Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/138/26
номер провадження 1-кп/695/374/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 рокум. Золотоноша

Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в залі судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000075 від 22.11.2023 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду на стадії підготовчого засідання перебуває кримінальне провадження № 0000075 від 22.11.2023 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 5 ст. 407 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 строком 60 днів, наголошуючи на тому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ризик обвинуваченого переховуватися від суду через острах кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; ризик впливу на свідків, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення цього правопорушення у якому обвинувачується не відпав та продовжує існувати. Також прокурор з посиланням на ч. 4 ст. 183 КПК України просив не визначати обвинуваченому розмір застави, наголошуючи на тому, що запобігти зазначеним ризикам неможливо застосувавши інші, більш м`які запобіжні заходи з урахуванням поведінки самого обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просила визначити розмір застави, вказуючи, що ризики встановлені при обранні запобіжного заходу перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні наполягав, що на досудовому розслідуванні від правоохоронних органів він не переховувався та не намагався нікуди втекти. Підтримав думку свого представника.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 02.12.2025 року, обираючи запобіжний захід ОСОБА_5 визначено, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а відтак, усвідомлюючи тяжкість покарання, підозрюваний може ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Так, ризик переховування підозрюваним є очевидним з огляду на та, що останній перебував в розшуку та був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2025.

Крім того, перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, військовослужбовців військової частини, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Також, доведеним є ризик продовження підозрюваним вчиняти кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби аналогічного характеру.

На переконання суду, в данному випадку доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу повністю доведені, а саме: суд вважає встановленим продовження існування ризику можливості спроби обвинуваченого переховуватися від суду; ризику незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти дане та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до суду з метою затягування судового процесу.

Отже суд вважає, що на цей час існують правові підстави для продовження застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує наявність існування вищезазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення злочину; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачена кримінальна відповідальність від 5 до 10 років, а також враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, суд вважає, що за час тримання обвинуваченого під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності.

При розгляді клопотання прокурора, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.,п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого на більш м`який, оскільки саме обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку обвинуваченого.

При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який раніше хоча і не притягувався до кримінальної відповідальності, проте може незаконно переховуватись від суду та може змінити місце проживання з метою уникнення покарання, так як він перебував в розшуку та був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.11.2025, інших законних джерел доходів не має, що свідчить про наявність ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченою ухилятися від кримінальної відповідальності та суду, через тяжкість пред`явленого обвинувачення, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому суд бере до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, учасники процесу не допитані безпосередньо в суді, також враховує і суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суворість можливого призначеного покарання та реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений не має достатнього стримуючого стороннього впливу.

За вказаних вище обставин в їх сукупності суд приходить до переконання, що на час розгляду даного клопотання ризики, які були підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

При цьому суд враховує, що стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає утриманню під вартою.

Вказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми та вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Отже, наведені в матеріалах справи обставини в повній мірі підтверджують необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 ..

На переконання суду, в даному випадку доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу повністю доведені, а саме суд вважає встановленим продовження існування ризику можливості спроби обвинуваченого переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо врахування вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд зазначає, що ухвалою слідчого судді від 02.121.2025 було визначено підозрюваному ОСОБА_5 , розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840.00 грн., (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень), внесенням якої останній на даний час не скористався.

Таким чином, враховуючи, що прокурором не було надано суду доводів та підстав для застосування ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе залишити розмір застави у визначеному попередньою ухвалою розмірі.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194, 196, 309, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 5 ст. 407 КК України, строком на 60 днів, тобто по 27 березня 2026 року (включно), з визначеним розміром застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840.00 грн., (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та у разі внесення якої покласти на нього зобов`язання:

- прибувати до суду в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, за першим викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1