ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3382/25
У Х В А Л А

"04" грудня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

26.11.2025 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі також - заявник) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі також - ЄРДР).

На обґрунтування скарги вказав, що 06.11.2025 як представник ОСОБА_4 подав до Дарницького УП ГУНП у м. Києві заяву про вчинення державним виконавцем ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 365-2 КК України, проте всупереч вимог статті 214 КПК України відомості за вказаною заявою не були внесені до ЄРДР.

Разом зі скаргою подане клопотання про поновлення строку на подання скарги, яке мотивоване тим, що про факт невнесення відомостей до ЄРДР адвокату стало відомо лише 24.11.2025 з відповіді на адвокатський запит.

Оцінивши доводи та аргументи вказаного клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлений частиною першою статті 304 КПК України десятиденний строк на подання скарги був пропущений з поважних причин,що є підставою для його поновлення.

Заявник, його представник, прокурор та слідчий, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався.

Відповідно до частини другої статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги…

Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що розгляд таких скарг здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, при цьому відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Водночас в КПК України відсутні норми, які б визначали порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування у разі ухилення особи, яка подала скаргу, від явки до суду, та не передбачено можливості залишення таких скарг без розгляду.

За таких обставин слідчий суддя ураховує принцип розумності строків у кримінальному провадженні та застосовує усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, і на цій підставі вважає можливим розглянути скаргу за відсутностізаявника та його представника.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

06.11.2025 адвокат ОСОБА_3 як представник ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку надіслав до Дарницького УП ГУНП у м. Києві заяву про вчинення старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 365-2 КК України.

У заяві адвокат зазначив, що у виконавчому провадженні з виконання ухвали суду про визначення місця і часу спілкування дитини з матір`ю старший державний виконавець Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві ОСОБА_5 винесла безпідставні та незаконні постанови, якими обмежила ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України та керуванні транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів, чим порушила його конституційні права.

З матеріалів скарги убачається, що 11.11.2025 заява була отримана уповноваженою особою Дарницького УП ГУНП у м. Києві та зареєстрована у підсистемі «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» за № 84017.

За результатами розгляду вказаної заяви орган досудового розслідування констатував відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, і з наведеної підстави було прийняте рішення про проведення перевірки згідно із Законом України «Про звернення громадян».

Зазначене підтверджується змістом листом за підписом заступника начальника Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 24.11.2025.

Відповідно до частини першої статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дотепер у слідчій та судовій практиці існує щонайменше два підходи щодо порядку виконання уповноваженими особами органу досудового розслідування вимог вищенаведеної норми за результатами розгляду заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

Перший підхід полягає у так званому «автоматичному» внесенні відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, чи викладені заявником відомості дають підстави констатувати певні ознаки кримінального правопорушення.

У свою чергу другий підхід не передбачає «автоматичного» внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Перший підхід по суті є формальним і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ), чи якщо його так називає заявник (в усній формі) «заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення» абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим, дізнавачем чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.

Для слідчого судді очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події, які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).

У зв`язку із цим слідчий суддя дотримується іншого підходу - змістовного. Такий підхід базується на нормах кримінального процесуального закону.

Так, за приписами частини п`ятої статті 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться зокрема короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 1 цього Кодексу порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Імперативним положенням, зафіксованим у статті 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частина друга статті 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (стаття 91 КПК України).

Частина перша статті 11 КК України дає загальне визначення поняття кримінального правопорушення, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного кримінального правопорушення. Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом, винність та вчинення його суб`єктом злочину.

Аналіз наведених положень кримінального процесуального та кримінального закону в їх системній сукупності вказує на необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі викладених вище критеріїв.

У протилежному випадку особа, уповноважена на внесення відомостей до ЄРДР, буде позбавлена можливості виконати вимоги частини п`ятої статті 214 КПК України щодо внесення до ЄРДР викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, орган досудового розслідування не зможе визначитись з предметом доказування у кримінальному провадженні, а відтак зміст такого кримінального провадження не буде відповідати засаді законності.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення не відповідає також завданням кримінального провадження, оскільки призводить до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що не дозволяє концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знижує ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнює охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень, а також порушує права та законні інтереси осіб, згаданих у таких повідомленнях, які незаконно і необґрунтовано залучаються в орбіту кримінального процесу.

Такий висновок узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 17.06.2020 у справі № 3-180/2018 за конституційною скаргою ОСОБА_7 , у пункті 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) також наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

За змістом заяви про вчинення кримінального правопорушення адвокат ОСОБА_3 вбачає в діях державного виконавця ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 365-2 КК України.

Цією нормою встановлена кримінальна відповідальність осіб, які надають публічні послуги (до них належать і державні виконавці), за зловживання своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Відтак суб`єктивна сторона зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги, характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою отримання неправомірної вигоди.

Із заяви про вчинення кримінального правопорушення убачається, що у ній представник заявника виклав власну оцінку дій та рішень державного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі, які можуть бути оскаржені в порядку цивільного судочинства (Розділ VII ЦПК України), проте жодних фактів та даних, які б свідчили про наявність в діях державного виконавця складових суб`єктивної сторони розглядуваного кримінального правопорушення, вказана заява не містить.

Отже ураховуючи, що здійснення досудового розслідування за очевидно безпідставним повідомленням про кримінальне правопорушення не відповідає завданням і загальним засадам кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у даному випадку слідчий Дарницького УП ГУНП у м. Києві правомірно не вніс до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 117, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Поновити адвокату ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: