Cправа № 127/2288/26
Провадження № 1-кс/127/976/26
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає в невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_5 , від 20 січня 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає в невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_5 , від 20 січня 2026 року.

Скарга мотивована тим, що 20.01.2026 року, адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , шляхом направлення на офіційну електронну адресу, було подано заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , які мають ознаки злочинів передбачених ч.3 ст. 146, ч.2 ст.397, ч. 5, ст..426-1 КК України.

22.01.2026 року за контактним номером територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому, адвокату ОСОБА_3 було повідомлено, що заява надійшла та зареєстрована, однак відомості по заяві до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато.

У заяві про кримінальні правопорушення йшлося про те, що ОСОБА_5 05.09.2025 був незаконно затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та в подальшому мобілізований. Як стверджує заявник, такі дії є неправомірними, оскільки ОСОБА_5 мав діючу відстрочку, інформація про яку була наявна у співробітників ТЦК та СП, а також не пройшов ВЛК для встановлення ступені придатності до військової служби. Факт утримання ОСОБА_5 проти його волі на об`єкті за парканом з колючим дротом, у приміщенні з замками на дверях та гратами, невідомими особами, що називались військовослужбовцями та відібрали у нього особисті речі, зокрема мобільний телефон, не допустили до нього ні дружину, ні адвоката для можливості надання правової допомоги (що згідно ст. 397 КК України є злочином) підтверджується матеріалами, складеними співробітниками Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, за результатами заяви адвоката ОСОБА_3 на лінію 102.

Окрім того, 06.09.2025 року стан здоров`я ОСОБА_5 різко погіршився, у нього стався гіпертонічний криз та загострення хронічних захворювань, у зв`язку з чим до місця утримання ОСОБА_5 прибула карета швидкої допомоги, йому було надано невідкладну медичну допомогу і складено медичний висновок (що відображений у протоколі надання невідкладної медичної допомоги), що ОСОБА_6 потребує невідкладної госпіталізації. Однак, як відображено у протоколі, особа, що назвалась військовослужбовцем за прізвищем ОСОБА_7 , госпіталізувати ОСОБА_6 заборонив та не випустив з території, де він утримується.

08.09.2025 року ОСОБА_5 , був доправлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, з точки зору заявника, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 порушені базові права людини, передбачені 29 та 33 Конституції України, а їх дії мають ознаки злочинів передбачених ч.3 ст. 146, ч.2 ст.397, 426-1 КК України. Однак у зв`язку з відсутністю належного реагування правоохоронних органів на його заяву від 20 січня 2026 року про вчинення зазначених кримінальних правопорушень, адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив суд зобов`язати уповноважену особу четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому, у відповідності до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення по заяві (повідомленню) про кримінальне правопорушення від 20.01.2026, про що повідомити потерпілого ОСОБА_5 шляхом надання витягу з ЄРДР та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки злочинів, передбачених ч.3 ст. 146, ч.2 ст.397, ч. 5, ст..426-1 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні свою скаргу підтримав в повному обсязі за викладених у ній обставин та просив її задовольнити.

Старший слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 заперечив проти задоволення вимог скарги в повному обсязі, оскільки вважає її необґрунтованою. Пояснив, що шляхом вивчення змісту заяви від 20.01.2026 було встановлено відсутність відомостей, які вказували б на вчиненні кримінального правопорушення, яке було б підслідним слідчим органам Державного бюро розслідувань. Однак, оскільки викладені в заяві відомості можуть містити ознаки кримінальних правопорушень, підслідних органам Національної поліції України, дану заяву для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР було скеровано до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Також зазначені обставини були викладені в повідомленні, направленому на поштову адресу заявника.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що 20.01.2026 року, адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , шляхом направлення на офіційну електронну адресу, було подано заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує з листа №256зк/х/14-01-04-5788/2026 від 27.01.2026 з підписом заступника керівника слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 , «шляхом вивчення змісту заяви від 20.01.2026 відсутні відомості, які вказували б на вчинення кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч.4 ст.216 КПК України, є підслідне слідчим органів Держаного бюро розслідувань… Попереднім вивченням змісту заяви встановлено, що викладені у ньому відомості можуть містити ознаки кримінального правопорушення, яке підслідне органам Національної поліції… З огляду на викладене, задля запобігання вказаних негативних наслідків правового характеру та задля виконання вимог кримінального судочинства, скеровуємо зазначену заяву за належністю на адресу ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання у порядку ст.214 КПК України».

Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач у строк, що не перевищує 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з положеннями ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 25 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 09.11.2012 роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, однак вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Тож слідчий суддя приділяє особливу увагу змісту заяви адвоката ОСОБА_3 від 20 січня 2026 року та мотивів прийняття правоохоронним органом рішення про відмову у внесенні на її підставі відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також варто зауважити, що, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 12.01.2017 №9-49/0/4-17, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що КПК України не містить вимоги щодо обов`язкового дотримання правил підслідності при внесенні інформації до ЄРДР. Стаття 214 КПК також не дозволяє відмову у внесенні даних через те, що злочин не підслідний відповідному органу.

Такої правової позиції дотримується Вищий антикорупційний суд у справі №454/2576/17 (провадження 1-кп/991/166/19), згідно якої правила предметної підслідності не є складовою встановленого КПК України порядку збирання доказів, а лише забезпечують раціональний розподіл державних ресурсів, оперативність, злагодженість, ефективність та належну координацію органів досудового розслідування на відповідній стадії кримінального провадження. Порушення цих правил саме по собі не впливає на якість зібраних доказів, оскільки для усіх передбачених в ст. 216 КПК України органів досудового розслідування передбачено однакові правила збирання доказів поза залежністю від їх спеціалізації.

Водночас, згідно з вимогами ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. При цьому, слідчий, прокурор чи дізнавач не мають права відмовити у внесенні відомостей до ЄРДР з підстав того, що виявлене кримінальне правопорушення їм не підслідне. Обов`язок розпочати досудове розслідування покладається на слідчого, прокурора, дізнавача незалежно від того, чи належить відповідне кримінальне правопорушення до його предметної підслідності чи ні.

Подальше визначення підслідності за конкретним слідчим органом з урахуванням встановлених в ході досудового розслідування обставин має здійснюватися прокурором-процесуальним керівником у відповідному кримінальному провадженні.

Дані обставини ,на переконання суду, зобов`язували уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, внести передбачені законом відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у поданій до суду скарзі заявником окрім викладеного змісту обставин кримінального правопорушення наведено норми Кримінального кодексу України, за якими, на його переконання, повинні кваліфікуватися дії суб`єкта кримінального правопорушення, а також фактично міститься вимога про зобов`язання правоохоронного органу після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні.

В цьому контексті слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про ЄРДР, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

І хоча точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо, однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення відомостей до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Разом з тим, п.5 ч.5 ст.214 КПК містить поняття саме «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного здійснення досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Отже, визначення попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень особи, яка вносить відомості до ЄРДР (реєстратора заяви), що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298.

Обставини щодо наявності або відсутності суспільно небезпечного караного діяння (дії чи бездіяльності), вчиненого суб`єктом злочину, можуть бути встановлені лише після проведення дій, передбачених главою 20 КПК України.

Правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні визначено статтею 55 КПК України. Згідно даної норми закону потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до положень ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається із наведених вище положень, прийняття такого процесуального рішення як визнання або відмова у визнанні потерпілим належить до компетенції слідчого органу досудового розслідування у кримінальному провадженні. При цьому варто зазначити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч.5 ст.40 КПК України.

Тому, враховуючи зазначене, вимоги скарги щодо визнання ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні одночасно із внесенням відомостей до ЄРДР, є передчасними та задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як передбачено статтею 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись 22, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, у відповідності до ст.214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_5 , від 20 січня 2026 року, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_9