ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/100/26
УХВАЛА

"26" січня 2026 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Петриківка в залі суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001304 від 06.11.2025 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання особи під домашнім арештом щодо ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що обвинуваченому слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпра 01.12.2025 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 27.01.2026 включно. Підозра оголошена ОСОБА_4 , під час досудового розслідування, а також висунуте в подальшому обвинувачення обґрунтовується доказами, отриманими під час досудового розслідування (зазначеними у реєстрі матеріалів досудового розслідування), а саме: документами, щодо листування гр. ОСОБА_5 з Петриківської селищною радою Дніпропетровської області, рішеннями сесії Петриківської селищної ради: № 549-18/VIII від 23.08.2023 та № 581-19/VIII від 22.09.2023 та додатками до них, протоколами огляду земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0071 та :01:001:0076 які розташовані на території Петриківської селищної ради Дніпропетровської області, протоколами допиту свідків, висновками за результатами проведення судових експертиз з питань землеустрою та оціночно-земельних експертиз відповідно до яких встановлено спричинені збитки, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У підготовчому судовому засіданні сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити строк застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для його обрання, продовжують існувати та не зменшилися. На думку прокурора, зазначені ризики підтверджуються обставинами кримінального провадження.

Водночас обвинувачений вважав можливим розглядати клопотання за відсутності захисника, з яким ще не укладено угоду та фактично заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є необґрунтованими. Зокрема, він вказав, що з`являється до суду за першою вимогою, не ухиляється від участі у судових засіданнях, а паспорт для виїзду за кордон, який був ним продемонстрований у підготовчому судовому засіданні, може бути зданий на зберігання за першою вимогою суду.

Вислухавши учасників судового провадження вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрювано, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Як встановлено судом, 01.12.2025 до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Строк дії зазначеного запобіжного заходу визначено до 27.01.2026.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді або суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений чи засуджений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи питання доцільності подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд виходить із того, що такий запобіжний захід істотно обмежує його права і свободи, а відтак повинен відповідати характеру та ступеню суспільного інтересу, для забезпечення якого він застосовується, а також визначеним КПК України підставам і меті його застосування. При цьому, незважаючи на дію принципу презумпції невинуватості, обмеження права на свободу може бути виправданим у разі, якщо воно є необхідним для досягнення легітимної мети та пропорційним поставленим завданням.

Водночас, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, національні суди, ухвалюючи рішення щодо застосування чи продовження запобіжних заходів, повинні забезпечувати баланс між правами обвинуваченого та необхідністю захисту загальносуспільних інтересів. Судове рішення має гарантувати не лише дотримання прав конкретної особи, а й забезпечення високих стандартів охорони правопорядку та безпеки суспільства, що в окремих випадках зумовлює більш суворий підхід до оцінки ризиків порушення суспільно значущих цінностей.

Під час досудового розслідування та на стадії судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують необхідність застосування та подальшого продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби щодо обвинуваченого, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 364 КК України.

Крім того, суд враховує, що стосовно обвинуваченого складено та направлено до суду обвинувальний акт, а також тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Вказана обставина, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінці ризику можливого переховування особи від суду.

Оцінюючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, репутацію, відсутність судимостей у минулому, сімейний стан, а також те, що на даний час він не працевлаштований. Водночас сам по собі факт одруження, наявність побутових обов`язків чи догляд за домашніми тваринами не виключають можливості ухилення обвинуваченого від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин суд доходить висновку, що сукупність наведених даних свідчить про реальність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, оскільки суворість можливого покарання у разі постановлення обвинувального вироку може спонукати обвинуваченого до спроб ухилення від суду.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, підтверджується тим, що висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення ґрунтується, зокрема, на показаннях свідків сторони обвинувачення. З урахуванням стадії судового розгляду, на якій перебуває кримінальне провадження, а також того, що зазначені свідки на даний час судом ще не допитані, їх показання підлягають безпосередньому дослідженню судом, що об`єктивно зумовлює існування ризику незаконного впливу на них з боку обвинуваченого.

Виходячи з наведеного прокурором обґрунтування ризиків та оцінюючи їх у сукупності з матеріалами кримінальної справи, суд доходить висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду та ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому суд ураховує, що відповідно до стадії судового розгляду свідки сторони обвинувачення ще не допитані, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, віднесене законом до категорії тяжких злочинів. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність підстав для продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Інших обставин, які б свідчили про зменшення або відсутність зазначених ризиків, наявність підстав для зміни запобіжного заходу чи застосування більш м`якого запобіжного заходу, судом не встановлено. Судовий розгляд кримінального провадження на даний час не завершено, у зв`язку з чим строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого підлягає продовженню.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 331, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні обвинуваченому залишати житло в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 26.03.2026.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом;

- не відлучатися з місця проживання (Дніпровського району Дніпропетровської області) без дозволу прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади (територіальне відділення Державної міграційної служби України або Центру надання адміністративних послуг) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, визначити строком до 26.03.2026 включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали та запобіжного заходу визначити по 26.03.2026.

По закінченню строку дії запобіжного заходу та за відсутністю клопотання прокурора в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборона залишати житло припиняє свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 28.01.2026 о 11.00 годині.

Суддя ОСОБА_1