Справа № 299/5835/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/882/25 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2025 року, у задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2025 року за № 0000675 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послався на відсутність доказу того, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у порядку, встановленому КПК України, тому до нього не підлягає застосуванню запобіжний захід.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Стверджує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, вказують на те, що тримання під вартою є найбільш ефективним запобіжним заходом для їх запобігання.

Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у межах досудового розслідування.

До початку судового засідання від прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 25.11.2025 без його участі, та одночасно повідомив, що обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 направлений до Виноградівського районного суду для розгляду по суті.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 . При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.11.2025 відповідає.

Як слідує з матеріалів провадження, у провадженні слідчого відділення відділення поліції №1 Берегівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження №0000675 від 23.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у порядку, встановленому КПК України.

У відповідності до частини першої статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Доводи прокурора про те, що підозра ОСОБА_7 доводиться протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту підозрюваного, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідків, колегія суддів відхиляє, оскільки долучені до клопотання матеріали визнано недопустимими доказами ухвалою слідчого судді від 25.11.2025 року.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи про наявність обґрунтованої підозри та відповідних ризиків, а саме спроб ОСОБА_7 здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на думку колегії суддів, також є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження цього до клопотання не надано, тому є голослівними, та не заслуговують на увагу.

Таким чином, за недоведеності підстав застосування запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, слідчий суддя правильно відмовив у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Частина 2 статті 194 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частини 3 та 4 статті 194 КПК України, допускають застосування запобіжного заходу, але за обов`язкового доведення обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 194 цього Кодексу.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є безпідставним, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому на думку колегії суддів висновок слідчого судді про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

При цьому колегією суддів враховується і те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено і обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скеровано до суду першої інстанції для розгляду.

На даний час законних підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не доведено необхідності застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 25.11.2025 - без змін.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді