Справа № 750/681/26
Провадження № 1-кс/750/259/26
У Х В А Л А

20 січня 2026 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , ознайомившись із скаргою представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 до суду надійшла скарга представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в якій ставиться питання про скасування цієї постанови як незаконної.

Слідчий суддя, перевіривши скаргу на відповідність вимогам КПК України, встановив що вона підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ КПК України.

Так, частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Тобто законом не встановлено критерій визначення місцевого суду (за місцем знаходження органу досудового розслідування, або вчинення кримінального правопорушення чи ін.), слідчий суддя якого розглядає таку категорію справ.

Таким чином, територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України чітко не визначено.

Разом з тим, оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи здійснюється досудове розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо), про що вказано у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження».

Отже, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі, за скаргами на рішення, дії або бездіяльність слідчого, прокурора здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ст. 215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи органів Національної поліції (підпункт "а" пункту 1 частини 2 статті 38 КПК України).

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів органів Національної поліції (пункт "а" ч. 3 ст. 38 КПК України).

При цьому за п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України керівником органу досудового розслiдування є - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки та заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень, перший заступник або заступник Директора Державного бюро розслідувань, заступник директора територіального управління Державного бюро розслідувань, керівник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу органу Державного бюро розслідувань, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів органу Бюро економічної безпеки України, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, а також заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень.

Виходячи з дефiніції поняття «керiвник органу досудового розслiдування» можна зробити висновок про те, що можуть бути створені такі органи досудового розслiдування в органi Нацiональної поліції: головне слідче управлiння; слідче управління; відділ; відділення.

З огляду на зазначене, в органах Національної поліції створено розгалужену систему органів досудового розслiдування.

Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, ключове значення мають дві пiдстави:

1) територіальна юрисдикцiя мiсцевого суду;

2) знаходження органу досудового розслiдування в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

Згідно із пунктами 3, 3-1 Розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.

Таким чином, наразі юрисдикцiя місцевих судів поширюється на відповідні адміністративно-територіальні одиниці, які існували до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX.

Для визначення місця знаходження органу досудового розслiдування необхідно проаналiзувати структуру правоохоронного органу, оскільки орган досудового розслідування є одним зі структурних підрозділів такого органу та, відповідно, розташований за місцем знаходження такого правоохоронного органу.

Так, згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територiальнi органи поліцiї утворюються як юридичні особи публiчного права в Автономній Республіці Крим, областях, мiстах Києві та Севастополі, районах, мiстах, районах у мiстах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територiальних одиниць) територiальнi органи у межах граничної чисельності поліції i коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства внутрiшнiх справ України на підставі пропозицій керівника поліції (ч. 2 цієї статті). Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішнiх справ України (ч. 3 цієї статті).

Виходячи з положень ч.1 ст. 15 Закону територiальнi органи пoлiцiї можуть бути утворені: в Автономній Республіцi Крим; областях; мiстах Києвi та Севастополі; районах; мiстах; районах у містах; міжрегіональні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Мінiстерства внутрiшнiх справ» в областях, Автономній Республіці Крим, мiстах Києві та Севастополі було утворено 26 головних управлінь Національної поліції як юридичнi особи публічного права.

Ці управлiння мають структуру, до якої входять 1) апарат: керівництво, слiдче управління, відділ дізнання, управління (вiддiл) карного розшуку (у складi кримінальної поліції) тощо; 2) управління (вiддiл) поліцiї: керiвництво, слідчий вiддiл (відділення), сектори дізнання, вiддiл (сектор) кримінальної поліцiї тощо; 3) вiддiлення поліції (у складi управління, відділу поліції): керівництво, слiдче вiддiлення, сектор дізнання тощо, відділення та сектори поліцейської діяльності.

Отже, органи досудового розслідування (слідчі управлiння, слідчі вiддiли, слiдчi вiддiлення) розташовані відповідно у територіальних органах поліції, одні з яких мають статус юридичних осіб публiчного права (головнi управлiння Національної полiції в областях), а інші - ні, але виступають їх територіальними (відокремленими) підрозділами. При цьому як головнi управлiння Національної поліції в областях, так і відокремлені підрозділи поліції мають чітко визначену поштову адресу, а також територiю, на яку поширюється їх юрисдикцiя.

Тому місцезнаходженням відповiдного органу досудового розслідування Національної поліції є місце розташування територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територiального (відокремленого) підрозділу, який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний орган досудового розслiдування.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів, встановлено, що адвокатом оскаржується постанова слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області про закриття кримінального провадження.

Поштовою адресою вказаного правоохоронного органу наразі є місто Чернігів, вулиця Івана Мазепи, 12, що територіально відноситься до юрисдикції Новозаводського районного суду міста Чернігова.

Отже, скарга представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не підлягає розгляду у Деснянському районному суді м. Чернігова.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді. За таких обставин скарга підлягає поверненню скаржнику.

Слідчий суддя враховує, що з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практики Європейського суду з прав людини, зокрема позицій, викладених у рішенні «Сокуренко і Стригун проти України», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «суд, встановлений законом», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. Право на справедливий судовий розгляд «належним судом» має бути забезпечено рівній мірі сторонам справи.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - повернути повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвала слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1