Провадження №: 1-кп/752/2005/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від17 квітня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Києві, має вищу освіту, одруженого, утримує малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 НГУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи старшим офіцером служби контролю якості речового майна відділу (лабораторії) ветеринарно-санітарної експертизи та контролю якості речового майна, військовою службовою особою, у порушення п.п. 2, 3 Розділу ІІ Положення про військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України, ст.ст. 11, 16, 26 СВС ЗСУ, функціональних обов`язків старшого офіцера служби контролю якості речового майна відділу (лабораторії) ветеренарно-санітарної експертизи та контролю якості речового майна, Розділів ІІ, ІІІ Положення про комісію для відбору зразків (проб) продукції номенклатури речової служби, перебуваючи 07.12.2023, 13.12.2023, 21.12.2023, 26.12.2023 в денний час доби за місцем розташування складських приміщень військової частигни НОМЕР_2 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю до виконання своїх військових обов`язків в умовах воєнного стану, допустив приймання на речовий склад матеріально-технічних засобів військової частини НОМЕР_2 НГУ за підписаними ним актами приймального контролю від 07.12.2023 № 533, від 13.12.2023 № 544, від 21.12.2023 № 583 та від 26.12.2023 № 592 без проведення належної перевірки 20 000 спальних мішків ТОВ «МЕГАПОЛІС-КР», які не відповідають технічним вимогам 03.06.2017 № 2/244, внаслідок чого спричинено тяжкі наслідки у вигляді заподіяння державі в особі військової частини НОМЕР_2 НГУ збитків на загальну суму 30 000 000 грн.

Такі дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 425 КК України, як недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

25 червня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Сторони дійшли згоди про визнання обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину, а також наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового провадження, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 425 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавленя волі на строк 2 роки.

Враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_7 , який є діючим військовослужбовцем, сторони на підставі ст. 58 КК України узгодили замість позбавлення волі на строк 2 роки призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник, обвинувачений та представник потерілого просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про затвердження угоди з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

ОСОБА_3 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, надав згоду на призначення узгодженого сторонами покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до вимог ст. 468, ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до змісту обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

За своїм змістом укладена сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Командир військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України надав згоду на укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства в забезпеченні швидкого судового провадження та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також не суперечать вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, в тому числі у частині правової кваліфікації кримінального правопорушення та призначення покарання.

Передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затверджені угоди судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 425 КК України, як недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

До набрання вироком законної сили підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 368, 374, 468, 469, 474, 475, 615 КПК, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 червня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України та призначити узгоджене стронами покарання за ч. 4 ст. 425 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підстві ст. 58 КК України призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки змінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на сторок 2 роки з відрахуванням у дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1