№ 1-кс/755/151/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з повною вищою освітою, працюючому начальником Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, одруженому, маючому на утриманні малолітню дитину 2020 р.н., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 22.05.2025 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП України у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 22.05.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді начальника Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, відповідно, будучи державним службовцем, на якого поширюються вимоги антикорупційного законодавства, визначені, у тому числі, ЗУ «Про запобігання корупції» та «Про державну службу», одержав неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, діючи за попередньою змовою у вчиненні кримінального правопорушення зі своїм знайомим ОСОБА_8 за наступних обставин.

Так, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 року № 2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії якого, в подальшому, неодноразово продовжено та на даний час триває.

Також, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 (зі змінами та доповненнями), затвердженого законом України від 03.03.2022 року № 2105-ІХ, оголошено загальну мобілізацію (пп.1-2).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями), призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з пунктом 1, 2, 9 ч. 1 ст. 23 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (зі змінами та доповненнями), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку; військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний діяти виключно в межах повноважень, дотримуватися принципів служби, утримуватися від дій, які можуть підірвати довіру до державної влади.

Згідно із ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», державним службовцям забороняється: вимагати, просити, приймати пропозицію або одержувати неправомірну вигоду; використовувати службове становище у приватних інтересах; обіцяти третім особам неправомірні переваги чи вплив на державні органи; створювати умови для одержання вигоди іншими особами.

Також, відповідно до примітки ст. 369-2 КК України зазначено, що особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому місці та часі, але не пізніше червня 2025 року, ОСОБА_5 , будучи державним службовцем та обіймаючи посаду начальника Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, вступив у попередню змову з ОСОБА_8 та іншими невстановленими у цей час особами, а також, сформував злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди у грошовій формі в середньому від 5 до 10 тисячі доларів США за вплив на прийняття рішення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо систематичного незаконного сприяння та створенні штучних умов для бажаючих осіб мобілізаційного віку в оформленні відстрочок, бронювань під час мобілізації.

Злочинний умисел вказаних осіб, відповідно до розподілених між собою ролей, полягав у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди від осіб за незаконний вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та на інших посадових і службових осіб державних органів, з метою оформлення фіктивних медичних документів, створення штучних підстав для відстрочки, бронювання осіб, сприяння у знятті з розшуку за порушення військового обліку, інші способи забезпечення ухилення від мобілізації.

При цьому ОСОБА_5 виконував функції організатора та координатора злочинної діяльності, створював у громадян, перебуваючи на посаді начальника в державній установі, уявлення про свої можливості впливати на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), органів опіки та піклування районних державних адміністрацій м. Києва, тощо, інших суб`єктів владних повноважень, визначав розміри неправомірної вигоди та умови її передачі, а також забезпечував умови її одержання.

У свою чергу, ОСОБА_8 діяв як співвиконавець, умисно сприяючи вчиненню злочину шляхом виконання практичних дій, необхідних для реалізації корупційної схеми: встановлював контакт із зацікавленими особами, організовував зустрічі, отримував і передавав документи, супроводжував громадян до медичних установ, вів комунікацію з лікарями та іншими особами, забезпечував збір і підготовку медичних та особистих документів, необхідних для створення штучних підстав для відстрочки, а також виконував інші доручення та вказівки ОСОБА_5 , що створювали умови для фактичного впливу на рішення уповноважених осіб на виконання функцій держави.

Так, 09 червня 2025 року, близько 13 години 29 хвилин, у своєму службовому кабінеті за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-В, ОСОБА_5 зустрівся із громадянином ОСОБА_9 . Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_5 , як державний службовець створив враження та запевнив останнього, що може вирішити питання в органах ІНФОРМАЦІЯ_2 та допомоги йому з оформленням відстрочки по догляду за матір`ю за грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США. Також, у ході розмови ОСОБА_5 повідомив, що якщо у ОСОБА_9 є знайомі, яким необхідна допомога зі зняттям з розшуку по ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого бронювання, то щоб звертався до нього особисто, а розмір неправомірної вигоди у кожному окремому випадку буде обговорено додатково.

Крім того, 29 червня 2025 року, близько 12 години 00 хвилин, у своєму службовому кабінеті за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-В, ОСОБА_5 зустрівся із громадянином ОСОБА_9 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 запевнив останнього, що може здійснити вплив на посадових осіб, а саме вирішити питання та допомогти його знайомому - ОСОБА_10 щодо зняття з розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення військового обліку і надалі отримати можливість для ухилення від мобілізації шляхом створення підстав, з використанням фіктивних медичних документів, зокрема, хірургічного втручання, для отримання відстрочки. За надання вказаних «послуг» ОСОБА_5 визначив суму неправомірної вигоди у розмірі 4000 доларів США та висунув ОСОБА_9 вимогу щодо надання грошових коштів безпосередньо йому в найближчий час для позитивного вирішення ситуації. Також, ОСОБА_5 , у ході розмови запропонував ОСОБА_9 за необхідності та наявності достатньої суми коштів ще один варіант зняття громадян з розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом бронювання осіб через Генеральний штаб ЗСУ за неправомірну вигоду в розмірі 20 000 доларів США.

