Справа №219/5586/15к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002572 від 11.08.2015 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спартак, Ясинуватського району, Донецької області, громадянство - України, який має середньо-спеціальну освіту, не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого : 19.05.2023 року Київським районним судом м. Одеси у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 185 КК України.,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2015 року приблизно о 05.00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись раптово виниклим мотивом, вступив з останніми у злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення майна з території даного домоволодіння і обернення його у свою власність. Впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про відсутність мешканців в даному домоволодінні, через дерев`яну калитку вхідних воріт проникли на територію вищевказаного домоволодіння ОСОБА_6 розбив скло вікна біля будівлі літньої кухні та через нього проник до приміщення, де почав шукати майно, яке можна викрасти. Побачивши емальовану каструлю жовтого кольору ємністю 3 літри вартістю 29 грн., 2 газові горілки для побутової варильної плити вартістю 14,40 грн., а разом вартістю 28, 80 грн., алюмінієвий чайник з кришкою ємністю 2 літри вартістю 140 грн., які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані особи вирішили їх таємно викрасти і по черзі перенесли вказане майно до пошкодженого вікна будівлі літньої кухні, через яке ОСОБА_6 передав зазначене майно ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Після чого втрьох склали дане майно поблизу вхідної калитки на території даного домоволодіння, а далі, продовжуючи реалізуючи злочинний намір 10.08.2015 року приблизно о 05.20 годині втрьох проникли до незапертого приміщення гаражу на території даного домоволодіння, де почали шукати майно, яке можна викрасти. Побачивши ємність з нержавіючої сталі об`ємом 30 літрів вартістю 471 грн., два стартери ДВС для автомобіля марки «Москвич» вартістю 390 грн. за один стартер, а разом вартістю 790 грн., редуктор заднього мосту для автомобіля марки «Москвич» вартістю 964 грн., впускний колектор ДВС для автомобіля «Москвич» вартістю 174 грн., ножний пневматичний автомобільний насос з корпусом із алюмінієвого сплаву вартістю 68,40 грн., винесли дане майно з приміщення гаражу, після чого перенесли і склали його поблизу вхідної калитки на території даного домоволодіння. Вказаними вище діями співчасники викрали майно на загальну суму 2684,20 грн., а далі вищезазначене майно за два рази перенесли до будинку АДРЕСА_2 , де продали викрадене гр. ОСОБА_9 за 246 грн., тим самим розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2684,20 грн.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна- крадіжка, скоєна за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням до житла та іншого приміщення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та зазначив, що дії зазначені в обвинувальному акті є вірними, просив суд суворо його не карати та шкодує за вчинений злочин.

Прокурор просив ОСОБА_4 визнати винним.

Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна- крадіжку, скоєну за попередньою змовою групою осіб, поєднану із проникненням до житла та іншого приміщення.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до категорії тяжкого злочину, обвинувачений на обліку та нагляду у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, особою з інвалідністю не є. Оцінюючи обвинуваченого, суд бере до уваги, що він відбуває покарання за інший злочин, скоєний після того, за яким обвинувачується.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст.ст.75,76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання. Разом із тим, з огляду на наслідки злочину ()невеликий розмір шкоди), ставлення до скоєного з боку обвинуваченого (щире каяття), суд вважає достатньою мінімальну міру покарання передбачену санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. Крім того, ОСОБА_4 слід остаточно призначити покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднавши невідбуту частину покарання, призначене за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 року.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався. Оскільки ОСОБА_4 вже відбуває покарання за іншим вироком суду, суд не вбачає необхідності обирати відносно нього запобіжний захід до набрання цим вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати покарання, призначене за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку 15.10.2025, зарахувавши в остаточно визначений строк покарання, відбуте частково покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 року, за період з 23.02.2023 по день, що передуватиме вироку суду у цій справі 14.10.2025.

Речові докази залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати відсутні.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, виключно з підстав, визначених у ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_10