Справа № 716/1758/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000940 від 15.03.2025 по обвинуваченню

неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, студента 1-го курсу ДПТНЗ «Чернівецького професійного машинобудівного ліцею», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 15.03.2025 приблизно о 15:30 год., не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «В» та достатніх навиків в керуванні легковим транспортним засобом, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_1 , у світлу пору доби, по проїжджій частині асфальтованої автомобільної дороги загального користування місцевого значення О26071 /М-19/ - Кадубівці -/М-19/ в адміністративних межах населеного пункту с. Кадубівці Чернівецького району Чернівецької області в напрямку с. Хрещатик Чернівецького району Чернівецької області, не врахувавши в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявивши самовпевненість у своїх діях, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з їдучим назустріч автомобілем марки «TOYOTA AVENSIS» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в межах своєї смуги руху в напрямку м. Чернівці Чернівецького району Чернівецької області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_1 , неповнолітній ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді гематоми лобної ділянки; струс головного мозку; часткового відриву нігтьової пластини 2-го пальця лівої кисті; закритого перелому 4-го шийного хребця; закритого перелому верхнього суглобового відростку 4-го шийного хребця зліва без зміщення; нестабільності 4-5-го шийних хребців з тенденцією до антеріолістезу 4-го шийного хребця, яківідповідно до висновку експерта Кіцманської філії Чернівецького обласного бюро СМЕ №121-Мд від 25.08.2025 відносяться: гематома, струс головного мозку, частковий відрив нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті - до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я; закритого перелому 4-го шийного хребця; закритого перелому верхнього суглобового відростку 4-го шийного хребця зліва без зміщення; нестабільності 4-5-го шийних хребців з тенденцією до антеріолістезу 4-го шийного хребця - до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_5 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому недотримання ОСОБА_5 вимог пункту 10.1 «Правил дорожнього руху» з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Органом досудового розслідування вказані необережні дії ОСОБА_5 кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітньому потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим. Зазначили, що обвинувачений ОСОБА_5 примирився з потерпілим, попросив у нього вибачення та повністю відшкодував завдану йому шкоду і вони не мають до нього будь-яких претензій.

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження. При цьому в порядку ст.119 КПК України захисник ОСОБА_10 звернулася до суду з письмовим клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від оплати процесуальних витрат, посилаючись на перебування останнього в скрутному матеріальному стані.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив провести підготовче судове засідання без його участі, закрити кримінальне провадження та звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні 15.10.2025 клопотання підтримала, просила звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими, оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення з необережності, будучи в тверезому стані, відшкодував завдану їм шкоду, тому останні не мають до нього будь яких претензій матеріального та морального характеру. В підготовче судове засідання, призначене на 20.11.2025 законний представник потерпілого не з`явилася, в письмовій заяві просила розглянути клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності без її участі та її неповнолітнього сина.

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження з підстав, зазначених в клопотанні.

Цивільний позивач ОСОБА_12 та її представник ОСОБА_13 в підготовчому судовому засіданні 15.10.2025 заперечували щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України та закриття кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 не відшкодував шкоду, завдану ДТП власнику автомобіля марки «TOYOTA AVENSIS» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_12 , яка звернулася до суду з відповідним цивільним позовом в даному кримінальну провадженні. В підготовче судове засідання, призначене на 20.11.2025, цивільний позивач та її представник не з`явилися.

Представник цивільного відповідача «Моторно (Транспортне) страхове бюро України» ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомленою про дату і місце судового засідання, 20.11.2025 до суду не з`явилася, посилаючись на участь в іншій цивільній справі.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до таких висновків.

Приписами п.2 ч.3 ст. 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8,10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №1 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до необережного нетяжкого злочину.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Раз з цим, в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 439/397/17 зазначено, що суд звертає увагу на те, що тлумачення словосполучення "відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду" як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим відповідно до ст. 46 КК України досить тісно пов`язане з тлумаченням самого поняття "потерпілий", яке вживається в цій статті, оскільки кримінально-правове поняття потерпілого більш вузьке, ніж кримінально-процесуальне. Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття "потерпілий", яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого. Поняття "потерпілий" в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого. У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії. З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України. Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Статтею 46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим: 1) умова - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 2) підстава - примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

За вищевказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 46 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, керував транспортним засобом, не перебуваючи в стані будь-якого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, примирився з потерпілим та його законним представником, які претензій матеріального або морального характеру до нього не мають, у зв`язку з тим, що збитки потерпілому повністю відшкодовані. Обставин, які б виключали можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими судом не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного , суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього - закрити.

Доводи цивільного позивача та її представника щодо незастосовності до ОСОБА_5 положень ст.46 КК України, оскільки ним не відшкодовано шкоду, завдану внаслідок неправомірних дій власниці автомобіля ОСОБА_12 , суд вважає неприйнятними з огляду на наступне.

Так, за правовим змістом ст. 46 КК, передумовою цього виду звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Особливістю такого проступку або злочину в даному випадку є обов`язкова наявність потерпілого, тобто особи, якій завдано моральної, фізичної або майнової шкоди і яка визнана потерпілим відповідно до ст. 55 КПК.

Підставами (умовами) для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК є два складових елементи, взятих у своїй єдності: це примирення особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, з потерпілим від цього кримінального правопорушення; відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Примирення винної особи з потерпілим - це акт прощення ним цієї особи в результаті вільного волевиявлення. Внаслідок такого примирення потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду. При цьому саме потерпіла особа в даному випадку пропонує конкретні форми та механізм такого відшкодування або усунення. Якщо ж потерпілий незадоволений відшкодуванням, то застосування ст. 46 КК є неможливим.

У кримінальному провадженні, що розглядається, потерпілою особою, якій внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження є ОСОБА_9 , якому обвинуваченим у повному обсязі і відшкодовано завдану шкоду.

З положень ч. 1 ст. 129 КПК вбачається, що вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із звільненням цивільного відповідача ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження, цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 , Моторного (Транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заявлений в кримінальному провадженні підлягає залишенню без розгляду.

Щодо стягнення процесуальних витрат на залучення експертів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.188 КПК України до процесуальних витрат, зокрема віднесено витрати, пов`язані з залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

За змістом ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чином, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат.

Саме до такої правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові №598/1781/17 від 17.06.2020 року, яка є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експертів стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Згідно із ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці віл чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно із п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 N 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат». У справах неповнолітніх судові витрати можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків (усиновителів), опікунів або піклувальників.

На час постановлення даної ухвали ОСОБА_5 є неповнолітньою особою. Як вбачається з довідки, виданої т.в.о. ліцею ОСОБА_15 18.09.2025 за №165, ОСОБА_5 дійсно навчається в ДПТНЗ «Чернівецький професійний машинобудівний ліцей» (за денною формою навчання) з 01.09.2025 за професією «слюсар з ремонту колісних транспортних засобів» (т.2 а.с.3).

За результатами розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , будучи студентом навчального закладу, отримує відповідну стипендію (зазначена обставина в судовому засіданні визнана обвинуваченим), крім цього до складу його сім`ї входить мама ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється працездатною особою ( т.2 а.с.2).

Таким чином, доводи захисника про скрутний матеріальний стан обвинуваченого та його перебування на повному утриманні бабусі та дідуся, як підставу звільнення від сплати судових витрат, не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від оплати процесуальних витрат

Враховуючи, що дане кримінальне провадження закрито за нереабілітуючою підставою суд приходить до висновку, що судові витрати на залучення експертів при проведенні експертиз, що підтверджуються документально, підлягають стягненню з неповнолітнього ОСОБА_5 на користь держави в сумі 22 699,60 грн. У разі недостатності у неповнолітнього ОСОБА_5 коштів чи майна, на яке можливо звернути стягнення, вказані витрати необхідно стягнути з його матері ОСОБА_16 .

Питання про скасування арешту майна та долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.ст. 174, 100 КПК України.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 100,174, 284, 286, 288, 314, 350, 370, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

На підставі ст. 46 КК України неповнолітнього ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілім.

На підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000940 від 15.03.2025 по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 , Моторного (Транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу (представнику) право на звернення з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні на загальну суму 22 699 гривень 60 копійок.

У разі недостатності у неповнолітнього ОСОБА_5 коштів чи майна, на яке можливо звернути стягнення, стягнути вказані витрати з його матері ОСОБА_16 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду від 18.03.2025 на автомобіль марки «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду від 18.03.2025 на автомобіль марки «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 .

Речові докази:

Автомобіль марки «Toyota Avensis», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 повернути за належністю ОСОБА_12 .

Автомобіль марки «ВАЗ 2103», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_5 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Повний текст ухвали складено 24.11.2025.

Суддя ОСОБА_1