Провадження № 1-кс/204/2868/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібертон» на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою особою, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2025 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібертон», в якій він просить скасувати постанову слідчого СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15 вересня 2025 року, про відмову у визнанні потерпілою особою.

В обґрунтування скарги зазначає, що 9 вересня 2025 року слідчим СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 було прийнято заяву директора ТОВ «Лібертон» - ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та іншу подію. 9 вересня 2025 року Директор ТОВ «Лібертон» в особі директора ОСОБА_6 було подано слідчому СП ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 заяву про залучення до провадження як представника потерпілого ТОВ «Лібертон». 9 вересня 2025 року слідчим СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 було допитано директора ТОВ «Лібертон» в якості представника потерпілого ТОВ «Лібертон», оскільки пожежею було знищено все майно ТОВ «Лібертон». Директором ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження № 0001032 були додані підтверджуючі документи на майно та розмір збитків, а також фотографії завданих пожежею руйнувань. Цього ж дня, слідчим СВ ОСОБА_5 була вручена директору ОСОБА_6 пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого. 8 жовтня 2025 року ТОВ «Лібертон» надійшла постанова про відмову у визнанні потерпілою стороною від 15 вересня 2025 року разом із супровідним листом. У супровідному листі замість ТОВ «Лібертон» зазначено ТОВ «СЕЛЛБАЙ», але код ЄДРПОУ, директор та контактні дані директора зазначено вірно. ТОВ «ЛІБЕРТОН» ознайомившись з постановою вважає її протиправною, прийнятою з грубим порушенням норм КПК України та такою, що підлягає скасуванню. У постанові слідчий зазначила, що заявник н надав жодного документу, який би підтверджував право власності, володіння чи користування зазначеним майном, або наявність у нього правових підстав представляти інтереси підприємства. Під час досудового розслідування не отримано доказів, які б підтверджували, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення, заявникові спричинено моральної, фізичної чи майнової шкоди. ТОВ «ЛІБЕРТОН» є орендарем складських приміщень за адресою: м. Дніпро, вул. Залізної Дивізії, 27, що підтверджується договором оренди № 14/05-24 від 14 травня 2024 року, укладеним з ОВ «ПАРК ІНВЕСТ». 26 серпня 2025 року складський корпус було придбано новим власником ТОВ «ІННФЛОУ ЛАБС», що підтверджується записом № 61240912 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, ТОВ «ЛІБЕРТОН» є орендарем приміщень у ТОВ «ІННФЛОУ ЛАБС». 9 вересня 2025 року ОСОБА_5 було вручено пам`ятку, а тому з 09.09.2025 року у ТОВ «ЛІБЕРТОН» виникли права та обов`язки потерпілого. Слідчий зазначив в оскаржуваній постанові завідомо недостовірно інформацію, оскільки очевидно та достатніх підстав для відмови у визнанні ТОВ «ЛІБЕРТОН» потерпілим не було та нема. Слідчий замовчує про надані органу досудового розслідування документи, фотографії та про допит ОСОБА_6 в якості представника потерпілого та вручення йому пам`ятки про права та обов`язки як представника потерпілого. Тому, скаржник вимушений вернутися до суду з даною скаргою.

У судовому засіданні скаржник підтримав свою скаргу та наполягав на скасуванні постанови слідчого.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши скаргу, матеріали кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілою особою, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з приписами ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, підставою для визнання особи потерпілим є:

1) подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а також письмової згоди на залучення до провадження як потерпілого, якщо це здійснюється слідчим, прокурором:

2) завдання особі кримінальним правопорушенням шкоди. При цьому, якщо це стосується юридичної особи, шкода має носити виключно майновий характер.

Лише сукупність фактичної (завдання шкоди) та формальної (подання заяви чи надання згоди) складової є умовою для набуття особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001032 від 5 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

9 вересня 2025 року до органу досудового розслідування звернувся директор ТОВ «ЛІБЕРТОН» громадянин ОСОБА_6 , з заявою про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з пошкодженням (знищенням) майна, що за твердженням заявника, належить його підприємству, або перебувало у його користуванні, який написав заяву про вчинення злочину та заяву про залучення до провадження як потерпілого.

09.09.2025 року ОСОБА_6 було допитано у якості представника потерпілого та вручено памятку про права та обов`язки потерпілого.

Однак, постановою слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 15 вересня 2025 року, директору ТОВ «ЛІБЕРТОН» громадянину ОСОБА_6 , відмовлено у визнанні потерпілим.

Вказана вище постанова обґрунтована тим, що під час розгляду заяви та перевірки обставин, викладених у ній, встановлено, що для підтвердження факту завдання шкоди та наявності у заявника законного права на зазначене майно, останньому було запропоновано надати документи, що підтверджують право власності чи користування ним, договір оренди та правовстановлюючі документи на підприємство. Однак, заявник не надав жодного документу, який би підтверджував право власності, володіння чи користування зазначеним майном або наявність у нього правових підстав представляти інтереси підприємства. Тому, слідчим було прийнято рішення про відмову в задоволенні вимог про визнання потерпілим, так як відсутнє підтвердження завдання шкоди та наявності правового статусу власника.

Проте, слідчий суддя зауважує, що в оскаржуваній постанові слідча на обґрунтування своєї відмови у визнанні потерпілим директору ТОВ «ЛІБЕРТОН» громадянину ОСОБА_6 у кримінальному провадженні взагалі не зазначає про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною першою ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

У той же час, з постанови не зрозуміло, на підставі яких доказів слідчою ОСОБА_7 зроблено висновок про відсутність завдання шкоди, зокрема моральної або майнової, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що вимоги ч. 5 ст. 55 КПК України, та п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, дозволяють дійти висновку про те, що саме слідчий після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій на стадії досудового розслідування повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Проте при винесенні оскаржуваної постанови слідчим вказаних вимог дотримано не було, а отже таке рішення слідчим було прийнято передчасно.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга заявника щодо скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55, 91, 110, 214, 219, 303-309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібертон» на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою особою задовольнити.

Постанову слідчої СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 15 вересня 2025 року, про відмову директору ТОВ «ЛІБЕРТОН» у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001032 скасувати.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1