Дата документу 20.11.2025
Справа № 334/6817/24
Провадження № 1-кс/334/2937/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001585, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 серпня 2024 року за статтею 336 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження. У вчиненні злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. Підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який йому інкримінується є нетяжким, та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Перебуваючи на волі, він може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України, оскільки офіційно не працює та не має джерела постійного доходу, у шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, соціальні зв`язки відсутні. ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на свідків з метою зміни їх показань у зазначеному кримінальному провадженні. Також він підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Жоден інший запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_3 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване, підтримали.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти клопотання заперечила та просила застосувати до підозрюваного нічний домашній арешт. Пояснила, що зазначені прокурором ризики ґрунтуються на припущеннях. Протягом року досудове розслідування у кримінальному провадженні не проводилось, у зв`язку з чим ОСОБА_4 не знав про те, що йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Повідомлення про підозру було надіслане слідчим поштою, але не отримане ним. Через місяць після цього був оголошений його розшук. Підозра є необґрунтованою, оскільки у 2023 році він проходив ВЛК і був визнаний обмежено придатним до військової служби. Проте у липні 2024 року він був доставлений до РТЦК та СП, де з тими ж діагнозами йому був встановлений статус придатний до військової служби. Підозрюваний заперечував проти встановленого статусу, оскільки йому не була надана можливість надати документи про статус здоров`я, які знаходились дома. Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, проживає з жінкою без реєстрації шлюбу, утримує спільну з нею дитину. Від слідства він не ухилявся, оскільки йому не було відомо про підозру і він весь час знаходився за місцем проживання по АДРЕСА_1 , де він зареєстрований як ВПО. Проте слідчий вказану обставину не перевіряв. Також він не може у будь якому випадку вплинути на свідка, який є працівником РТЦК та СП. Також підозрюваний є несудимою особою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника. Пояснив, що повідомлення про підозру йому було вручене 19.11.2025 після затримання. Він постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 він повідомив у РТЦК та СП, оскільки на момент доставлення проживав там після сварки з дружиною.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчими СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001585, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 серпня 2024 року за статтею 336 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.07.2024 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої був визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби. У зв`язку з цим, він відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України», відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби.

Однак 22.07.2024 ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи належним чином повідомленим про передбачену законом відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, маючи можливість у подальшому прибути до вказаного центру комплектування для виконання своїх обов`язків, не вчиняючи активних дій щодо реалізації права на відстрочку від призову на військову службу, мотивуючи свої дії небажанням проходити військову службу, відмовився від отримання повістки на відправку, а саме про необхідність явки 23.07.2024 на 07 год. 30 хв. для відправки до військової частини НОМЕР_1 , чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

20.08.2025 слідчим за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого статтею 336 KK України, який кваліфіковано як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик були направлені ОСОБА_4 цінним листом за адресою: АДРЕСА_4 (повернута за закінченням терміну зберігання) та за зареєстрованим його місцем проживання: АДРЕСА_5 (повернута за відсутності адресата).

Також письмове повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_4 19.11.2025.

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме актом про відмову від отримання повістки на відправку; протоколом огляду відеозапису фіксації відмови ОСОБА_4 від отримання повістки з метою проходження підготовки та мобілізації від 03.08.2024, а також попередження ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність передбаченої ст. 336 КК України; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_7 від 08.07.2025;.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, статтею 336 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який йому інкримінується є нетяжким, та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Перебуваючи на волі, він може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України, оскільки офіційно не працює та не має джерела постійного доходу, у шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, соціальні зв`язки відсутні. ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на свідків з метою зміни їх показань у зазначеному кримінальному провадженні. Також він підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Підозрюваний не працює, має стійкі соціальні зв`язку проживає з жінкою без реєстрації шлюбу, з якою утримує її малолітню дитину. Підозрюваний та члени його сім`ї мають засвідчене місце проживання як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 , де він був затриманий 19.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді від 11.11.2025, якою був наданий дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний мав можливість переховувався від органів досудового розслідування, проте не зробив цього, що у свою чергу підтверджує те, що прокурором не доведена наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Прокурором також не доведений ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, оскільки єдиним свідком у даному кримінальному провадженні є працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 . На протязі року після підозрюваний мав можливість вплинути на свідка. Проте прокурором не наведені обставини того, що підозрюваний вчинив будь-які дії, що свідчать про його намагання вплинути на свідка.

Підозрюваний ОСОБА_4 є раніше не судимою особою. Має стійкі соціальні зв`язки. Таким чином ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, прокурором також не доведений.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У частині третій статті 194 КПК України зазначено, що слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Крім того запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, що передбачено у пункті 3 частини другої статті 183 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, раніше не судимий. При цьому прокурором не доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню або його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За таких обставин, враховуючи те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України, але не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які він вказує, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання необхідно задовольнити частково та зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя.

Керуючись статтями 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 202, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 21 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1