Справа № 308/1559/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000043, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000043, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 30.01.2026, приблизно о 20 год. 30 хв., водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння 2,41 проміле, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром переднього пасажирського сидіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , рухаючись зі сторони с. Лохово у напрямку с. Микулівці та проїжджаючи відрізок дороги біля будинку 128 по вул. Миру в с. Бобовище Мукачівського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 «б», 2.9 «а» та 12.1 Правил дорожнього руху, будучи самовпевненим та самонадійним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, допустив з`їзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини дороги, на праве узбіччя по ходу свого руху, в результаті чого зіткнувся з перелом дорожнього мосту, після чого автомобіль злетів в кювет, де перекинувся на дах. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

30.01.2026 в період часу з 22 год. 30 хв. по 23 год. 55 хв. старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 проведено огляд місця вказаної дорожньо-транспортної пригоди, під час якого вилучено наступні речі:

легковий автомобіль марки «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , який поміщено на територію спеціального майданчику відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Мукачево, вул. Івана Маргітича, 48, Закарпатська область;

вирізка з подушки безпеки керма автомобіля, яку поміщено у паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України»;

два змиви із поверхні керма транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Stilo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які упаковано у два паперові конверти з логотипом «Національна поліція України».

Зазначає, що 30.01.2026 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

30.01.2026 постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 речі, які 30.01.2026 вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, визнані речовими доказами в межах даного кримінального провадження.

Як зауважує слідчий, в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень із вилученим майном, а також провести слідчих експеримент, у зв`язку з чим на вказані речі необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та запобіганню їх втрати чи знищення. Відтак, оскільки вказані речі є речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000043, на них слід накласти арешт.

На підставі викладеного, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин події, а також з метою збереження речових доказів та запобіганню їх втрати, слідчий просить накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно, яке 30.01.2026 вилучено в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому подали заяви, згідно з якими просять розглянути клопотання про арешт майна без їхньої участі, клопотання просять задовольнити в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, однак його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання про арешт майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000043 органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудове розслідування розпочато з фактом того, що 30.01.2026, приблизно о 20 год. 30 хв., водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння 2,41 проміле, керуючи автомобілем марки «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром переднього пасажирського сидіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Миру в с. Бобовище Мукачівського району зі сторони с. Лохово у напрямку с. Микулівці, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проїжджаючи по мосту, правою передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на правосторонню залізобетонну огорожу мосту, внаслідок чого відбулося перекидання вказаного автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 від отриманих травм загинув на місці події.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.01.2026 вбачається, що слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_3 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди (с. Бобовище, вул. Миру, 128, Мукачівський район), під час якого виявлено та вилучено: легковий автомобіль марки «Fiat» моделі «Stilo», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; вирізку з подушки безпеки керма автомобіля; два змиви із поверхні керма транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Stilo», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 31.01.2026 вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Матеріалами клопотання встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.01.2026 власником автомобіля «Fiat» моделі «Stilo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 .

Статтею 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Оцінивши наведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно, вилучене 30.01.2026 під огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, є доказом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зникнення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, своєю чергою, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час ухвалення рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 30.01.2026 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме:

легковий автомобіль марки «Fiat» моделі «Stilo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , який поміщено на територію спеціального майданчику відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Мукачево, вул. Івана Маргітича, 48, Закарпатська область;

вирізку з подушки безпеки керма автомобіля, яку поміщено у паперовий конверт з логотипом «Національна поліція України»;

два змиви із поверхні керма транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Stilo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які упаковано у два паперові конверти з логотипом «Національна поліція України».

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1