печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

05 грудня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001746 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що надійшло з обвинувальним актом, затвердженими прокурором першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001746 від 09.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до ОСОБА_3 , в обґрунтування якого зазначено наступне.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2025 підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.12.2025 включно з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_3 , на думку прокурора, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Беручи до уваги наявність вказаних ризиків, сторона обвинувачення приходить до висновку про неможливість запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання з викладених у ньому підстав та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах на 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора у зв`язку з недоведеністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи існування наведених прокурором ризиків, суд бере до уваги наступне.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відносяться до категорії тяжкого та передбачає покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, обвинувачений не одружений, утриманців не має, раніше не судимий.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкримінований злочин, може з метою уникнення покарання переховуватись від суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори.

Оцінюючи наявність існування ризику можливих спроб обвинуваченого впливати на потерпілого та свідків, суд, зважаючи на спосіб вчинення інкримінованого злочину, приходить до висновку, що вказаний ризик доведений у достатній мірі, адже, потерпілий та свідки, покази яких з огляду на вимоги ч. 1 ст. 23 КПК України, мають бути отримані безпосередньо судом, ще не допитані, обвинувачений може впливати на них, зокрема шляхом погроз, з метою змусити змінити покази.

Водночас ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не знайшов свого підтвердження в процесі розгляду клопотання прокурора.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора, суд приймає до уваги практику Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням сукупності встановлених обставин, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, на переконання суду, з огляду на обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого по даній справі.

Стан здоров`я обвинуваченого не виключає можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового провадження.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, який вчинений із застосуванням насильства, суд, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.177,ст.178, ст. 183, ст. 315, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора у кримінальному проваджені №0001746 від 09.10.2025 про продовження дії запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування в виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України за матеріалами кримінального провадження №0001746 від 09.10.2025, строк тримання під вартою на 60 ( шістдесят) діб, до 02.02.2026, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1