ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1898/26

Провадження № 11-сс/820/60/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницький в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2026 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Деражня Хмельницької області, українця, громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 березня 2026 року включно, без визначення застави,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0001140 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

23 січня 2026 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 прохає ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка вважала судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи на меті незаконне збагачення, в період правового режиму воєнного стану (введеного в дію 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який продовжено до 03 лютого 2026 року), керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на вимагання - вимогу передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки щодо позбавлення можливості особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, усвідомлено посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, розробив злочинну схему отримання грошових коштів, яка полягала у вимаганні та отриманні від потерпілого ОСОБА_8 150 000 доларів США.

З метою отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_7 вирішив використати надуману ним ситуацію про нібито наявність заборгованості вищевказаної суми грошових коштів перед ним батьком потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , який помер у вересні 2024 року.

Так, у жовтні 2024 року, точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_7 перебуваючи у невстановленому місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, зателефонував ОСОБА_8 та призначив зустріч в кафе «Міленіум», що за адресою Хмельницька область, м. Деражня, вул. Миру, 95/1. Цього ж дня, в обідній час, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні вказаного закладу, під час спілкування із ОСОБА_8 повідомив останньому, що нібито його покійний батько ОСОБА_9 за життя заборгував ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 150 000 доларів США. Після цього ОСОБА_7 висунув незаконну вимогу ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів в сумі 150 000 доларів США, нібито в якості погашення боргу його покійного батька. У відповідь на висунуту незаконну вимогу ОСОБА_8 пояснив, що про вказаний борг його покійного батька ОСОБА_9 перед ОСОБА_7 йому чи його рідним нічого не відомо та відмовився віддавати будь-які грошові кошти. В свою чергу, ОСОБА_7 на таку відповідь ОСОБА_8 відреагував агресивно та вдався до погроз застосування фізичного насильства в разі невиконання поставленої ним вимоги, які ОСОБА_8 сприйняв як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я. Також в ході вказаної зустрічі ОСОБА_7 змусив ОСОБА_8 написати розписку про те, що він зобов`язується віддати йому грошові кошти в сумі 150 000 доларів США.

В подальшому, в період часу з 04.11.2024 по 03.11.2025 ОСОБА_8 побоюючись за своє життя і здоров`я, сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні, виконуючи незаконні вимоги останнього, передав ОСОБА_7 грошові кошти в загальній сумі 7600 доларів США та 700 Євро, в якості часткового погашення неіснуючого боргу. Вказані грошові кошти ОСОБА_8 віддавав ОСОБА_7 у безготівковій формі шляхом переказу на банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_1 , наданий останнім або ж за попередньою домовленістю готівкою під час зустрічей на території м. Деражня Хмельницкої області, перебуваючи у транспортному засобі ОСОБА_7 «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_2 чи в офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 .

У вказаний період часу ОСОБА_7 вимагаючи погашення надуманого ним боргу у повному обсязі продовжував погрожувати ОСОБА_8 фізичним насильством, в тому числі через спілкування з матір`ю останнього ОСОБА_10 . Зокрема, 22.10.2025 близько 08 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, зателефонував ОСОБА_10 та в телефонній розмові повідомив, що в разі не повернення грошового боргу її сином залучить сторонніх осіб, які вб`ють ОСОБА_8 . Цього ж дня, близько 14 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, зателефонував потерпілому ОСОБА_8 та в телефонній розмові, продовжуючи вимагати надуманий ним борг, погрожував, що залучить сторонніх осіб, які привезуть його до нього потерпілого, після чого він поламає потерпілому ребра та вб`є. Під час вказаної розмови ОСОБА_7 призначив ОСОБА_8 зустріч поряд із Деражнянським ліцеєм № 2 Деражнянської міської ради Хмельницької області, що по вул. Лесі Українки, 9, на яку потерпілий погодився, взявши обіцянку з ОСОБА_7 не застосовувати до нього фізичну силу. Під час даної зустрічі, яка відбулася близько 19 год у вказаному місці ОСОБА_7 в черговий раз пригрозив ОСОБА_8 застосуванням фізичної сили та повторив вимогу надати йому нібито заборговані батьком грошові кошти.

Надалі, 30.11.2025 близько 09 год 55 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, знову зателефонував потерпілому ОСОБА_8 та продовжуючи вимагати надуманий ним борг погрожував зламати потерпілому грудну клітку. Цього ж дня близько 14 год 30 хв під час зустрічі із ОСОБА_8 поряд з ТОВ «Нова пошта», що за адресою Хмельницька область, м. Деражня, вул. Миру, 120, ОСОБА_7 продовжив вимагати грошові кошти, при цьому погрожував потерпілому побиттям.

