Справа №760/977/26 1-кс/760/956/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000100 від 18.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , як прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на вилучені речі 16.01.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 22.12.2025 (справа №760/35164/25, провадження № 1-кс/760/14957/25), за місцем проживання ОСОБА_5 - у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, щослідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 18.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюють прокурори Солом`янської окружної прокуратури м. Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою з ОСОБА_7 .

З цією метою, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , розробили злочинний план, відповідно до якого, вони займаються пошуком потенційних клієнтів та пропонують надання послуг в перетині кордону громадянам чоловічої статі начебто то на законних підставах, після отримання замовлення від особи яка виявила бажання скористатися вказаними послугами, ОСОБА_7 мала отримати від клієнта фотографії документів, здійснити заходи для внесення її до бази «Шлях» та отримати документи з даного приводу.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 24 липня 2023 року, до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулася невстановлена досудовим розслідуванням особа, з запитом щодо вирішення питання про перетин кордону ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який полягав в тому, що останнього буде зареєстровано до системи «ШЛЯХ», що надасть останньому можливість, безперешкодно виїхати за межі України.

В подальшому, 30.09.2023 о 18:04:42 ОСОБА_8 пред`явивши службовим особам Державної прикордонної служби України лист від Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України використовуючи транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд за межі території України через контрольно-пропускний пункт «Устилуг» у Волинській області.

За вказаним фактом, 05.11.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 16.01.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про те, що вони підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

16.01.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 22.12.2025 (справа №760/35164/25, провадження № 1-кс/760/14957/25), за місцем проживання ОСОБА_5 - у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено наступні речі:

- ноутбук COMPAQ Presario CQ58, Product Key: CXDFX-TYCHD-WVYWC-HFQ3V-WJ4D4, чорного кольору;

- ноутбук HP Product Key: 6HXJW-VBVC4-FBC2W-M79WV-K4PC6, чорного кольору;

- ноутбук Lenovo IdeaPad Slim3 S/N Pf54MQA9;

- мобільний телефон Iphone 13, imei1: НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 з зарядним пристроєм.

16.01.2026 постановою слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві, вищезазначені вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказані речі вилучені в ході проведення обшуку містять на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, прокурор просив накласти арешт на майно.

Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що Слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 18.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України.

16.01.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 22.12.2025 (справа №760/35164/25, провадження № 1-кс/760/14957/25), за місцем проживання ОСОБА_5 - у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено наступні речі:

- ноутбук COMPAQ Presario CQ58, Product Key: CXDFX-TYCHD-WVYWC-HFQ3V-WJ4D4, чорного кольору;

- ноутбук HP Product Key: 6HXJW-VBVC4-FBC2W-M79WV-K4PC6, чорного кольору;

- ноутбук Lenovo IdeaPad Slim3 S/N Pf54MQA9;

- мобільний телефон Iphone 13, imei1: НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 з зарядним пристроєм.

16.01.2026 постановою слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві, вищезазначені вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000100 від 18.01.2024.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000100 від 18.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 16.01.2026 майно в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 майно, а саме:

- ноутбук COMPAQ Presario CQ58, Product Key: CXDFX-TYCHD-WVYWC-HFQ3V-WJ4D4, чорного кольору;

- ноутбук HP Product Key: 6HXJW-VBVC4-FBC2W-M79WV-K4PC6, чорного кольору;

- ноутбук Lenovo IdeaPad Slim3 S/N Pf54MQA9;

- мобільний телефон Iphone 13, imei1: НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 з зарядним пристроєм.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1