Єдиний унікальний номер 317/5977/26
Провадження № 1-кп/317/71/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000741, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комунарськ Луганської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000741, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання вмотивовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 грудня 2025 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме біля паркану з сітки-рабиці, який розмежовує територію вищевказаного домоволодіння з територією домоволодіння АДРЕСА_2 , де на той момент з іншого боку паркану, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_2 , перебував потерпілий

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, під час сварки, діючи умисно, з метою спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, лівою рукою схопив потерпілого ОСОБА_6 за куртку, таким чином позбавивши останнього можливості відійти на безпечну відстань та уникнути тілесних ушкоджень, тримаючи у руці молоток, заздалегідь принесений із собою, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_6 не менше трьох ударів молотком по голові, тим самим завдавши останньому, згідно висновку експерта № 2425п від 09.12.2025 лінійного перелому правого великого крила клиноподібної кістки, передньої та задньої стінок правої верхньощелепної пазухи, медіальної та верхньої стінок правої орбіти, багатоуламкових переломів зі зміщенням фрагментів лобної та тім`яної кісток праворуч з пролабуванням кісткових фрагментів в паренхіму головного мозку з утворенням ділянок забою лобної та тім?яної часток праворуч, гемосинусу, ретробульбарного скупчення вільного газу праворуч; ран, наслідком загоєння яких є рубці в правій тім?яній ділянці в проекції тім?яного горба, по межі роста волосся в лобовій ділянці справа з переходом на праву скроневу ділянку та ліву лобну ділянку; синця на спині носа з переходом на нижню повіку лівого ока, навколо правого ока, з розповсюдженням на праву щічну ділянку з раною на верхній повіці правого ока (за даними представленої медичної документації, КТ дослідження головного мозку від 02.12.2025, оперативного втручання - ПХО забійних ран м`яких тканин голови від 02.12.2025), що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (п. 2.1.1 а, п. 2.1.3 б «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995»). Після чого, ОСОБА_4 впевнившись, що його злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , реалізовано у повному обсязі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за його вчинення, залишив місце вчинення злочину.

За викладених вище обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

03.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він обвинувачується у вчиненні кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України.

Викладені обставини, дають підстави обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування вищевказаними матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 03.12.2025;

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

- протоколом огляду місця події, проведеного 03.12.2025 за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с-ще Кушугум, вул. Кінцева, буд. 39 та буд. 37;

- випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 33275 від 03.12.2025 з КНП «ЗОКЛ» ЗОР стосовно пацієнта ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- іншими матеріалами клопотання.

21.01.2026 до Запорізького районного суду міста Запоріжжя було скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати по теперішній час, а саме ОСОБА_4 може:

переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 121 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зазначені вище обставини свідчать про необхідність його ізоляції задля запобігання можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. Отже, це є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_4 буде саме тримання під вартою.

Ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може незаконно, як самостійно так і за допомогою інших осіб, знищити, сховати або спотворити речові докази, мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради, з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), тим самим перешкоджати встановленню істині у справі, що дає підстави стверджувати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом буде саме тримання під вартою. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існує вірогідність незаконного впливу на свідків, зокрема перешкоджанню прибуття свідків до слідчого, прокурора або суду. Вказані дії можуть перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події.

Зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену норму КПК України, щодо процедури отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, шляхом усного допиту особи в судовому засіданні, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі досудового розслідування кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, на підставі викладеного, з метою досягнення дієвості цього провадження, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 при ухваленні вироку, наслідки злочину, прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов?язків. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав у повному обсязі.

В режимі відео конференції захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Захисник просив урахувати, що прокурором не доведено реальність ризиків. На переконання захисника більш м`який запобіжний захід буде достатнім запобіжним заходом.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав доводи захисника, заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою. Зазначив, що він не буде ухилятись від суду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Приписами ч. 6 ст. 199 КПК України визначено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04.12.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наразі обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України скеровано до суду, підготовче судове засідання призначене на 26.02.2026 о 13 год. 00 хв.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 31.01.2026, тобто до дати призначення підготовчого судового засідання.

Як встановлено слідчим суддею, підстави для обрання запобіжного заходу, визначені слідчим суддею дотепер не відпали. Слідчий суддя ураховує особу обвинуваченого, який не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному проваджені, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ступінь тяжкості можливого покарання може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, зазначені ризики на переконання слідчого судді збереглись дотепер.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя враховує, що зареєстроване місце проживання підозрюваного знаходиться на тимчасово окупованій території, а нинішнє фактичне місце його проживання є тимчасовим, зі слів обвинуваченого встановлено ща він проживає за адресою: АДРЕСА_2 приблизно з жовтня 2025 року.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Він не має міцних соціальних зав`язків, що додатково засвідчує відсутність стримуючого фактору задля переховування обвинуваченого від суду.

Знаходячись на волі обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Будь-яких даних про зменшення чи нівелювання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для скасування або зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою у судовому засіданні не встановлено.

На переконання слідчого судді обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід наразі сприяє нівелюванню існуючих ризиків, що неможливо забезпечити більш м`якими запобіжними заходами.

Оскільки, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне наразі не визначати розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 199 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000741, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 26 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1