Справа № 307/2658/25
Провадження №1-кп/307/211/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження строку тримання під вартою

15 вересня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,прокурора ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника адвоката ОСОБА_14 та законного представника ОСОБА_15 , представника служби у справах дітей Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_16 , представника Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_17 , психолога ОСОБА_18 потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000044, відомості про яке 28 січня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 297 КК України, про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Із Закарпатського апеляційного суду до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000044, відомості про яке 28 січня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 297 КК України, про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 КК України.

08 вересня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області було призначено підготовче судове засідання.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», а також «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 року, в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на надання приміщення з метою вживання наркотичних засобів, безоплатно, не маючи корисних намірів, надав приміщення спальної кімнати за вищевказаною адресою, в якому сам проживає, стороннім особам, які вживають наркотичні засоби, а саме, ОСОБА_11 та неповнолітньому ОСОБА_13 для їх спільного вживання наркотичних засобів, які вживали їх 25 січня 2025 року близько 15 години 30 хвилини шляхом викурювання наркотичного засобу «Канабіс», обіг якого обмежено відповідно до Списку № 2 Таблиці № 1, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, що знаходиться у незаконному обігу відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01 серпня 2000 року.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, тобто у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Окрім цього, ОСОБА_9 25 січня 2025 року близько 14 години 20 хвилини, знаходячись у вітальній кімнаті свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де останній і проживає, під час спільного розпивання алкогольних напоїв (горілки) між ОСОБА_22 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 та ОСОБА_11 нанесли серію ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_22 , після чого залишили побитим лежати на підлозі вказаної кімнати, а самі продовжили розпивати алкогольні напої. У подальшому, того ж дня, близько 15 години 15 хвилини в будинок за вищевказаною адресою прийшов неповнолітній ОСОБА_13 , який приєднався до застілля, та спільно з ОСОБА_11 вживали наркотичну речовину, після чого в ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виник умисел на спричинення смерті ОСОБА_22 .. Надалі вищевказані особи з метою заподіяння смерті ОСОБА_22 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою групою осіб, почали наносити тілесні ушкодження останньому руками та ногами по голові та інших частинах тіла, в тому числі із застосуванням невстановленого органом досудового розслідування предмету, внаслідок чого спричинили останньому численні тілесні ушкодження, а саме: важку черепно-мозкову травму: а) відкритий здавлений перелом потиличної кістки справа, субдуральний крововилив в задній черепній ямці, субарахноїдальні крововиливи в правій потиличній долі, наскрізна забійна рана м`яких тканин потиличної ділянки голови справа; б) важка закрита черепно-мозкова травма з підоболонковими крововиливами, а саме: субдуральною лівобічною гематомою об`ємом 150-180 мл у виді рідкої темно-червоного кольору крові з рихлими згустками, субарахноїдальними крововиливами в лівих лобно-тім`яно-скроневих долях та правій лобній долі, множинних крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій лобно-тім`яно-скроневій та правій лобній областях з імбібіцією крові в лівій скроневий м`яз; закритий перелом кісток носу, розлитий синець на шкірних покровах носу; травматичне видалення зубів передніх різців 1, 2, 3-го справа, 1-2-го зліва на верхній щелепі та 1, 2, 3-справа і 1, 2, 3-го зліва на нижній щелепі, обширні наскрізні забійно-рвані рани верхньої та нижньої губ рота, забійна рана шкірних покровів в області правого кута рота; обширну забійно-рвану рану чола та брівної ділянки правої половини голови; множинні, обмеженої форми та розливного характеру підшкірні синці обличчя та лівої вушної раковини. Вищевказані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення та які спричинили насильницьку смерть ОСОБА_22 , яка настала внаслідок набряку та здавлення головного мозку, що розвинулася на фоні важкої відкритої черепно-мозкової травми з пошкодженням кісток черепа та масивними підоболонковими крововиливами.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у вбивстві, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Також, в період з 19 години 00 хвилини 25 січня 2025 року по 22 годину 00 хвилину 27 січня 2025 року ОСОБА_9 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_11 , знаходячись в будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , переконавшись в тому, що ОСОБА_22 мертвий, усвідомлюючи про необхідність повідомити про смерть останнього правоохоронним органам, медичним працівникам та близьким родичам, об`єктивно маючи при цьому таку можливість, вирішили приховати факт смерті.З цією метою, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, діючи умисно, зневажаючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих, нехтуючи існуючими в суспільстві загальноприйнятими моральними принципами, традиціями та релігійними положеннями щодо поховання померлих, в порушення вимог ст. ст. 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу», порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, і в подальшому, демонструючи свою байдужість, вступили між собою в попередню змову щодо наруги над тілом померлого ОСОБА_22 шляхом його спалення, розчленування та подальшого приховання тіла.Так, реалізуючи свій умисел, 26 січня 2025 року близько 03 години 30 хвилини ОСОБА_11 , перебуваючи на АЗС «WOG», що знаходиться за адресою: с. Нересниця, № 35 (№ 38), Тячівського району, Закарпатської області, Україна, придбав бензин ємкістю 3, 5 літра, який залив у пластикову каністру, після чого повернувся в будинок, який розташований за вищевказаною адресою, де ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у відсутності інших очевидців перенесли тіло померлого ОСОБА_22 з приміщення вітальної кімнати другого поверху будинку в приміщення коридору, який знаходиться на першому поверсі, де з метою наруги над тілом померлого та приховання трупу, за допомогою заздалегідь заготовленого для цієї мети бензину, а також підручних горючих матеріалів та предметів, підпалили труп ОСОБА_22 .. Після обгоряння тіла померлого ОСОБА_22 , продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , зневажаючи суспільною пам`яттю про померлого, демонструючи своє негативне ставлення до нього, виявляючи зневагу до суспільних і релігійних принципів та традицій у цій сфері, за допомогою електричної пили марки «DeWalt» розчленували тіло ОСОБА_22 шляхом відрізання, тобто відділення голови та кінцівок тіла (рук та ніг) від тулуба, які в подальшому упакували в окремі сумки та пакети, і залишили зберігатись на місці події, та які у подальшому було виявлено працівниками поліції 28 січня 2025 року.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, тобто у нарузі над тілом (останками) померлого, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, усупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», а також «Порядку провадження діяльності, пов"язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, в період часу з 15 години 30 хвилини 25 січня 2025 року по 09 годину 30 хвилину 28 січня 2025 року за місцем свого проживання в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігав без мети збуту наркотичний засіб «екстракт канабіс», обіг якого обмежено відповідно до Списку № 1 Таблиці 2, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, загальною масою 0, 5763 грам, що становить більше невеликих розмірів, передбачених наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01 серпня 2000 року, та який було вилучено 21 березня 2025 року працівниками Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області в ході проведеного судом санкціонованого обшуку.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_23 подав суду клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , позаяк ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочину, за вчинення яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. У вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, розлучений, не працюючий, раніше не судимий. 28 січня 2025 року ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 було затримано на підставі та в порядку ст. 208 КПК України, повідомлено про підозру у вчинені ними кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та 30 січня 2025 року слідчим суддею відносно усіх підозрюваних було обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою без права внесення застави. 20 березня 2025 року першим заступником керівника обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців. 25 березня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування. 17 квітня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців. В цей же день слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу на 60 діб. 16 червня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області продовжено строк дії запобіжного заходу в межах строків досудового розслідування. 18 липня 2025 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України. 22 липня 2025 року затверджено обвинувальний акт, який скерований до Тячівського районного суду Закарпатської області. Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 24 липня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 вересня 2025 включно. ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочину, за вчинення яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, яким неможливо запобігти, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме, ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочини, які інкримінуються обвинуваченому є тяжкими та особливо тяжким, а тому міра покарання за такі злочини може бути підставою та мотивом переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України. Крім того, обвинувачений немає постійного місця роботи, немає родини або утриманців, і таким чином у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Обвинувачений ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки такі особи не допитані у ході судового розгляду, у зв`язку з цим, ОСОБА_9 може на них впливати, а також впливати на інших співучасників злочину. На даний час кримінальне провадження судом не розглянуто та свідки, потерпілі у судовому засіданні не допитувались. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати тиск та вплив на свідків і потерпілих з метою дачі ними завідомо неправдивих показань чи відмови від дачі показань, оскільки такі мешкають у одному населеному пункті з останнім. Також обвинувачений ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом недотримання своїх обов`язків передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України, та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Хоча останній раніше не судимий, він обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів та одного особливо тяжкого злочину, у тому числі проти життя та здоров`я особи. Обвинувачений ОСОБА_9 працездатний, тяжкими захворюваннями не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи п. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України немає підстав визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_9 вчинив злочин, що спричинив загибель людини, тобто смерть ОСОБА_22 .. Вказані вище ризики, які встановлені під час досудового розслідування при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та при продовженні строку тримання його під вартою не зменшилися та продовжують існувати, і тому тримання під вартою обвинуваченого є виправданим.

Прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які брали участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також прокурор ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_9 підтримали з підстав, зазначених у клопотанні, зокрема, з підстав, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив, зокрема, тяжкий та особливо тяжкий злочини, за вчинення яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічного позбавлення волі. Продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить в задоволенні клопотання відмовити та обрати його підзахисному запобіжний захід, не пов"язаний з позбавленням свободи.

Обвинувачений ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в задоволенні клопотання просить відмовити.

Потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просять таке задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_21 в підготовчому судовому засіданні вирішення клопотання про продовження ОСОБА_9 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишила на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, клопотання з доданими матеріалами, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа.

Перевіривши додані до клопотання матеріали, суд вважає, що наявні в них відомості на даному етапі дають підстави вважати, що ОСОБА_9 може мати відношення до кримінальних правопорушень, які ставляться йому у провину.

Однак, суд зазначає, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті.

Розглядаючи клопотання, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу, наявність обгрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_9 даних кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_9 , який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, ті обставини, що він немає постійного місця роботи, немає тісних соціальних зв`язків, його репутацію (попередню соціальну поведінку), та ті обставини, що він обвинувачується у скоєнні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, що є особливо тяжким злочином, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, та приходить до висновку, що встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та не зменшилися, оскільки ОСОБА_9 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, та заявлені ризики, які існували на час обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на даний час не відпали та не зменшилися і продовжують існувати, встановлені обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, судове слідство у кримінальному провадженні не розпочато, а тому тримання під вартою обвинуваченого буде виправданим та необхідним.

Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При прийнятті процесуального рішення про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує сукупність наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, та вагомість зібраних доказів у вказаному кримінальному провадженні, і доходить висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м"який запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім обставин, зазначених у ст. 184 КПК України, містить виклад обставин, які свідчать про заявлений ризик, який виправдовує продовження ОСОБА_9 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив смерть людини, то відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-205 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_23 про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не працюючому, розлученому, раніше не судимому, уродженцю та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (Шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 16 години 30 хвилини 15 вересня 2025 року.

Строк дії ухвали до 16 години 30 хвилини 13 листопада 2025 року.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 ..

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_9 ..

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16 год. 50 хв. 16 вересня 2025 року.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3