Провадження № 1-кп/686/1269/25
23 вересня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Високе Любомльського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця, учасника бойових дій, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її, відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 123-ОС від 30.01.2025 р., на посаді начальника першої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи в умовах воєнного стану, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 04 год. 02 хв. 03 березня 2025 року, перебуваючи в н.п. Писарівка Сумського району Сумської області, відкрито, у присутності військовослужбовців групи зв?язку третього відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування: старшого радіотелеграфіста ОСОБА_6 та техніка-водія ОСОБА_7 , відмовився виконати бойовий наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий на виконання бойового розпорядження коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України за №1008-БР-(гриф) КСП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 02.03.2025 р., про створення системи позицій, районів і рубежів та облаштування їх в інженерному відношенні, та доведений начальником третього відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України майором ОСОБА_8 , що потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.
За непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч.4 ст.402 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, пояснивши, що не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро кається та жалкує про вчинене, а також підтвердив, що він проходив військову службу на посаді начальника першої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, знав, що у країні діє воєнний стан, а також те, що його безпосереднім начальником - командиром підрозділу був майор ОСОБА_8 , який мав вище військове звання та обіймав вищу посаду, разом з тим доведений останнім вищеозначений бойовий наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий на виконання бойового розпорядження коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, ОСОБА_4 , під відеофіксацію та у присутності військовослужбовців ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , відмовився виконувати задля своєї безпеки, оскільки подумав, що під час виконання цього наказу існуватиме загроза його та особового складу життю, проте усвідомлював, що на момент оголошення наказу не мав законних підстав його не виконувати. На даний час ОСОБА_4 продовжує проходити військову службу, критично оцінив свої протиправні дії та намагається виправитися, виконує поставлені накази, готовий продовжувати виконувати Статут Збройних Сил України, і буде належним чином проходити військову службу в подальшому, оскільки має намір довести, що може керувати підрозділом і захищати Батьківщину, тому просив його суворо не карати.
Вказані обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши в усіх учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному поряду, судом, за згодою усіх учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає ОСОБА_4 осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, у тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу виного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин, спрямований на порушення встановленого порядку несення військової служби, порядку підлеглості та військової честі, який, в умовах воєнного стану, визначається високим ступенем небезпечності не лише для суспільства, а й для держави та її національної безпеки загалом, проте ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, в молодому віці вперше вчинив злочин, від якого негативні наслідки для життя і здоров`я людей не настали, одружений, має малолітню дитину, державні відзнаки та нагороди, оскільки є військовослужбовцем та учасником бойових дій, за повідомленням КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, з урахуванням особи винного, наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, (повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, який обвинуваченим у молодому віці був вчинений вперше, позитивну посткримінальну поведінку ОСОБА_4 , який критично переоцінив свої дії, внаслідок чого у нього відбулись суттєві позитивні зміни соціальних орієнтирів, що знижує рівень його соціальної небезпечності, готовність ОСОБА_4 , який з 2019 року проходить військову службу та приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації, продовжувати виконувати свій військовий обов`язок щодо захисту Батьківщини в лавах Збройних Сил України), позиції прокурора щодо наявності таких обставин, висновку органу пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 доцільно призначити покарання за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції названої статті, у виді позбавлення волі, яке, на підставі ст.58 КК України, замінити покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави.
Таке покарання, у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік з відрахуванням у дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 , який під час відбування цього покарання не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання, на переконання суду, у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Підстав для призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання, враховуючи характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, всі відомості про особу обвинуваченого, його посткримінальну поведінку та положення ст.65 КК України, немає.
При цьому суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ОСОБА_4 у строк відбуття покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення, з 25.06.2025 р. до 30.06.2025 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Надані сторонами документи слід зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 374 - 376, 394, 395, 532 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.58 КК України замінити основне покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В силу ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення, з 25.06.2025 р. до 30.06.2025 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Документи, надані сторонами кримінального провадження, зберігати в матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя