Справа №: 521/9845/25
Номер провадження: 1-кп/521/1566/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/9845/25 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Цаіши Зугдідський район, Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в Україні без реєстрації, судимого вироком Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22.07.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 року, о 14 годині 09 хвилин, під час дії воєнного стану, який, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, а на момент вчинення кримінального правопорушення - Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №4220-ІХ від 15.01.2025, строк дії воєнного стану продовжено строком на 90 діб, ОСОБА_4 перебував у приміщенні громадської вбиральні ринку «Черемушки», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 17А, де у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону

Надалі, у той же час та в тому ж місці, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, впевнившись у тому, що на той час за ним ніхто не спостерігав та потерпіла тимчасово залишила без нагляду свій мобільний телефон, упевнився, що його злочинні дії носять таємний характер, підійшов до касового прилавку громадської вбиральні ринку «Черемушки» за вказаною адресою, та взявши до рук мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А14», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою абонента НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , поклав його до правої кишені своєї куртки темно-синього кольору, одягненої на ньому, тим самим викрав чуже майно.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 4 323 гривні 95 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд оцінює як достовірні та такі, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

З огляду на відсутність в обвинувальному акті даних про вчинення ОСОБА_4 двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України, а також враховуючи, що судимість ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.06.2013 року, погашена відповідно до положень ст. 89 КК України, суд вважає зайвою кваліфікацію органами досудового розслідування дій ОСОБА_4 за ознакою вчинення кримінального правопорушення повторно.

Судом був прийнятий до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у сумі 4 323 гривень 95 копійок.

В обґрунтування позовних вимог потерпіла зазначила, що внаслідок скоєної крадіжки, вона понесла матеріальну шкоду на зазначену суму.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п. 1, 2 п.п. 1, п. 3 ст. 22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

У судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_7 доведена повністю.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 127, 128 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 4 323 гривені 95 копійок.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст.ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання і відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання і реєстрації в Україні, знаходиться на території України без законих підстав, не має міцних соціальних зв`язків, раніше звільнявся від покарання з іспитовим строком та не виконав покладених на нього обов`язків, не прийняв заходів для відшкодування заподіяної шкоди, тому підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп. 2 п. 4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили та забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати до строку призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі та рахувати його з дня затримання обвинуваченого до дня набрання вироком законної сили чи до дня зміни чи скасування цього запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення вироку Хаджибейським районним судом міста Одеси від 22.07.2025 року і післяпостановлення цього вироку було встановлено, що обвинувачений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за правилами, передбаченими в ст.ст. 70 ч. 4, 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22.07.2025 року, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати до строку призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі та рахувати його з 05.06.2025 до дня набрання вироком законної сили чи до дня зміни чи скасування цього запобіжного заходу.

Строк відбуття покарання рахувати з 05.06.2025 року.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 12.02.2025 року, - скасувати.

Речові докази, а саме:

- куртку з капюшоном - повернути ОСОБА_4 ;

- коробку від мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy А14», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , фіскальний чек на мобільний телефон, - знищити;

- DVD-R диск з відеозаписом з систем відеоспостереження з місця події - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 4 323 гривені 95 копійок.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеській апеляційний суд через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1