УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 (участь якої забезпечена шляхом відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003037 від 01.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003037 від 01.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна, яке вилучено 03.09.2025 під час проведення обшуку гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Гараж-1», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Металургів, що перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого є ОСОБА_7 , а саме, на: автомобіль марки «Nissan» моделі LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , 2018 року випуску та ключ від нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.01.2024.

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003037 від 01.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час, але не пізніше 03.09.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, за невстановлених обставин, в порушення вимог Законів України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин у особливо великих розмірах.

З метою реалізації вказаного умислу останній придбав у невстановленої під час досудового розслідування особи наркотичні засоби та психотропні речовини у особливо великих розмірах, та почав зберігати лише у відомих останньому місцях.

03.09.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, 03.09.2025 в період часу з 19 год. 25 хв. по 22 год. 34 хв. в ході проведення обшуку гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Гараж-1», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Металургів, що перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено психотропну речовину у особливо великих розмірах, які ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав з метою збуту в салоні автомобіля марки «Nissan» моделі LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , 2018 року випуску, який знаходився в гаражі.

Крім того, вилучено автомобіль марки «Nissan» моделі LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , 2018 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.01.2024, та ключ від нього.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.01.2024 автомобіль марки «Nissan» моделі LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , 2018 року випуску, зареєстровано за ОСОБА_7 .

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 04.09.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, крім того просив долучити до матеріалів клопотання копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, проведеного у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного клопотання, оскільки вважала, що слідчим суддею не надався дозвіл на проведення обшуку у автомобілі.

Заслухавши доводи прокурора, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003037 від 01.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

03.09.2025 у зв`язку з невідкладним випадком пов`язаним із відшуканням знаряддя, слідів вчинення злочину, проведено слідчу дію - обшук гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Гараж-1», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Металургів, що перебуває в користуванні ОСОБА_6 , в ході якого вилучено майно, яке має значення речових доказів у кримінальному провадженні і на яке прокурор просить накласти арешт.

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 04.09.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

24.09.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надано дозвіл слідчому на проведення обшуку (який проведено в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України) гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Гараж-1», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Металургів, що перебуває в користуванні ОСОБА_6 , з метою виявлення та вилучення майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчогоШевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 04.09.2025 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 04.09.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи адвоката, що у матеріалах клопотання відсутні ухвала про надання дозволу на вилучення автомобіля, оскільки автомобіль перебував у гаражі, дозвіл на проведення в якому було надано ухвалою слідчого судді про проведення обшуку від 24.09.2025 у справі №761/38049/25.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 03.09.2025 під час проведення обшуку гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Гараж-1», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Металургів, що перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого є ОСОБА_7 , а саме, на:

-автомобіль марки «Nissan» моделі LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , 2018 року випуску та ключ від нього;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.01.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1