Справа № 462/7380/24
провадження 1-кс/462/225/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 12.01.2026 у кримінальному провадженні № 0000506 від 17.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим, -

встановив:

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 12 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000506 від 15 травня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у межах згаданого кримінального провадження. Подану скаргу обґрунтовує тим, що звертався до слідчого із клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілим у межах кримінального провадження № 0000506 від 15.05.2024. Ухвалою слідчого судді від 11.12.2025 слідчого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000506 від 17.05.2024 повторно зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання потерпілим. 03.02.2026 отримали копію постанови старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про відмову у залученні як потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000506 від 17.05.2024. Вважає таку постанову протиправною та просить скасувати, покликаючись на те, що відповідно до норм ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання нею заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Заява, подана ОСОБА_4 про внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення стосується завдання йому матеріальної шкоди внаслідок вчинення такого кримінального правопорушення, а саме внаслідок незаконних дій щодо заволодіння належною йому земельною ділянкою, яка була передана ним у власність ОСОБА_9 під впливом погроз, тиску та вимагання. Склад злочину за ст. 190 КК України передбачає наявність потерпілого та у даному випадку, з огляду на вибуття із власності поза волею ОСОБА_4 належної йому земельної ділянки та при цьому, фактичного набуття за неї 10 000 грн замість 130 000 доларів США, очевидно свідчить про завдання ОСОБА_4 матеріального збитку, чого не враховано та жодним чином не досліджено під час прийняття ним оскаржуваної постанови. Просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 подану ним скаргу підтримав у повному обсязі з підстав, викладених ним у скарзі на постанову слідчого від 12.01.2025 та просив задовольнити.

Відділ поліції № 1, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, поруч з цим через канцелярію суду слідчому судді для огляду в судовому засіданні надано матеріали кримінального провадження № 0000506 від 15 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тому враховуючи, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність уповноваженого представника не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгяд скарги за відсутності представника ВП № 1 на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000506 від 15.05.2024, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами кримінального провадження, представленими органом досудового розслідування для огляду у судовому засідання встановлено, що Відділ поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000506 від 15 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Звертаючись до слідчого судді із скаргою у порядку ст. 303 КПК України, представник покликається на постанову слідчого у кримінальному провадженні № 0000506 від 15 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 поданого у межах вказаного кримінального провадження про визнання його потерпілим та відповідно не виконання слідчим належним чином ухвали слідчого судді від 28.08.2025, якою зобов`язано слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_4 від 21.07.2025 про визнання потерпілим та ознайомлення із матеріалами справи відповідно до вимог ст. 55, 220 КПК України.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження № 0000506 від 15 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, слідчим суддею встановлено, що на розгляді слідчого Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області знаходиться кримінальне провадження № 0000506, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2024 року за фактом надходження ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2024 про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 30.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення.

12 січня 2026 року старшим слідчим слідчого відділення Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 винесено постанову у кримінальному провадженні № 0000506 від 15 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, якою відмовлено у залученні як потерпілого до участі у кримінальному провадженні № 0000506 від 15 травня 2024 року ОСОБА_4 .

Як встановлено із змісту оскаржуваної постанови від 12 січня 2026 року, відмовляючи у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, слідчий, за фактом допиту ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 , та дослідження документів щодо приймання-передачі, відступлення (шляхом купівлі-продажу) майна, зокрема спірної земельної ділянки, на яку як на об`єкт кримінального правопорушення покликається ОСОБА_4 , виходив із того, що відступлення ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0029 за адресою: Львівська область, Городоцький район, с. Бартатів, відбувалось на підставі відповідним чином оформлених Акта приймання передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Назінвестгруп» від 21.12.2028, Договору відступлення шляхом купівлі-продажу частки у статному капіталі ТОВ «Назінвестгруп» від 28.12.2018, у присутності приватного нотаріуса, якою встановлено осіб, які укладали такі документи, перевірено їх дієздатність та справжність їхніх підписів. Згідно договору, які підписані продавцем та покупцем, частка продавця повністю сплачена, та згідно п. 3 актів сторони не мають один до одного матеріальних претензій, а оплата здійснена покупцем у повному обсязі, з чого вбачається, що матеріальних збитків ОСОБА_4 не спричинено, а відносини з приводу продажу вищевказаної ділянки носять цивільно-правовий характер. Зокрема зазначає, що вищезазначена земельна ділянка, кадастровий номер :06:000:0029 за адресою: Львівська область, Городоцький район, с. Бартатів, є предметом судового розгляду цивільної справи, що перебуває на розгляді Городоцького районного суду Львівської області за позовом АТ «Сенс Банк»» до ТОВ «Назінвестгруп», ОСОБА_4 про визнання прав іпотекодержателя та за зустрічним позовом представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 до АТ «Сенс Банк», ТОВ «Назінвестгруп», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання правочинів удаваними та недійсними, відтак відносини, що стосуються порядку продажу згаданої земельної ділянки носять цивільно-правовий характер.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, (частина 1 статті 55 КПК). У такому разі права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 55 КПК).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 статті 55 КПК, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (частина 5 статті 55 КПК України).

