У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002186 від 30.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002186 від 30.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002186 від 30.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням часу та місці, у ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, визначивши вчинення злочину як основне джерело для здобуття коштів для свого існування, з метою особистого збагачення, виник умисле на вчинення умисного злочину, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе від громадян, які мають намір здійснити реєстраційні дії, за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення адміністраторами територіальних сервісних центрів РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві в обхід загальноприйнятої процедури здійснити реєстраційні дії з транспортними засобами.

Для цього, він налагодив відповідне спілкування з невстановленим посадовими особами територіального сервісного центру №8044 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, який розташований у м. Київ, по вул. Братиславська, 52, з метою подальшого його афішування та використання у власних корисливих цілях.

На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.11.2025, здійснив телефонну розмову з ОСОБА_6 , з метою доведення останній способу обходу загальноприйнятої процедури здійснення необхідних їй реєстраційних дій та впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві.

В той же час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи тісні та довготривалі зв`язки із посадовими особами територіального сервісного центру №8044 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, якими ОСОБА_5 користувався у власних злочинних та корисливих цілях, у останнього виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_6 , у сумі 3000 грн. за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення адміністратором територіального сервісного центру № 8044 (на правах відділу) РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві.

Розуміючи незаконність вищезазначеної вимоги ОСОБА_5 , та усвідомлюючи що ОСОБА_5 має реальні можливості та необхідні зв`язки вплинути на посадових осіб територіального сервісного центру №8044 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, ОСОБА_6 , звернулася до ДВБ НП України з відповідною заявою, та була залучена у межах кримінального провадження до конфіденційного співробітництва, після чого повідомила ОСОБА_5 свою згоду щодо надання неправомірної вигоди в сумі 3 000 грн. за надану їм раніше обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення адміністратором територіального сервісного центру № 8044 (на правах відділу) РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, з якими ОСОБА_5 мав тісні та довготривалі зв`язки та якими користувався у власних злочинних та корисливих цілях, про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_6 в обхід загальноприйнятої процедури.

26.11.2025 близько 16 год. 55 хв. ОСОБА_5 в ході розмови підтвердив ОСОБА_6 про можливість впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві за грошову винагороду.

Під час вказаної розмови ОСОБА_5 висунув вимогу, що за отримання винагороди для себе та працівників ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві він може здійснити вплив на останніх задля обходу загальноприйнятої процедури та здійснити реєстраційні дії по реєстрації автомобіля необхідні ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе та впливу на прийняття рішення працівниками ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві, ОСОБА_5 26.11.2025, о 16 годині 40 хвилин, за попередньою домовленістю провів телефонну розмову із ОСОБА_6 , де у ході проведення розмови ОСОБА_5 проінформував ОСОБА_6 , про механізм та особливості його впливу на працівників ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві.

Для вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_5 висунув ОСОБА_6 вимогу про необхідність надати йому грошову винагороду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень за здійснення впливу на працівників ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, 27.11.2025 приблизно о 12 годині 50 хвилин, перебуваючи в будівлі ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 52, ОСОБА_5 за попередньою домовленістю провів зустріч із ОСОБА_6 , при цьому достовірно знаючи, що має намір допомогти останній провести реєстраційні дії в обхід загальноприйнятої процедури та у ході проведення вказаної зустрічі ОСОБА_5 , з метою реалізації раніше досягнутих домовленостей щодо його впливу на працівників ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві, взяв документи у ОСОБА_6 для подальшої передачі їх працівникам вказаного сервісного центру.

Після того, як працівники ТСЦ №8044 РСЦ в м. Києві, на яких ОСОБА_5 здійснив вплив, вчинили відповідні реєстраційні дії, ОСОБА_5 перебуваючи на території вказаного сервісного центру 27.11.2025 приблизно о 13 годині отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

27.11.2025 об 13 год. 02 хв. після отримання грошових коштів ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів із вказаними грошовими коштами.

27.11.2025 у порядку ст. 233 КПК України було проведено обшук за місцем розташування ТОВ «ДОК АВТО», шо за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 52, в ході якого виявлено та вилучено:

блокнот з чорновими записами в обкладинці синього кольору;

флеш накопичував з надписом 112;

папки з копіями та оригіналами документів щодо продажу транспортних засобів ОСОБА_7 ;

документи з печатками ТЦК СП з можливими ознаками підробки;

договір комісії №8865/25/003173 з доданими до нього документами;

договір комісії №8865/25/002760 з доданими до нього документами;

договір комісії №8865/25/002089 з доданими до нього документами;

договір комісії №8865/25/000733 з доданими до нього документами;

електронні носії ключової інформації: Алмаз 1К №369729 та №3571473;

Постановою слідчого від 27.11.2025 року вказані речі були визнані речовими доказами у справі, оскільки вони можуть містити в собі докази впливу ОСОБА_5 на працівників ТСЦ.

Враховуючи, що вилучені матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди вчинення злочину, можуть бути використані, як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження, виникла необхідність у арешті зазначеного вище майна,з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Слідчим суддею вживалися заходи щодо повідомлення власника майна та його представника, однак останні в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з ч. 10, ч. 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002186 від 30.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

27.11.2025 у порядку ст. 233 КПК України було проведено обшук за місцем розташування ТОВ «ДОК АВТО», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 52, в ході якого виявлено та вилучено:

блокнот з чорновими записами в обкладинці синього кольору;

флеш накопичував з надписом 112;

папки з копіями та оригіналами документів щодо продажу транспортних засобів ОСОБА_7 ;

документи з печатками ТЦК СП з можливими ознаками підробки;

договір комісії №8865/25/003173 з доданими до нього документами;

договір комісії №8865/25/002760 з доданими до нього документами;

договір комісії №8865/25/002089 з доданими до нього документами;

договір комісії №8865/25/000733 з доданими до нього документами;

електронні носії ключової інформації: Алмаз 1К №369729 та №3571473;

Постановою слідчого від 27.11.2025 року вказані речі були визнані речовими доказами у справі, оскільки вони можуть містити в собі докази впливу ОСОБА_5 на працівників ТСЦ.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем розташування ТОВ «ДОК АВТО», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 52 та вилучення вказаних речей та документів.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що такі речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя має достатні підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, також є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що є належною правовою підставою для арешту вказаного майна.

З огляду на положення ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вказане вище майно може призвести до зникнення, втрати, пошкодження чи передачі вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим, у відповідності до ч.2 ст. 171 КПК України, доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, у зв`язку з чим накладення арешту на вказане майно є необхідною умовою досягнення дієвості кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено, а тому, на підставі викладеного вище, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності задоволення клопотання.

Керуючись ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002186 від 30.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем розташування ТОВ «ДОК АВТО», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 52, а саме на:

блокнот з чорновими записами в обкладинці синього кольору; флеш накопичувач з надписом 112; папки з копіями та оригіналами документів щодо продажу транспортних засобів ОСОБА_7 ; документи з печатками ТЦК СП з можливими ознаками підробки; договір комісії №8865/25/003173 з доданими до нього документами; договір комісії №8865/25/002760 з доданими до нього документами; Договір комісії №8865/25/002089 з доданими до нього документами; Договір комісії №8865/25/000733 з доданими до нього документами; електронні носії ключової інформації: Алмаз 1К №369729 та №3571473;

Ухвала про арешт майна, у відповідності до вимог ст. 175 КПК України, виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати слідчому, прокурору, третій особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1