У подальшому, 30 червня 2025 року, близько 15 години 00 хвилин, у ході проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме, контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, начальник Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , у тому ж службовому приміщенні, за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-В, одержав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США як неправомірну вигоду, які останній поклав до сейфу в кабінеті за вказівкою ОСОБА_5 , за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, за вирішення питання у знятті з розшуку та сприянні в оформленні подальшої відстрочки ОСОБА_10 , механізм якої полягав у нібито проведенні хірургічного втручання в одній з лікарень м. Києва та повідомив, що всю подальшу допомогу та супровід з даного приводу надасть його знайомий ОСОБА_8 та організує потрібний медичний висновок.

Після одержання зазначеної неправомірної вигоди ОСОБА_5 безпосередньо залучив до реалізації злочинного задуму ОСОБА_8 , який виступав у ролі посередника та співвиконавця протиправної схеми з ухилення від мобілізації бажаючих осіб, які попередньо надали кошти за вирішення цих питань ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_8 безпосередньо контактував із ОСОБА_10 , користуючись колом своїх знайомств серед лікарів, у ході проведення зустрічей організовував його супровід до медичної установи для подальшого встановлення потрібного діагнозу для хірургічного втручання та визначення тимчасової непрацездатності, збирав та отримував копії його особистих документів і медичних довідок, необхідних для створення підстав для відстрочки, передавав їх копії для створення дієвості схеми ОСОБА_10 .

Зокрема, 01 липня 2025 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою вказівкою ОСОБА_5 , зустрівся біля Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Братиславська, 3 у м. Києві із ОСОБА_10 . У ході даної зустрічі ОСОБА_8 повідомив останньому, що має зв`язки серед лікарів у медичних закладах та роз`яснив ОСОБА_10 механізм протиправної схеми ухилення від мобілізації, який полягав у подальшому проведенні йому потрібним лікарем операції, навіть, без медичних показників, хірургічного втручання, внаслідок якого, буде встановлена тимчасова непрацездатність, а ОСОБА_11 , у свою чергу, забезпечить та організує збір і отримання всіх відповідних фіктивних консультативних та медичних висновків, обстежень, подальшу подачу документів на комісію ВЛК та для прийняття рішення про оформлення відстрочки в органи ІНФОРМАЦІЯ_2. Також, ОСОБА_8 вказав ОСОБА_10 на необхідність проходження ним зараз у цій лікарні МРТ дослідження хребта, результати якого, за вказівкою ОСОБА_8 цього ж дня ОСОБА_10 скинув йому у месенджері «Ватсап».

Також, 04 вересня 2025 року за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні наміри, спрямовані на сприяння в ухиленні особам від мобілізації за неправомірну вигоду, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , зустрівся із ОСОБА_10 . У ході даної зустрічі ОСОБА_8 на підтвердження своїх намірів допомогти в ухиленні від мобілізації та дієвості схеми, передав копії фіктивних медичних документів на ім`я ОСОБА_10 з потрібними діагнозами, у тому числі, виписки про перебування на стаціонарному лікуванні, де останній в дійсності не перебував, та запевнив, що його скоро знімуть з розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 і про необхідність передачі йому копій особистих документів.

У ході подальшої зустрічі, 08 вересня 2025 року неподалік Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Братиславська, 3 у м. Києві, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 копії документів, що засвідчують особу та запевнив останнього про досягнуті раніше з ОСОБА_5 домовленості в знятті з розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 та навіть з військового обліку.

Своїми умисними діями, які виразилися у одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 діяли узгоджено, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення від одержання неправомірної вигоди та незаконного впливу на рішення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Крім того, 12 листопада 2025 року, близько 16 години 00 хвилин, начальник Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 зустрівся біля адміністративної будівлі вказаної установи із громадянином ОСОБА_9 . Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_5 , як державний службовець створив враження та запевнив останнього, що може вирішити питання в органах ІНФОРМАЦІЯ_2 та допомоги йому з оформленням відстрочки по догляду за його матір`ю за грошові кошти в розмірі від 7 000 до 10 000 доларів США. Також, у ході розмови ОСОБА_5 повідомив, що якщо у ОСОБА_9 є знайомі, яким необхідна допомога зі зняттям з розшуку по ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого бронювання, то щоб він звертався до нього особисто, а розмір неправомірної вигоди в кожному окремому випадку буде обговорено додатково.

У ході зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 про те, що він може здійснити вплив на посадових та службових осіб лікарсько-консультативної комісії і органи соціального захисту населення та у подальшому оформити третю групу інвалідності для його матері для того, щоб ОСОБА_9 міг вільно виїхати закордон як єдиний доглядач.

Так, 18.11.2025 року, приблизно о 14 годині, ОСОБА_9 в месенджері «Ватсап» написав ОСОБА_5 та повідомив, що йому потрібно буде привезти документи, які необхідні для оформлення рішення про догляд за його матір`ю у зв`язку із інвалідністю. Також, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 про те, що зробить йому реєстрацію внутрішньої переміщеної особи в Деснянському районі м. Києва.

У подальшому, 21 листопада 2025 року, близько 14 години 30 хвилин, у ході проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, начальник Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , у приміщенні, за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 9-В, одержав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 7 000 (сім тисяч) доларів США як неправомірну вигоду, які останній поклав до сейфу в цьому ж приміщенні за вказівкою ОСОБА_5 , за вплив на посадових та службових осіб (осіб, уповноваженою на виконання функцій держави) лікарської комісії та на органи соціального захисту населення, механізм якого полягав у сприянні в оформлення 3-ї групи інвалідності для матері ОСОБА_9 , щоб останній міг вільно виїхати за кордон як єдиний доглядач.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

21 листопада 2025 року (час фактичного затримання о 17 годині 30 хвилин 21.11.2025 року) ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

21 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

22 листопада 2025 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, з визначенням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: інформуваннями оперативного підрозділу про виявлення кримінального правопорушення; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту; протоколами аудіо-відео контролю особи; протоколами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколами проведення огляду особи та вручення грошових коштів; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , який приймав участь у проведенні контролю за вчиненням злочину; протоколом проведення обшуку в службовому приміщенні, де працює ОСОБА_5 та вилученими там речовими доказами, а саме, імітаційними грошовими коштами; документами, які використовувалися при проведенні негласних слідчих розшукових дій; протоколами допиту понятих під час проведення слідчих дій; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; іншими доказами в їх сукупності.

12 січня 2026 року, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів та надано (забезпечено) до них доступ.

Також, надано доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику, ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування стороною захисту на даний час триває та не закінчено.

Передача обвинувального акту до суду є неможливою без надання доступу підозрюваним та захисникам до матеріалів досудового розслідування і достатнього часу для ознайомлення з цими матеріалами. Враховуючи обсяг матеріалів, з якими необхідно ознайомити сторони, для виконання вимог ст. 290 КПК України, необхідний строк, який може перевищувати строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Без надання підозрюваним та захисникам доступу до матеріалів досудового розслідування судовий розгляд є неможливим, так як це буде підставою для визнання доказів недопустимими. Це в свою чергу, унеможливлює передачу обвинувального акту до суду.

Строк дії обраного підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 20.01.2026 року, однак, через складність кримінального провадження, наявності двох підозрюваних та двох захисників, а також, враховуючи обсяг матеріалів кримінального провадження, що потребує значного часу в ознайомленні, завершити ознайомлення підозрюваних та їх захисників з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, скерувати його до суду та у визначений ст. 314 КПК України строк, провести підготовче судове засідання, неможливо.

Згідно зі ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а частина 2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 219 КПК України визначено, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Таким чином, строк на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не включається до строку досудового розслідування.

Так, для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження і судового розгляду з тим, щоб підозрюваний, який вчинив кримінальні правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, необхідно виконати наступне: виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України, у повному обсязі, а саме, ознайомити підозрюваних та їх захисників з усіма матеріалами досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи викладене, на даний час, продовжують існувати наступні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого він на даний час підозрюється, а саме, у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження, враховуючи те, що останній усвідомлює, що у разі доведення його винуватості та засудження за корупційний злочин, не застосовується іспитовий строк; з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення у якому він на даний час підозрюється, може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, шляхом примушування осіб, які приймали участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій та були залучені як особи для співробітництва, до зміни показань останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду; може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, шляхом неявки до слідчого для проведення необхідних слідчих, процесуальних дій, з метою затягування своїми умисними діями розумних строків їх проведення.

Враховуючи викладене, менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для забезпечення належної кримінально-процесуальної поведінки підозрюваним ОСОБА_5 та запобігання зазначеним ризикам.

Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги, що сумарний розмір отриманої ОСОБА_5 неправомірної вигоди становить у грошовому еквіваленті 11 000 доларів США, що відповідає 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, орган досудового розслідування вважає за доцільне залишити підозрюваному ОСОБА_5 визначений саме такий розмір застави, який у разі його внесення, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що оскільки, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прохав продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , із залишенням визначеного розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що підозрюваний ОСОБА_5 одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем роботи, має міцні соціальні зв`язки, тому, прохала зменшити визначений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2025 року розмір застави, оскільки він є непосильним для її підзахисного з огляду на його матеріальний стан. Зокрема, прохала долучити до матеріалів клопотання характеризуючі матеріали.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людину як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

21 листопада 2025 року (час фактичного затримання о 17 годині 30 хвилин 21.11.2025 року) ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

21 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

22 листопада 2025 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, з визначенням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

12 січня 2026 року, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів та надання до них доступу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Зокрема, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків, уникати від досудового розслідування і суду.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, заявлені в клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час, однак, з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2020 р.н., позитивно характеризується за місцем роботи, слідчий суддя вважає, що застава саме у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на дату розгляду клопотання становить 332 800 гривень, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та його процесуальну поведінку.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у даному провадженні.

Обов`язки, передбачені ч. ч. 5, 6 ст. 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання підозрюваним обов`язків, покладених на нього як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених судом, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто, застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту постановлення даної ухвали.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 332 800 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у даному провадженні.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала слідчого судді про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: