Справа № 541/3288/25
№ провадження 1-кп/541/341/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 16 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

встановив:

14 квітня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи ціль незаконного особистого збагачення, маючи корисливий мотив та мету наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, шляхом телефонного дзвінка з номеру НОМЕР_1 на мобільний номер НОМЕР_2 , представившись працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», увійшовши в довіру ОСОБА_5 , під приводом виявлення несанкціонованих спроб списання грошових коштів з її банківської карти, скориставшись хвилюванням та розгубленістю потерпілої, переконав її про необхідність перерахування коштів з її банківського рахунку на нібито спеціальний резервний рахунок АТ КБ «ПриватБанк», при цьому повідомивши їй номер власного рахунку банківської карти АТ «А-Банк» № НОМЕР_3 .

Цього ж дня, о 19 год 03 хв. та о 19 год 05 хв. потерпіла ОСОБА_5 , перебуваючи у схвильованому та розгубленому стані, з метою запобігання заволодіння її грошовими коштами, не будучи обізнаною у протиправних намірах ОСОБА_4 , за допомогою мобільного банкінгу «Privat24» здійснила переказ власних грошових коштів зі свого рахунку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 двома транзакціями на суми 7 123 грн та 9 207 грн на рахунок НОМЕР_5 , імітований в АТ «А-Банк», відкритий на ім`я ОСОБА_4 , під який видано банківську картку № НОМЕР_3 .

У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Миргороді Полтавської області, отриманими від ОСОБА_5 грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, а саме - за допомогою мобільного банкінгу АТ «А-Банк», свого фінансового номеру НОМЕР_6 , який закріплено за рахунком НОМЕР_5 , перерахував грошові кошти на інші рахунки іншим особам, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 16 330 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, підтверджує, усвідомлює протиправний характер своїх дій, щиро кається. Зазначив, що з потерпілою він не знайомий, її дані знайшов у соціальних мережах. Готовий відшкодувати потерпілій шкоду. Просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, надала відповідну заяву про судовий розгляд без її участі, зазначила, що матеріальну шкоду, завдану їй кримінальним правопорушенням, обвинуваченим не відшкодовано. При призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном (грошових коштів) шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України є проступком, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, приймає до уваги його відношення до скоєного, думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого, у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд не встановив.

Матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, в розмірі 16 330 грн потерпілій не відшкодована.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженню підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 серпня 2025 року на майно, вилучене в ході обшуку 04 серпня 2025 року, скасувати.

Речові докази:

-документи, вилучені під час тимчасового доступу до речей і документів АТ «А-Банк», зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-пластикові платіжні картки банку АТ «А-Банк» та блокнот сірого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, - знищити;

-мобільний телефон типу смартфон марки «moto g84 5G» з сім-картами абонентських номерів телефонів НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який знаходиться у камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, - повернути за належністю ОСОБА_6 .

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1