Справа № 151/967/25
Провадження № 1-кп/147/128/26
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

20 січня 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

під час розгляду у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000427 від 09.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3, ч.4, ч.6 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и в:

у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000427 від 09.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3, ч.4, ч.6 ст. 153 КК України.

Прокурор ОСОБА_11 подала клопотання про продовження строку домашнього арешту в нічний час ОСОБА_7 на 60 діб В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області 18.07.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, який в подальшому продовжувався, востаннє до 08.02.2026. Під час обрання ОСОБА_7 18.07.2025 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час слідчим суддею враховані ризики, зазначені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, на даний час вказані ризики не зменшились.

Ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 , загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, суспільною небезпечністю діяння, яке він вчинив, а саме тим, що кримінальне провадження стосується прав дітей, відсутністю у нього постійного місця роботи, через, що він з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 з метою зімни їх показів в подальшому. ОСОБА_7 може залякувати дітей, схиляти до відмови від показань, чинити психологічний тиск на потерпілих та їхню матір, з метою уникнення відповідальності.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що відносно ОСОБА_7 є вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 03.11.2025, згідно з яким від визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та засуджений до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. Наразі на вирок суду подано апеляційну скаргу, яка перебуває на розгляді. Окрім того, з огляду на девіантну сексуальну поведінку, спрямовану проти дітей, існує реальна загроза повторного вчинення аналогічних або інших сексуальних злочинів щодо потерпілих чи інших дітей.

З огляду на особливу тяжкість інкримінованого злочину, реальну загрозу для потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , наявність усіх наведених ризиків, застосування будь-якого іншого запобіжного заходу (особисте зобов`язання, порука, застава) не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , безпеки потерпілих та свідків, а також належного проведення судового розгляду.

Звертаючись із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час щодо ОСОБА_7 на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4, ч.6 ст. 153 КК України, репутацію ОСОБА_7 , відсутність постійного доходу, місця роботи, вчинення злочину в умовах воєнного стану, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому. Вказаними кримінальними правопорушеннями порушено права дитини, гарантовані Конвенцією ООН про права дитини, що може призвести до погіршення психоемоційного стану потерпілих та ризику їхньої вторинної віктимізації у разі контакту з підозрюваним або продовження його злочинної поведінки.

Представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_17 , будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася та подала клопотання через «Електронний суд» про проведення судового засідання у її відсутність.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засідання клопотання підтримала, навела доводи на його обгрунтування та просить задоволити.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання в повному обсязі, просить задовільнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_8 не заперечила щодо продовження запобіжного заходу, водночас вказала, що вказаний запобіжний захід обвинуваченим не порушувався.

Законний представник ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_9 підтримали клопотання подане прокурором.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного зходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, під час вирішення питання продовження запобіжного заходу, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання.

Також суд зазначає, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст.177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинувачених.

Встановлено, що ухвалою слядчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 18 липня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби, який в подальшому було продовжено, востаннє ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року до 08 лютого 2026 року включно, а також покладено обов`язки, передбачені ст. 181 КПК України та ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Окрім того, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тобто, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів та враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненнi кримiнальниих правопорушень, передбачених ч.3, ч.4, ч.6 ст. 153 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі. Тому, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо існування ризику незаконно впливати на свідків, суд враховує, що на даний час цей ризик не зменшився та продовжує існувати, оскільки ні потерпілі, ні свідки наразі судом не допитані. Окрім того, ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків і дослідження їх судом.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_7 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі тяжкі умисні злочини, на шлях виправлення не став.

Таким чином, суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, оскільки обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку останнього.

На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж домашній арешт, для запобігання встановленим ризикам не буде достатнім і не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

За таких обставин, запобіжний захід у виді домашнього арешту є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, й саме такий запобіжний захід у подальшому створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст. 2 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Просить призначити справу до судового розгляду. З метою захисту прав неповнолітніх потерпілих просить призначити закрите судове засідання, не викликати в судове засідання неповнолітніх потерпілих.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_8 не заперечила щодо призначення справи до судового розгляду, щодо розгляду справи у закритому судовому засідання поклалася на розсуд суду. Щодо виклику потерпілих, то наполягає на їх виклик в судове засідання, оскільки така позиція підзахисного. Також просить доручити складення досудової доповіді у даній справі Гайсинському районному сектору №4 Філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, що за адресою: вул. Героїв Майдану, селище Чечельник.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив щодо призначення справи до судового розгляду та підтримав позицію свого захисника, також зазначив, що потерпілі мають бути викликаними в судове засідання.

Законний представник ОСОБА_10 підтримала позицію прокурора.

Представник потерпілої ОСОБА_9 не заперечив щодо призначення справи до судового розгляду. Заперечив щодо виклику потерпілих в судове засідання, оскільки наявні їхні пояснення надані суду. Вважає що відсутні підстави для розгляду справи у закритому судовому засіданні, оскільки буде ускладнена участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Копію обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений отримав 28 листопада 2025 року.

Дане кримінальне провадження з врахуванням ухвали Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2025 року підсудне Тростянецькому районному суду Вінницької області.

Обвинувальний акт складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України.

Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за №0000427 від 09.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3, ч.4, ч.6 ст. 153 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 27 КПК України суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Оскільки розглядається справа про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх потерпілих, то з врахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 27 КПК України суд вважає, що наявні підстави для прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_8 про складення досудової доповіді щодо ОСОБА_7 у даній справі, складення якої просить доручити Гайсинському районному сектору №4 Філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, то суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

В той же час ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів нижня межа санкції яких перевищує п`ять років (ч.3 ст. 153 КК України передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до семи років, ч.4 ст. 153 КК України позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років), а також обвинувачується в особливо тяжкому злочині, за який передбаченого покарання позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі (ч.6 ст. 153 КК України).

Отже, враховуючи вимоги ч.2 ст. 314-1 КПК України, підстав для надання судом долучення органу пробації складення досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні немає.

При з`ясуванні питання про склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, суд вважає, що до вирішення питання обсягу дослідження доказів та порядку їх дослідження (яке відповідно до ст. 349 КПК України вирішується під час судового розгляду), враховуючи, що потерпілими є неповнолітні особи та інкриміновані ОСОБА_7 злочини вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх потерпілих, з метою найменш психо-травматичного чинника для потерпілих, суд вважає, що в судове засідання підлягають виклику прокурори, обвинувачений та його захисник, законний представник неповнолітніх потерпілих, представники потерпілих.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 181, 194, 196, 314, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Серби Кодимського району Одеської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому в АДРЕСА_2 , продовжити домашній арешт в нічний час на шістдесят днів до 21 березня 2026 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 181 КПК України та ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_2 в період часу з 22:00 год. до 06.00 год. без дозволу прокурора та суду;

прибувати до суду за першою вимогою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом, в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту доручити ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000427 від 09.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3, ч.4, ч.6 ст. 153 КК України, на 13.45 год. 29 січня 2026 року в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Розгляд кримінального провадження здійснювати у закритому судовому засіданні колегією суддів.

В судове засідання викликати прокурорів, обвинуваченого, захисника, законного представника, представників потерпілих.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 08.20 год. 21 січня 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3