Справа №522/2851/25
Провадження №1-кс/522/5980/25
У Х В А Л А

13 листопада 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000011 від 07.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000011 від 07.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000011 від 07.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Приморської окружної прокуратури м. Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2025 до чергової частини відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з УБН ГУНП в Одеській області: ініціативний рапорт та матеріли щодо осіб, причетних до незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів на території міста Одеси та інших регіонів України, з використанням мережі Інтернет та додатку «telegram», шляхом відправлень, через поштові сервіси та закладання схованки (закладки). (ЖЄО № 304 від 07.01.2025)

В рамках зазначеного кримінального провадження 22.10.2025 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було проведено санкціонований обшук за участю користувача приміщення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

-грошові кошти у сумі 2730 тисяч доларів США, а саме 27 банкнот по 100 доларів США кожна на яких містяться серії та номера: РА 20097748 В; PL 87330237 G; PB 84758055 V; LB 77038587 N; LB 65890377 V; LG 13384166 B; QD 55631495 A; QD 55631494 A; MF 976787557 F; QB 25275932 A; QB 14856356 A; PA 20097752 B; PA 20097751 B; PA 20097750 B; PA 20097749 B; PB 84758066 V; LF 80744784 K; PB 95010888 A; QL 00057806*; LG 78218571 B; ML 90210939 C; QJ 32177781 A; QA 41560547 A; MG 95178564 A; HJ 87270420 A-J10; KB 03975141 L-B2; HB 84003403 M-B2; та одна банкнота 20 доларів США- MG 03449808 *; та одна банкнота 10 доларів США MF 48584943 A, що запаковані до полімерного сейф-пакету № NPU 2026374;

-мобільний телефон марки «IPHONE 14 PRO» з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» за номером « НОМЕР_1 », який запаковано до полімерного сейф-пакету № NPU 2026373;

-банківську картку банка «ПУМБ» за № НОМЕР_2 , яку запаковано до паперового конверту №1.

Постановою слідчого від 23.10.2025 року вилучені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі вищевказаного, у зв`язку з тим, що за допомогою вказаних предметів скоєно кримінальне-протиправне діяння, вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій, виникла необхідність у збереженні речових доказів у кримінальному провадженні шляхом накладення арешту.

Слідчий у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 та її представник у судовому засіданні наполягали, що вилучені під час обшуку грошові кошти та мобільний телефон є особистим майном ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання слідчого заперечували.

Заслухавши пояснення слідчого, представника власника майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000011 від 07.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Приморської окружної прокуратури м. Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2025 до чергової частини відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з УБН ГУНП в Одеській області: ініціативний рапорт та матеріли щодо осіб, причетних до незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів на території міста Одеси та інших регіонів України, з використанням мережі Інтернет та додатку «telegram», шляхом відправлень, через поштові сервіси та закладання схованки (закладки). (ЖЄО № 304 від 07.01.2025)

В рамках зазначеного кримінального провадження 22.10.2025 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було проведено санкціонований обшук за участю користувача приміщення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

-грошові кошти у сумі 2730 тисяч доларів США, а саме 27 банкнот по 100 доларів США кожна на яких містяться серії та номера: РА 20097748 В; PL 87330237 G; PB 84758055 V; LB 77038587 N; LB 65890377 V; LG 13384166 B; QD 55631495 A; QD 55631494 A; MF 976787557 F; QB 25275932 A; QB 14856356 A; PA 20097752 B; PA 20097751 B; PA 20097750 B; PA 20097749 B; PB 84758066 V; LF 80744784 K; PB 95010888 A; QL 00057806*; LG 78218571 B; ML 90210939 C; QJ 32177781 A; QA 41560547 A; MG 95178564 A; HJ 87270420 A-J10; KB 03975141 L-B2; HB 84003403 M-B2; та одна банкнота 20 доларів США- MG 03449808 *; та одна банкнота 10 доларів США MF 48584943 A, що запаковані до полімерного сейф-пакету № NPU 2026374;

-мобільний телефон марки «IPHONE 14 PRO» з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» за номером « НОМЕР_1 », який запаковано до полімерного сейф-пакету № NPU 2026373;

-банківську картку банка «ПУМБ» за № НОМЕР_2 , яку запаковано до паперового конверту №1.

Вилучені предмети постановою слідчого від 23.10.2025 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню за №0000011 від 07.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В свою чергу, як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , на запитання слідчого остання відповіла, що вилучені під час обшуку грошові кошти є спільним майном ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «IPHONE 14 PRO» з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» за номером « НОМЕР_1 » належить ОСОБА_9 , банківська картка банка «ПУМБ» за № НОМЕР_2 .

У судовому засіданні встановлено, що станом на теперішній час ОСОБА_8 перебуває на військовій службі за мобілізацією, та на банківську картку банка «ПУМБ» за № НОМЕР_2 отримує заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПКУкраїни у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПКУкраїни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, у клопотанні недостатньо обґрунтовано відповідно до положень статті 170 КПК України підстави і мету арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у зазначеному кримінальному провадженні власнику майна не пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на те, що слідчим не було доведено необхідність арешту вищевказаного майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000011 від 07.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відмовити.

Вилучене майно повернути власникам.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1