УХВАЛА

11.11.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

підозрюваного: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, внесене в кримінальному провадженні за №0001733 від 09.11.2025 та додані до нього матеріали,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , у якому послався на те, що слідчим відділом Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001733 від 09.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.11.2025 року близько 21 години 55 хвилин водій ОСОБА_6 , в порушення вимог пункту 2.9. а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував мотоциклом «Днепр 11», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався ним по проїзній частині вул. Перемоги у місті Житомирі зі сторони вул. Михайла Грушевського в напрямку вул. Короленка. Рухаючись поблизу буд. №30 по вул. Перемоги у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом водій ОСОБА_6 у порушення вимог пунктів 2.3.б), 12.1. ПДР України, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого допустив некерований рух транспортного засобу та як наслідок його падіння на проїзну частину та подальший виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла «Днепр 11», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних багато уламкових переломів кісток голови і склепіння черепа з руйнацією головного мозку, відкритої черепно-мозкової травми, від яких загинула на місці пригоди. Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3.б), 12.1 ПДР України, знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, як вказує сторона обвинувачення у клопотанні, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .

10.11.2025 ОСОБА_6 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом інспектора-чергового Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області від 09.11.2025, протоколом огляду місця ДТП від 09.11.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 10.11.2025, протокол огляду предметі 10.11.2025, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.11.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 10.11.2025, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий вказав, що орган досудового розслідування має підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, пов`язаного із заподіянням смерті іншій людині у стані алкогольного сп`яніння, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, оскільки санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років, враховуючи відомості про особу ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що становить особливу суспільну небезпеку для інших учасників дорожнього руху, ступінь його відомих соціальних зв`язків не є таким, який би утримував його за місцем проживання, що може в подальшому створити умови для настання ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення у разі визнання його винуватим, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом несвоєчасної явки або неявки до слідчого, прокурора, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, а томуслідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні щиро каявся, просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, вважає його не обґрунтованим, вказав, що підозрюваний неодружений, має офіційну роботу та працює з дітьми, на його утриманні перебувають хворі батьки, а тому просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001733 від 09.11.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, по факту порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , який керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, спричинив дорожньо-транспортну пригоду, яка призвела до смерті ОСОБА_9

10.11.2025 о 00-45 год. ОСОБА_6 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України, що підтверджується змістом протоколу затримання.

10.11.2025 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років.

На переконання слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно статті 178 КПК України слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомира, українець, громадянин України, працює викладачем фізичного виховання у Житомирському професійному ліцеї Житомирської обласної ради, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий 06.06.2024 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1, ч. 3 ст. 436-2 до 5 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника, що ризики не доведені, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами та встановленими обставинами, які слідчий суддя визнає достатніми на даній стадії досудового розслідування. З приводу посилання адвокат на те, що підозрюваний має на утриманні хворих батьків, то слідчий суддя вважає, що надані стороною захисту докази не підтверджують вказану обставину, що на утриманні ОСОБА_6 перебувають хворі батьки, а лише підтверджують факт того, що батьки є пенсіонерами та мають певні хронічні захворювання.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та під час іспитового строку, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушень, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Розмір застави не визначається слідчим суддею в силу ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст.176 - 178, 182-183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.01.2026 року, без визначення розміру застави.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання з 00-45 год. 10.11.2025.

Строк дії ухвали до 9 січня 2026 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1