г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4600/25
Номер провадження 1-кп/213/291/25
У Х В А Л А

29 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28 лютого 2025 року за №0000569 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказане вище кримінальне провадження.

21 жовтня 2025 року між законним представником потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення. Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за вказаних в обвинувальному акті обставин. Між потерпілою та обвинуваченим досягнуто згоди щодо покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді одного року пробаційного нагляду із позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений беззастережно визнав вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, щиро розкаюється, відшкодував завдані потерпілій збитки, раніше не судимий та погоджується на призначення покарання відповідно до умов угоди.

Законний представник потерпілого - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила добровільність укладення угоди з обвинуваченим, просила суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо затвердження угоди, зокрема зазначила про те, що законний представник потерпілого не може бути стороною угоди про примирення, а також те, що вказану угоду було укладено без участі захисника. Також зазначила, що узгоджене сторонами вказаної угоди покарання не відповідає санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, є занадто м`яким.

Заслухавши думку прокурора, законного представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», угода про примирення також може укладатися, якщо її сторонами чи стороною є неповнолітні. У такому випадку угода укладається за участю законних представників і захисників неповнолітніх. При цьому якщо неповнолітній досяг шістнадцятирічного віку, він має право укладати угоду про примирення самостійно, але за наявності згоди його законного представника. Якщо ж неповнолітній не досяг шістнадцяти років, угоду про примирення за його згодою укладає законний представник неповнолітнього. Про надання згоди неповнолітнім, його законним представником у наведених вище випадках обов`язково має бути зазначено в угоді про примирення та засвідчено їх підписом. Укладення угоди у випадку, якщо неповнолітній заперечує проти такої угоди, не допускається. Такий підхід слід використовувати і тоді, коли укладається угода про визнання винуватості з неповнолітнім підозрюваним/обвинуваченим.

Статтею 52 КПК України не визначено обов`язкову участь захисника при укладенні угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом установлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно з ч. 1 ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначається узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

Відповідно до ч. 7ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2)умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3)умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4)існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5)очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно обвинувальному акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яка передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що передбаченні розділом ХІ Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», прийнятим ВР України 16 лютого 2021 року, з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, КК України доповнено ст. 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція ст. 286 КК України.

Таким чином, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Санкція ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що інкриміноване обвинуваченому правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція законного представника потерпілої у справі щодо покарання, яке винний повинен понести за скоєне, під час вирішення цього питання судом не є вирішальною.

Згідно вказаної угоди, законним представником потерпілої та обвинуваченим узгоджено призначення останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді одного року пробаційного нагляду, тобто більш м`яке основне покарання, ніж передбачене санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, так і додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої у санкції зазначеної статті, що у даному випадку, на думку суду, як не відповідає інтересам суспільства, внаслідок м`якості, так і суперечить загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 65, 69 КК України.

Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Враховуючи ст. 474КПК України судове провадження продовжується у загальному порядку.

Таким чином, враховуючи, що угода про примирення, укладена 21 жовтня 2025 року між законним представником потерпілої ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 не відповідає інтересам суспільства, нормам чинного закону про кримінальну відповідальність, суд вважає за необхідне відмовити у затверджені угоди та продовжити судовий розгляд у загальному порядку у відповідності до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України .

На підставі ст. 369-372, 468, 471, 474, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та законним представником потерпілої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000569 від 28 лютого 2025 року - відмовити.

Судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України продовжувати у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Дата складення та проголошення повного тексту ухвали суду - 31 жовтня 2025 року о 13.45 годині.

Суддя ОСОБА_1