Водночас, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

З аналізу положень КПК України вбачається, що при вивченні органом доудового розслідування заяви про вчинення кримінального правопорушення та встановленні підстав для кваліфікації кримінального правопорушення на уповноваженій особі, яка займається досудовим розслідуванням, лежить обов`язок зі збирання, систематизації та аналізу всієї інформації, що міститься в повідомленні про кримінальне правопорушення, та в тому числі до зазначеної інформації відносяться і відомості про характер та розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За наведеного, встановлення факту заподіяння шкоди потерпілому органом досудового розслідування також здійснюється комплексом слідчих дій: огляд місця події, допит потерпілого, призначення судово-медичної або іншої експертизи, а також аналіз документів (чеків, довідок) для фіксації майнової, фізичної чи моральної шкоди і т.д.

У даному випадку, заявник звертаючись із скаргою звертає увагу на те, що неодноразово наголошував під час досудового розслідування, що матеріальна шкода заподіяна йому внаслідок вибуття належної йому на праві власності земельної ділянки поза його волею, у зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_9 , покликаючись на застосування до нього погроз, вимагання та примусу.

Наведені обставини при винесенні слідчим постанови від 12.01.2026 про відмову у визнанні ОСОБА_4 залишені поза увагою, однак можуть бути досліджені на підтвердження чи спростування наведеного, зокрема шляхом допиту свідків, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про передчасність прийнятого рішення слідчим про відмову у визнанні ОСОБА_4 .

Згідно матеріалів кримінального провадження, наявні клопотання про проведення слідчих дій, а саме допиту свідків, при цьому, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 2 ст. 190 КК України шахрайство (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, а поняття значної шкоди є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи, які на даний час органом досудового розслідування із наявних матеріалів, у повному обсязі не перевірені для безсумнівного висновку щодо відсутності шкоди та її розміру.

Щодо вимоги сторони заявника, в якій просить зобов`язати слідчого визнати його потерпілим.

З приводу заявлених вимог скаржника щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні слід заначити, що відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Натомість, частина 1 статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування та визначає, а ч. 2 ст. 307 КПК України визначає перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатом розгляду у межах своїх повноважень питань, які віднесено на вирішення слідчим суддею при здійсненні судового контролю правильності прийнятих на досудовому розслідуванні рішень.

Заявлені стороною скаржника вимоги щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні виходять за межі питань, визначених ст. 303 КПК України до вирішення слідчим суддею і віднесені лише до компетенції уповноваженої особи органу досудового розслідування, відтак, із врахуванням положень ч. 2 ст. 307 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги представника скаржника адвоката ОСОБА_3 у тому обсязі вимог прохальної частини скарги як просить представник при зверненні до слідчого судді із посиланням на оскарження у межах ст. 303 КПК України.

Враховуючи наведене, слідча суддя приходить до переконання, що з огляду на викладені заявником факти, із врахуванням вимог ч. 2 ст. 3037 КПК України, якою передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, приходить до висновку про передчасність оскаржуваної постанови слідчого від 12.01.2026 та наявність підстав для часткового задоволення вимог ОСОБА_4 в частині скасування постанови про відмову у залученні заявника ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000506 від 17.05.2024.

Керуючись ст. 7, 9, 22, 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

постановив:

Скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 12.01.2026 у кримінальному провадженні № 0000506 від 17.05.2024 про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 12.01.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000506 від 17.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим.

В іншій частині заявлених вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться у справі № 462/7380/24

Слідчий суддя: ОСОБА_1