Разом з тим, враховуючи мотиви вчинення ОСОБА_5 правопорушення, пов`язаного з особою потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає доведеним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик впливу на потерпілого з боку підозрюваного.

Суд вважає доведеним наявність обгрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 та наявність підстав вважати, що існує ризик впливу підозрюваним на потерпілого ОСОБА_7 . Водночас прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Отже, з встановлених судом обставин та досліджених доказів слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором під час розгляду клопотання не доведена наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину та ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, є підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що в повній мірі зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП України в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 02 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без задоволення.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти строком на 2 (два) місяці на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КК України, а саме:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатися з місця несення служби та розташування військової частини без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця несення служби;

утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі не виконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 08.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1