Справа № 455/1270/25
Провадження № 1-кп/455/211/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519 від 25.10.2024 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нове Місто Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19.10.2024, приблизно о 19:00 год, ОСОБА_4 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, знаходячись на земельній ділянці, яка розташована неподалік від його житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , наніс гр. ОСОБА_7 декілька ударів каменем, дерев`яним обрізком та кастетом по голові, заподіявши йому тілесні ушкодження: множинні переломи кісток черепа та кісток обличчя, а саме втиснений перелом тім`яної кістки зліва, лакунарне вогнище геморагічного забою на рівні тім`яної долі зліва, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, множинні переломи лицьового скелету по ФОР -1, 2 із зміщенням (імпресією) уламків, що відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав по місцю проживання в АДРЕСА_1 , 3 (три) патрони калібру 7,62x39мм, які є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї, призначені для стрільби із автоматів системи Калашникова та кулеметів, відповідного калібру, 18 (вісімнадцять) патронів калібру 5,45>

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, 19.10.2024, приблизно о 19:00 год., носив при собі кастет, який згідно висновку експерта № СЕ-19/114-25/5324-ХЗ від 11.03.2025 відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії, без передбаченого законом дозволу, в порушення спеціального порядку набуття прав власності громадянами на окремі види майна, установленого Постановою Верховної ради України від 17.06.1992 № 2471-ХП «Про право власності на окремі види майна», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, а саме: незаконно переносив від свого житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на сусідській присадибній ділянці наніс гр. ОСОБА_7 вказаним кастетом декілька ударів по голові чим спричинив тілесні ушкодження. Під час санкціонованого обшуку проведеного 24.01.2025 в житловому будинку, по місцю проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено вказаний кастет, що є холодною зброєю.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не пізніше 19.10.2024 (точного часу не встановлено), саморобним способом виготовив кастет, який згідно висновку експерта № СЕ- 19/114-25/5324-ХЗ від 11.03.2025 відноситься до холодної зброї ударно- дробильної дії, без передбаченого законом дозволу, в порушення спеціального порядку набуття прав власності громадянами на окремі види майна, установленого Постановою Верховної ради України від 17 червня 1992 року № 2471-ХП «Про право власності на окремі види майна», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, та зберігав по місцю свого проживання, який під час санкціонованого обшуку проведеного 24.01.2025 в житловому будинку ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання за обставин, викладених у ньому, та просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Законний представник особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала застосування до ОСОБА_4 заходів примусового медичного характеру, вважає що такі заходи є необхідними, враховуючи його стан здоров`я.

Захисник особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав застосування до ОСОБА_4 заходів примусового медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, проте вважає, що прокурором не доведено вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь передбачених ст.263 КК України. Крім того, зазначає, що ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження не безпричинно, а через те, що останній заїхав на його земельну ділянку, чим спровокував його.

Особа щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснень не надав.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання на 19.11.2025 не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, показання свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння в стані неосудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності.

Частиною 1 статті 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь в стані неосудності повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 наданими в судовому засіданні, який повідомив, що 19.10.2024 приблизно о 19.20 год. він своїм трактором культивував земельну ділянку, коли їхав з поля, будучи поблизу будинку ОСОБА_4 , раптово відчув удар з лівої сторони каменем в голову. Через деякий час до нього підбігла особа, він зрозумів що це був ОСОБА_4 , та почала наносити йому удари дерев`яною палицею. Вдома дружина викликала швидку медичну допомогу. Зазначає, що мати ОСОБА_4 повністю відшкодувала шкоду, претензій до ОСОБА_4 не має;

- показаннями свідка ОСОБА_8 наданими в судовому засіданні, яка є матір`ю ОСОБА_4 , яка повідомила, що ще в дитинстві у її сина ОСОБА_4 виникли проблеми із психічним здоров`ям, з приводу чого вона заверталася до психолога, однак це не дало бажаних результатів. Вже багато років тому вона виїхала за кордон та з сином разом не проживає. Син залишився проживати у будинку батька, проживає сам. У жовтні місяці їй подзвонили з поліції і повідомили, що її син побив сусіда. Вона дзвонила до сина, і він їй сказав що ОСОБА_7 заїхав на його територію;

- показаннями свідка ОСОБА_9 наданими в судовому засіданні, яка є дружиною потерпілого ОСОБА_7 , яка повідомила, що вона була на подвір`ї, а чоловік культивував землю в сусіда. Через деякий час до будинку зайшов чоловік, весь в крові, і був в стані шоку. Вона викликала швидку медичну допомогу. Чоловік не одразу сказав хто це зробив, а вже потім. На даний час знає, що ОСОБА_4 погрожував багатьом людям. Претензій щодо матеріального відшкодування не має;

- показаннями свідка ОСОБА_10 наданими в судовому засіданні, який повідомив, що близько 4-5 років тому він орав трактором город біля будинку ОСОБА_4 , в цей час ОСОБА_4 вибіг з каменем і почав йому погрожувати, сказав що поб`є;

- показаннями свідка ОСОБА_11 наданими в судовому засіданні, який є батьком потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що коли прийшов додому, то побачив неподалік від дому трактор сина, а син вже був вдома весь у крові. Потім сина відвезли до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_12 наданими в судовому засіданні, який повідомив, що 3 роки тому, літом 2022 року, він їхав велосипедом в с.Нове Місто, і побачив, що хтось ходить по подвір`ї де проживав батько ОСОБА_4 , якого він знав, бо вони ходили разом до школи. Це був ОСОБА_4 . Він зайшов на подвір`я та спитав, що той тут робить, та коли обернувся то ОСОБА_4 вдарив його трубою по голові. Однак в поліцію з цього приводу не звертався;

- протоколом огляду місця події від 30.10.2024 року (а.с.121,122), з доданими до нього фототаблицями (а.с.123-127), згідно якого відомо, що огляд проводився в період часу 14.20 год. - 15.10год. 30.10.2024, місцем події є земельна ділянка, що розташована по сусідству з домоволодінням, що за адресою АДРЕСА_1 , користувачем якої є ОСОБА_7 . Позаду даного будинковолодіння наявні орні земельні ділянки, а саме орна ділянка якою користується ОСОБА_7 , яка не є обгороджена, площею приблизно 20 арів, біля неї знаходиться земельна ділянка, яка зорана та розташована біля будинку ОСОБА_13 . Біля будинку ОСОБА_14 знаходиться будинок ОСОБА_15 обгороджений частково, подвір`я повністю заросло бур`янами та кущами;

- фототаблицями від 06.11.2024 року (а.с. 131,132), на яких зображено камінь та уламок цегли, знайдені на місці події, які визнано речовими доказами постановою слідчого СВ ВП №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_16 від 06.11.2024;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2025 року (а.с. 135,136), з доданим до нього DVD-R диском з відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні, на якому зафіксовано проведення вказаного слідчого експерименту, з яких вбачається, що ОСОБА_7 розказав як 19.10.2024 у вечірню пору доби, коли на вулиці було темно, ОСОБА_4 побив його. Потерпілий показав місце вчинення кримінального правопорушення, а саме присадибна ділянка, якою він користується, та знаходиться позаду його житлового будинку в с.Нове Місто та по сусідству з ОСОБА_4 . Потерпілий ОСОБА_7 показав, як він сидів на тракторі та здійснював орання землі, трактор без кабіни. Потерпілий повідомив, що відчув удар в ділянку голови зліва ззаді, де місцевість чиста, в цей момент зрозумів, що це або каменем або іншим предметом його вдарили, почалося запаморочення та трактором продовжував їхати вперед. ОСОБА_7 озирнувся та побачив сусіда ОСОБА_4 , який рухався до нього зліва, в руках тримав дерев`яний обрізок, довжиною 40-60см., діаметром 15 см., та потерпілий показав як ОСОБА_4 даним предметом наніс йому удар по лівому плечі та обличчі, при цьому потерпілий сидів у тракторі. В цей момент потерпілий показав як він вискочив з трактора, паморочилося в голові, та на землі, з лівої сторони трактора ОСОБА_4 наніс потерпілому по обличчі ще 2-3 удари, коли ОСОБА_7 голосно закричав, тоді ОСОБА_4 побіг до свого будинку;

- висновком експерта №122/24 судово-медичного експерта Самбірського районного відділення КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» ОСОБА_17 (а.с. 137-139), згідно якого при обстеженні ОСОБА_7 , у період часу з 20.10.2024 до 02.11.2024, було встановлено наступний діагноз: Множинні переломи кісток черепа та кісток обличчя, які утворились від контакту з тупим предметом (предметами) індивідуальні та конструктивні особливості контактуючої поверхні якого (яких) не відобразились;

- протоколом обшуку від 24.01.2025 (а.с. 143-147) з доданим до нього DVD-R диском з відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні, на якому зафіксовано проведення вказаного обшуку, з яких відомо, що в ході проведення обшуку у житловому будинку в якому проживає ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кімнати, що знаходиться праворуч, вхід з коридору, на землі виявлено та вилучено два уламки цегли, помаранчевого кольору. У спальній кімнаті біля дверей виявлено металеву фомку, на столі кастет, в столі в шухляді виявлено 32 набої різного калібру, які загорнуті у старий поліетиленовий пакет. Також у приміщенні будинку виявлено сокиру з дерев`яною ручною. В приміщенні кімнати-кладової, в шафі виявлено пневматичну рушницю, чорного кольору, К-4,5 мм. На горищі, на підлозі біля вікна виявлено металевий предмет з загостреним кінцем та дерев`яним руків`ям, схожий на ніж-заточку. Перераховане у протоколі обшуку вилучено і опечатано;

- висновком експерта №52/2025-мг судово-медичного експерта-імунолога судового ЛОБСМЕ ОСОБА_18 (а.с. 158,159), згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_7 встановлено, що із зразка крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримані препарати ДНК, встановлений їх генотип;

- висновком експерта №53/2025-мг судово-медичного експерта-імунолога судового ЛОБСМЕ ОСОБА_18 з додатком (а.с. 163-165), згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадіння генотипу у змивах з поверхні предмета, схожого на кастет, вилученого під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з генотипом зразка крові потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ймовірністю не менше 99,(9)1%;

- висновком експерта №СЕ-19/114-25/2754-БЛ судового експерта сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Львівського НДЕКЦ МВС ОСОБА_19 (а.с. 173-178), згідно якого при проведенні експертизи встановлено, що надані три патрони калібру 7,62x39мм є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї. Призначені для стрільби із автоматів системи Калашникова та кулеметів, відповідного калібру. Надані вісімнадцять патронів калібру 5,45x39мм є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, призначені для тренувальної стрільби із автоматів системи Калашникова АК-74 та його модифікацій АКС-74, АКС-74У і ручного кулемета РПК-74. Надані п`ять патронів калібру 9x18мм ПМ є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї. Дані патрони призначені для стрільби з пістолета Макарова (ПМ) та пістолет-кулеметів відповідного калібру. Надані два холості патрони калібру 9мм Р.А.К. є патронами спеціального призначення та не відносяться до категорії бойових припасів вогнепальної зброї. Призначені для стрільби із стартових (сигнальних) пістолетів, та для перевірки працездатності газових, травматичних пістолетів. Надані чотири патрони калібру 380, що споряджені еластичною кулею є патронами спеціального призначення та не відносяться до категорії боєприпасів вогнепальної зброї. Патрони призначені для стрільби із травматичних револьверів. Надані патрони придатні для стрільби. Патрони промислового виробництва;

- висновком експерта №СЕ-19/114-25/5324-ХЗ судового експерта сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Львівського НДЕКЦ МВС ОСОБА_19 (а.с. 181-183), згідно якого при проведенні експертизи встановлено, що наданий кастет належить до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії. Кастет виготовлений саморобним способом;

- висновком судово-психіатричного експерта №482 судово-психіатричного експерта ОСОБА_20 . Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» (а.с. 205-209), згідно якого при проведенні судово-психіатричної експертизи встановлено, що з метою уточнення діагнозу та визначення глибини психічних розладів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує стаціонарного обстеження і проведення судово-психіатричної експертизи;