В подальшому, 19.12.2025 близько 13 год 30 хв ОСОБА_7 , під час зустрічі із потерпілим ОСОБА_8 , яка відбулася поряд з автостанцією, що по вул. Миру, 97 в м. Деражня Хмельницької області, повідомив потерпілому, що якщо той найближчим часом не віддасть йому хоча б частину грошових коштів із висунутої ним вимоги, то він застрелить його.

Наступного дня, 20.12.2025 близько 15 год, сприймаючи усі попередні погрози ОСОБА_7 як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_8 на власному автомобілі «TOYOTA CARINA», р.н. НОМЕР_3 , приїхав на зустріч із ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 . Під час цієї зустрічі ОСОБА_8 знаходячись в салоні зазначеного транспортного засобу передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10 000 гривень в якості погашення частини вигаданого ним боргу. В свою чергу ОСОБА_7 будучи не задоволеним переданою ОСОБА_8 сумою грошових коштів, розпочав говорити, що той дуже повільно повертає батьківський борг, при цьому продовжив погрожувати застосуванням фізичної сили в тому числі з боку так званих «кримінальних авторитетів». Під час цієї зустрічі ОСОБА_7 продовжив вимагати у ОСОБА_8 гроші та сказав, що у січні 2026 року останній має передати йому як мінімум 10 000 доларів США, в якості погашення частини вигаданого ним боргу. На пояснення ОСОБА_8 з приводу того, що останній не має таких грошей, ОСОБА_7 не зважав та продовжував вимагати повернення неіснуючого боргу.

Продовжуючи свої злочинні дії, 05.01.2026 близько 13 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, в черговий раз зателефонував ОСОБА_8 та в телефонній розмові нагадав про поставлену ним умову в повернені частини вигаданого ним боргу саме у січні 2026 року, а саме наказав у найближчий час передати йому грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, при цьому наголосив потерпілому, що в разі невиконання такої вимоги знищить його.

В подальшому, 22.01.2026 ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, під час телефонної розмови із потерпілим ОСОБА_8 узгодили місце зустрічі для сплати потерпілим вищевказаної суми грошових коштів, задля погашення частини надуманої ОСОБА_7 незаконної заборгованості.

Цього ж дня, близько 11 год 40 хв., ОСОБА_8 , під час зустрічі із ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні транспортного засобу «BYD LEOPARD TI03», р.н. НОМЕР_4 , за адресою Хмельницька область, м. Деражня, вул. Миру, 157, виконуючи незаконну вимогу останнього, щодо погашення неіснуючої заборгованості, побоюючись за своє життя та здоров`я, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США (відповідно до офіційного курсу НБУ становить 431759 гривень), як частину від загальної суми грошових коштів поставленої останнім незаконної вимоги. »

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вимозі передачі чужого майна (вимагання), вчиненого з погрозою насильства над потерпілим, з погрозою вбивства, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В матеріалах судової справи містяться матеріали щодо обґрунтованості підозри саме у вчиненні вказаного злочину.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і тлумачення поняття, «обґрунтованості підозри», надане Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р. Так, суд зазначив, що стосується ступеня «підозри», то суд перш за все хоче відмітити, що як вказано в його рішенні по справі Броуган та ін.., «стаття 5 п.1 «С» не передбачає, що слідчі органи повинні мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення або в момент арешту, або в період тримання під вартою. Метою допиту під час затримання є подальше просування кримінального переслідування шляхом підтвердження, або усунення конкретної підозри, яка обґрунтовує арешт: факти, які викликали підозру ще не досягли того рівня, який є необхідним для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступній стадії кримінального процесу.

Судом було встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя правильно вважав, що ризики переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показань, є достатньо високим.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини за яких вчинений злочин, в якому його підозрюють, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя правильно вважав, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як жоден більш м`який запобіжний захід, на вказаній стадії досудового розслідування, не здатний запобігти ризикам, встановленим в судовому засіданні та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Суд може не обирати заставу як запобіжний захід у певних випадках, передбачених законом. Зокрема, застава може не застосовуватись, якщо злочин вчинено з насильством або погрозою його застосування, а також у деяких інших випадках, передбачених законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2026 року, про обрання щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 20 березня 2026 року включно, без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді