печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ», ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000166 від 09.03.2017, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням, у якому просить скасувати вжиту ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2025 у справі № 757/45847/25-к заборону державним реєстраторам вчиняти будь-які, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» та ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ», за умови що такі дії не спрямовані на зміну розміру чи власника наступних часток: 17,76% в ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» () в розмірі 44 339 208 грн. та 17,76% в ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ», () в розмірі 3 195 074 грн., що належать

ОСОБА_4 обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що арешт в частині зазначеної заборони накладено необґрунтовано, а також в цій частині він є надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження, оскільки обмежує керівників ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» та ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ» у реалізації їх повноважень.

До початку судового засідання представник власника майна подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Клопотання підтримала, просила задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, що у відповідності до ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166, у якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2025 у справі № 757/45847/25-к з метою забезпечення конфіскації серед іншого накладено арешт на 17,76% в ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» () в розмірі 44 339 208 грн. та 17,76% в ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ», () в розмірі 3 195 074 грн., що належать ОСОБА_6 .

Крім цього, зазначеною ухвалою слідчого судді вжито заборону відчуження та розпорядження, вчинення будь-яких дій, пов`язаних з виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності, вчинення будь-яких інших правочинів із вказаним вище майном - частками в статутному капіталі зазначеного підприємства, а також в частині заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкціями ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 209 КК України, якими визначено кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру, встановлено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (справа «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2025 задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно із вжиттям заборон відчуження та розпорядження, вчинення будь-яких дій, пов`язаних з виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності, вчинення будь-яких інших правочинів із вказаним вище майном - частками в статутному капіталі зазначеного підприємства, а також в частині заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою забезпечення конфіскації майна, оскільки санкціями інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачено таке додаткове покарання.

Водночас, враховуючи те, що накладений арешт в частині вказаних заборони обмежує керівників ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» та ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ» у реалізації їх повноважень щодо зміни статуту, структури управління, приведення документів у відповідність до закону, виконання вимог банків та контрагентів, слідчий суддя враховує, що в цій частині він є надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Натомість, відповідних мотивів в ухвалі слідчого судді не наведено.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини того, що досудове розслідування триває, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, однак заявником доведено, що арешт в частині заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» та ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ» з підстав, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України накладено необґрунтовано, приходжу до висновку, що клопотання є таким, що підлягає до задоволення, а арешт в цій частині до скасування.

Керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати вжиту ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2025 у справі № 757/45847/25-к заборону державним реєстраторам вчиняти будь-які, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» та ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ», за умови що такі дії не спрямовані на зміну розміру чи власника наступних часток:

17,76% в ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» () в розмірі 44 339 208 грн. та 17,76% в ТОВ «ТІС-24 ПРИЧАЛ», () в розмірі 3 195 074 грн., що належать ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8