- висновком судово-психіатричного експерта №35 від 21.05.2025 Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» (а.с. 214-220), згідно якого при проведенні судово-психіатричної експертизи встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням - параноїдною шизофренією, безперервного типу перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно-вольовій сфері, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Точний час початку даного хронічного психічного захворювання у ОСОБА_4 встановити не надається можливим. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 також страждав хронічним психічним захворюванням - параноїдною шизофренією, безперервного типу перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно - вольовій сфері, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст.92 Кримінального кодексу України;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Суд визнає надані прокурором вищевказані докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, отриманими у порядку, встановленому КПК України, достовірними, і в своїй сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_4 та встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зазначені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, будь-які докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, які підпадають під ознаки діянь, передбачених: ч.1 ст.121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння); ч.1 ст.263 КК України (придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу); ч.2 ст.263 КК України (виготовлення та носіння холодної зброї - кастета без передбаченого законом дозволу).

Поряд з цим, суд не погоджується із зазначеним у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру посиланням на умисне, усвідомлене, вчинення ОСОБА_4 вищевказаних суспільно небезпечних діянь, з огляду на таке.

Згідно з ст. 19 КК України, осудність характеризує здатність особи усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) і керувати ними та є ознакою злочину. Водночас, неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, до неї за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією із форм вини, як ознаки злочину, яка включає усвідомлення особою характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання (свідоме допущення) їх настання. Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Відтак, умисел, мотив та мета є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушення психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними, тобто є неосудною. Із зазначеним станом несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Окрім цього, відповідно до ст. 505 КПК України, обставинами, які підлягають встановленню у такому кримінальному провадженні є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння; вчинення цього суспільно небезпечного діяння певною особою; наявність у особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи з психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування та інші обставини. Таким чином, предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей та не включає питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, тоді як умисел, мотив та мета є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Такої позиції дотримується Верховний Суд України (постанови від 26.06.2019 року справа №202/5997/17, від 13.06.2019 року справа №185/67/18).

З огляду на наведене, суд вважає помилковим покликання в клопотанні на спрямованість умислу ОСОБА_4 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, про мету та мотив його дій, а також суд не бере до уваги доводи захисника про те, що спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 було спровокованим самим потерпілим, оскільки це є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини і прояв цих ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005року №7«Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.

Вищевказаний висновок судово-психіатричного експерта №35 від 21.05.2025 Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» не викликає у суду сумнівів про те, що особа на час вчинення інкримінованих їй суспільно небезпечних діянь та на час проведення експертизи страждала на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

Виходячи з положень пункту 15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст.121, ч.1,2 ст.263 КК України, у стані неосудності, та психічний стан його здоров`я на даний час позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчинених суспільно небезпечних діянь, суд дійшов висновку про необхідність застосовування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз, не підлягають розподілу, а їх необхідно віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: поміщення до психіатричного закладу - Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії міністерства охорони здоров`я України», з урахуванням встановлених судом обставин справи та призначеного виду примусового заходу медичного характеру, суд вважає необхідним до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.100, 503, 512, 513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519 від 25.10.2024 щодо ОСОБА_4 , за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази, а саме:

- 32 набої різного калібру, які здані для зберігання до кімнати зберігання зброї ВП №1 Самбірського РВП у Львівській області, за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Самбірського району Львівської області згідно квитанції №001128 знищити;

- кастет, два уламки цегли, металевий гострий предмет з дерев`яним руків`ям та сокиру, які здані для зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП у Львівській області, за адресою: м.Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Самбірського району Львівської області, згідно квитанції №1417 знищити;

- металеву «фомку» та пневматичну рушницю калібру 4,5 мм, які здані для зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП у Львівській області, за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Самбірського району Львівської області згідно квитанції №1417 конфіскувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром експертизи зброї №СЕ-19/114-25/2754-БЛ від 24.02.2025 у розмірі 5571,30 гривень, та за проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром експертизи зброї №СЕ-19/114-25/5324-ХЗ від 11.03.2025 у розмірі 2387,70 гривень, - віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: поміщення до психіатричного закладу - Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії міністерства охорони здоров`я України», - залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копію даної ухвали направити до Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії міністерства охорони здоров`я України» - для відома.

Суддя ОСОБА_1