Номер провадження 1-в/754/423/25
Справа № 754/6806/23
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гірник, Селидівської міської ради Донецької обл., громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання,

УСТАНОВИВ :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.200 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

28.10.2025 р. до суду надійшло подання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про направлення ОСОБА_4 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання, призначеного вироком.

Подання мотивовано тим, що вирок суду стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили 01.08.2023 року. Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_4 у період дії іспитового строку покладено на командира військової частини за місцем служби. Проте, військовослужбовець ОСОБА_4 порушив обов`язки визначені порядком та умовами відбування покарання з випробувальним терміном та вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, за таких обставин.

19.01.2025 року солдат ОСОБА_4 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2025 №19 вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 .

08.02.2025 року солдат ОСОБА_4 вибув з військової частини НОМЕР_2 на лікування, де перебував з 08.02.2025 по 13.02.2025 та виписаний за порушення режиму лікувального закладу, однак до місця служби не повернувся.

За вказаним фактом здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0005111 від 26.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Вказані дії, на думку командира, свідчать про умисел на ухилення від відбування покарання, призначеного судом.

Командир військової частини НОМЕР_1 , засуджений та прокурор в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Крім того, особа, що подала клопотання, - командир військової частини, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду у їх відсутність.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів в суді не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів. До суду разом з поданням надсилаються особова справа та всі матеріали, що свідчать про невиконання засудженою особою покладених на нього судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою.

Систематичним порушенням порядку та умов відбування покарання вважається пропущення засудженим трьох і більше неявок на реєстрацію.

Серед поважних причин неявки засудженого до уповноваженого органу з питань пробації в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом.

Як вбачається з подання вироком Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.200 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України та ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

30.12.2024 солдата ОСОБА_4 було поставлено на облік у військову частину НОМЕР_1 , та складено індивідуальний план роботи.

У подальшому, згідно викладених у поданні відомостей, 13.02.2025 року військовослужбовець ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби - розташування військової частини НОМЕР_2 , в яку був відправлений у відрядження.

Звертаючись до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання і направленням звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання, командир військової частини як на підставу такого скасування посилається на самовільне залишення ОСОБА_4 військової частини, тобто на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Водночас, згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом з тим, серед підстав для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду, наведених у ст. 166 КВК, відсутня така підстава, як підозра у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, вчинення засудженим під час іспитового строку нового кримінального правопорушення є підставою для призначення йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, а не підставою для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного попереднім вироком суду.

На додачу до викладеного, матеріали подання не містять даних про отримання ОСОБА_4 попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, як того вимагають положення ст. 166 КВК України.

Крім того, з матеріалів клопотання в діях ОСОБА_4 не вбачається систематичного порушення умов відбування покарання з випробуванням, що є обов`язковою умовою для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду, а також відсутні докази вчинення ним адміністративних правопорушень.

Суд також звертає окрему увагу, що до подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, мало бути надіслано до суду протягом місяця після встановлення таких фактів. До суду разом з поданням також надсилаються особова справа та всі матеріали, що свідчать про невиконання засудженою особою покладених на нього судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою. Однак, факти, які на думку автора подання є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, були встановлені ще у лютому 2025 року, натомість подання до суду направлено лише 28.10.2025. Крім того, до суду не надіслана особова справа засудженого, а лише копії окремих документів, що надійшли через систему електронного суду разом із поданням.

Також слід звернути увагу, що іспитовий строк, визначений ОСОБА_4 згідно з вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року, закінчився ще 02.06.2025, тобто подання надійшло поза межами іспитового строку.

Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України у разі відмови суду задовольнити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, із зазначенням додаткових обставин, які свідчать про обґрунтованість такого скасування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_4 не узгоджується зі ст. 166 КВК України, ст. 537 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні подання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року у виді позбавлення волі на п`ять років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1