Справа № 489/2470/25
Провадження № 1-кс/489/531/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

05 січня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000112 від 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у його вчиненні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 1 відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та зі слів проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_4 (дистанційно), підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у самовільному залишенні 22.10.2022 місця служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ в умовах воєнного стану. Сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю ризиків, що він може переховуватися від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання. При цьому, підозрюваний підтвердив обставини самовільного залишення у 2022 році місця служби та зазначив, що на даний час на службу в жодній військовій частині не повернувся.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме в тому, що, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, 22.10.2022 самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану.

20.06.2023 слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, копія якого була направлена за місцем його проживання та до військової частини, в якій він проходив службу, обґрунтованість якої підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями матеріалів службового розслідування, протоколів допиту свідків. При цьому, обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Постановою слідчого від 30.06.2023 зупинено досудове розслідування та оголошений розшук підозрюваного.

Ухвалами слідчого судді від 08.04.2025 та 03.12.2025 надавався дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 04.01.2026 відновлене досудове розслідування.

Відповідно до протоколу затримання, 04.01.2026 о 18.01 год. ОСОБА_3 затримано за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та 05.01.2026 вручено повідомлення про підозру у його вчиненні особисто.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), вбачається, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбачених статтею 177 КПК України ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності та продовжити кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, має достатню обізнаність, щоб розуміти суть інкримінованого діяння та покарання за його вчинення. Крім того, після самовільного залишення місця служби протягом тривалого часу (більше трьох років) не повернувся на службу та до слідчого за викликами не прибував, розуміючи протиправність скоєного ним діяння, а також залишив постійне зареєстроване місце свого проживання, не повідомивши про це орган досудового розслідування.

Натомість прокурором не доведені ризики незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, по-перше, в клопотанні не вказані конкретні свідки, на яких може вплинути підозрюваний та яким саме чином, враховуючи факт його постійного перебування поза межами військової частини, яку він самостійно залишив. По-друге, не надані докази того, що з часу вчинення підозрюваним відповідного діяння він намагався вплинути на свідків в даному провадженні або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином. По-третє, факт залишення підозрюваним місця служби задокументований відповідними письмовими доказами, в тому числі матеріалами службового розслідування військової частини, тому показання свідків в такій категорії справ не є визначальними, а, отже, і ризик впливу на таких свідків несуттєвий для даного кримінального провадження. Також військовослужбовці, які продовжують військову службу і можуть бути потенційними свідками у провадженні, фактично не мають змоги контактувати з підозрюваним, який перебуває поза службою.

При цьому, прокурором доведено необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам, враховуючи, що останній протягом тривалого часу ухилявся від військової служби в умовах воєнного стану та до слідчого не прибував.

Також сторонами кримінального провадження не надано слідчому судді відомостей, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказане є підставою для задоволення клопотання.

При цьому, керуючись положеннями статей 183 ч. 3, 182 ч. 4, 5 КПК України, слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та його тривалість, особу підозрюваного, який раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, вважає за необхідне визначити заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, на переконання слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000112 від 30.01.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, з моменту фактичного затримання на строк з 04.01.2026 до 18.02.2026 включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області підозрюваного необхідно негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення вказаного розміру застави покласти на підозрюваного обов`язки:

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі м. Миколаєва Миколаївської області;

- у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним вказаних обов`язків, а також його процесуального обов`язку з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або неповідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали - до 18.02.2026 включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1