Справа № 739/2096/25
Провадження № 1-кс/739/556/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у судовому засіданні в приміщенні зали суду, погоджене з прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва, клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_9 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000391 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не маючого державних пільг та нагород, раніше судимого: 28.05.2025 Семенівським районним судом Чернігівської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, строк дії якого, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 15 липня 2025 року № 478/2025, затвердженим Законом України № 4524-IX від 15.07.2025 продовжено з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Так, 26.08.2025 року, близько 15 год. 00 хв., військовослужбовець призваний по мобілізації, старший оператор 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи чітко обізнаним, що в Україні введений воєнний стан, перебував у парку міста Семенівка, Новгород Сіверського району, Чернігівської області, в якому зустрів наглядно знайомого йому громадянина ОСОБА_7 , в ході спілкування з яким вони вирішили піти додому до місця проживання ОСОБА_6 з метою спільного вживання алкогольних напоїв.

Перебуваючи за адресою, АДРЕСА_1 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_7 , передав ОСОБА_6 свою особисту банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_2 , видану на ім`я останнього та пін-код до неї, з метою придбання ОСОБА_6 алкогольних напоїв.

В подальшому ОСОБА_6 26.08.2025, приблизно о 20 год. 35 хв., попрямував до банкомату АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який розташований за адресою: Чернігівська обл., Новгород Сіверський р-н., м. Семенівка, вул. Героїв України, 44. Перевіривши баланс на банківській картці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_2 , виданій на ім`я ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах дії воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, вважаючи, що його дії носять таємний характер, керуючись корисливим мотивом, маючі на меті незаконно збагатитися за чужий рахунок, зняв о 20 год. 45 хв. з вказаної банківської карти грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. та попрямував у невідомому напрямку, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на загальну суму 20 000 (двадцять тисяч) грн.

30 вересня 2025 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити посилаючись на наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.

Слідчий СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні висловився про безпідставність заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою з огляду на обставини, що передували вчиненню правопорушення та вважає, що в даному випадку доцільним було б застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтримав позицію свого захисника. Пояснив, що 26 серпня 2025 року він разом з потерпілим вживали алкогольні напої та знімали з картки гроші на спиртне. Потім він сам взяв картку ОСОБА_7 .. Пояснив, що не має наміру ухилятися від слідства та суду, переховуватися, здійснювати тиск на потерпілого та свідків, а тим більше вчиняти інші кримінальні правопорушення. В скоєному щиро кається і засуджує себе за такі дії.

Вислухавши учасників судового розгляду, врахувавши думку потерпілого, який висловився про недоцільність обрання запобіжного заходу підозрюваному саме у вигляді тримання під вартою та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, якими є: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина перша статті 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 04.09.2025; протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 05.09.2025; протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 09.09.2025; протоколом огляду документа від 16.09.2025; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 від 30.09.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 30.09.2025 та іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у їх сукупності.

З поданих слідчому судді матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, яке є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. При цьому покарання, не передбачає альтернативних видів, крім позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вважаю, що під час розгляду клопотання в повному обсязі виконано вимоги статей 177, 178, 194 КПК України, доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, встановлено і враховано слідчим суддею всі інші визначені законом обставини.

Так, вважаю доведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не має міцних соціальних зв`язків, а тому враховуючи невідворотність покарання, з метою його уникнення, останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може використати незаконні методи для впливу на вказаних осіб з метою схилити їх до відмови від дачі показів або зміни показань на його користь.

Про існування ризику впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить, зокрема, можливість безперешкодного контактування з ними у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а отже схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, а також не має постійного джерела доходу, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане із викраденням чужого майна з метою власного збагачення.

Одночасно з цим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В обґрунтування клопотання, щодо обрання саме такого запобіжного заходу прокурор зазначає, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочини, за який законом про кримінальну відповідальність та передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, може переховуватися від слідства, незаконно впливати на потерпілого і свідків та не виключена можливість продовження кримінального правопорушення, а тому тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме вищевказаним ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України.

Однак із такими висновками слідчий суддя не погоджується, оскільки відповідно до ч.1 ст.185 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу , якими є переховування від органів досудового розслідування та/або суду; намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання прокурор не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як того вимагається частиною 1 ст. 183 КПК України, а тільки зазначав, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не зможе запобігти уникненню зазначених у клопотанні ризиків. Також, прокурором в судовому засіданні чітко не було обґрунтовано та не надано доказів того, що інший більш м`який захід не зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного. Прокурор, послався тільки на можливість та припущення, що підозрюваний зможе у якийсь спосіб ухилитись від відповідальності та вчиняти інші злочини. Разом з тим потерпілий заперечив будь-які спроби впливу ОСОБА_6 на нього і заперечив проти застосування виняткового запобіжного заходу. Також, слідчий суддя враховує поведінку ОСОБА_6 , який під час розгляду клопотання з`являвся постійно та вчасно на виклики до судді, а також завжди перебуває на зв`язку.

Судом розглянута можливість застосування іншого, визначеного ст. 176 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в тому числі і домашнього арешту, зробивши аналіз матеріалів, наданих суду стороною обвинувачення, та оцінивши доводи сторони захисту, встановлено що більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в певний час доби у повній мірі забезпечать належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти вказаним ризикам у відповідності з мотивацією, викладеною вище.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час розгляду клопотання, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, в той же час прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а посилання на тяжкість покарання не може слугувати підставою для обрання саме такого запобіжного заходу, як взяття під варту.

Згідно практики ЄСПЛ При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя дослідив обставини, що мають враховуватися під час застосуванні запобіжного заходу, встановив, що підозрюваний має постійне місце проживання, реєстрацію, у нього на утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Також, слідчий суддя враховує думку потерпілого, пояснення підозрюваного та його поведінку в суді, яка вказує на те, що він має намір дотримуватися законних вимог органів слідства або суду, в разі застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Домашній арешт полягає у «менш суворій» ізоляції підозрюваного від суспільства без тримання під вартою і застосовується, коли фактично є підстави для взяття під варту, однак повна ізоляція особи є недоцільною.

ЄСПЛ у пункті 17 рішення «Манчіні проти Італії» прирівняв домашній арешт, з огляду на його рівень і напруженість, до позбавлення волі у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке рішення підтверджує фактичну суворість цього запобіжного заходу та відповідно до демократичних європейських цінностей можливість його застосування виключно як одного із крайніх заходів.

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин, вважає, що відсутня потреба повністю ізолювати підозрюваного від суспільства, приходить до висновку, що підозрюваному достатнім буде визначити час для перебування в умовах домашнього арешту за адресою його проживання, а саме: з 19-00 години до 07-00 години наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Наявність підозри та запобіжного заходу вже є стримуючим фактором для належної процесуальної поведінки підозрюваного. Водночас, застосування таких більш м`яких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука та застава не здатне запобігти настанню ризиків, встановлених в ході судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, зважаючи на встановлені під час розгляду клопотання обставини, на підозрюваного необхідно також покласти додаткові обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Керуючись ст. ст.177,183,197,199,309,369-372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_9 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000391 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім часу повітряної тривоги з метою відвідання бомбосховища та випадків невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 додаткові обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити, межах строку досудового розслідування, а саме до 28 листопада 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08:30 год. 10 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1