В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863 від 10 червня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні дітей та непрацездатних осіб не має, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04 серпня 2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;

19 січня 2024 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

02 травня 2025 року вироком Подільського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 194, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 роки 1 місяць позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 04 серпня 2024 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 06 години 36 хвилин 10 червня 2024 року, а саме, до часу фактичного виявлення та затримання працівниками поліції, ОСОБА_3 знайшов, поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, білого кольору, а саме: з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - PVP.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, підняв вищевказаний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, білого кольору, роздивився його, та зрозумів, що дійсно в ньому міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонений - PVP, заховав до правої кишені своїх штанів світлого кольору, в які був одягнений, де став незаконно зберігати при собі, без мети збуту.

10 червня 2024 близько 06 години 36 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_3 , який повідомив, що незаконно зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено- PVP.

Того ж дня у період часу з 08 години 18 хвилин по 08 годину 26 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 1, співробітниками поліції проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено з правої кишені штанів, в які останній був одягнений, зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, масою 0,619 г, яку останній зберігав при собі, без мети збуту.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/111-24/34261- НЗПРАП від 12 червня 2024 року:

« 1. ???Надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

2. ???Надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Маса PVP у речовині становить 0,619 г.»

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.»

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, та показав суду, що 10 червня близько 06 години ранку він, перебуваючи на парковій алеї на Дніпровській набережній знайшов зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP. Вказаний пакет він поклав до кишені своїх штанів для власного вживання, без мети збуту. Невдовзі після цього його зупинили працівники патрульної поліції, він повідомив, що у нього при собі є психотропна речовина. Після чого, приїхала слідчо-оперативна група, яка вилучила в нього заборонену речовину. Також повідомив, що він вживав психотропні речовини протягом десяти років, однак вже рік не вживає, усвідомлює протиправність своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також даних висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, не працює, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий вироком Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року за ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 194, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 роки 1 місяць позбавлення волі, від його дій не настало тяжких наслідків.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 - судом визнано щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 - органом досудового розслідування не встановлено.

Під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вчинив рецидив кримінальних правопорушень. Однак, органом досудового розслідування ця обставина при формулюванні обвинувачення зазначена не була, також не було її визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_3 не захищався від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин - рецидив кримінальних правопорушень, суд не може погіршувати його становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченого.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Даний вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (…) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021).

Однак, органом досудового слідства та судом не були встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосування ст. 69 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 75 КК України, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням,(….).

З урахуванням вищенаведеного, підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України - відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначеного вироком Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року за ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 194, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 роки 1 місяць позбавлення волі, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід у ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні відсутній, клопотань про його обрання прокурор не заявляв.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Врахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання за цим вироком, строк відбутого покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року, з 04 жовтня 2024 року - по час початку відбування покарання за цим вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні відсутній, клопотань про його обрання прокурор не заявляв.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Врахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання за цим вироком, строк відбутого покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року, з 04 жовтня 2024 року - по час початку відбування покарання за цим вироком.

Речові докази у кримінальному провадженні:

особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,619г., (яку після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, разом із первинним упакуванням поміщено до спец.пакету з наліпкою експертної служби КНДЕКЦ МВС № 0002691), яка відповідно до квитанції № 022162, зберігається у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/111-24/34261- НЗПРАП від 12 червня 2024 року у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять ) гривень 12 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же термін з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1