№ 1-кп/756/2044/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0002475 від 09.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Діброво-Ленінське Бородянського району Київської області, громадянин України, здобув середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, але відносно якого:

-22.08.2025 до Печерського районного суду міста Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України;

-25.09.2025 до Голосіївського районного суду міста Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

10 листопада 2025 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 10 листопада 2025 року зазначений обвинувальний акт передано судді ОСОБА_1 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що кримінальне провадження №0002475 від 09.10.2025, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, підсудне Оболонському районному суду міста Києва, підстав для закриття кримінального провадження або його зупинення немає, підстав для повернення обвинувального акту відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України немає. Підстав, які б унеможливлювали призначення до судового розгляду відсутні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу та підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи ризиками, які передбачені ст. 177 КПК України: ризиком переховування, незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадження та вчинення іншого кримінального провадження.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого, за адресою: АДРЕСА_1 . Зауважив, що ОСОБА_3 має неповнолітнього сина, середню освіту, проживає з мамою, хворіє на гепатит С. На підтвердження наведеного надав такі документи: свідоцтво про народження дитини, диплом про середню освіту, копію паспорта матері обвинуваченого, виписку з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_3 , ордер на жиле приміщення, виписку з історії хвороби, виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , медичну довідку з травматологічного пункту стосовно обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Щодо продовження запобіжного заходу, суд, вислухавши доводи сторін, приходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що на час здійснення судового провадження існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Так, ризик переховування обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання за кримінальне правопорушення у якому останній обґрунтовано обвинувачується, а саме до 8 років позбавлення волі, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Також слід враховувати, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, зокрема, не одружений, офіційно не працевлаштований, хоча в силу ст. 89 КРК України не судимий, але стосовно нього скеровані до Голосіївського та Печерського судів міста Києва кримінальні провадження для розгляду по суті за скоєння корисливих злочинів.

Ризиком того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні є те, що обвинуваченому відомо місце їх проживання, оскільки останній на виконання вимог ст. 290 КПК України, в повному обсязі ознайомлений з матеріалами вказаного кримінального провадження та обвинувачений шляхом погрози, підкупу може схиляти свідків, до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду, враховуючи той факт, що перераховані вище особи в ході судового розгляду, наразі не були допитані.

Ризиком того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений не має постійного місця роботи та стабільного матеріального забезпечення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння корисливих злочинів,.

Також, суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, тяжкість ймовірного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність постійного місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави.

За скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від пяти до восьми років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року для працездатних осіб складає 3 028 гривень.

Для того, а би можна було вважати заставу такою, яку обвинувачений здатен внести та яка може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен урахувати положення статей 177, 178 КПК України, а також раціонально співставити її розмір з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю вчиненого злочину, як і матеріальним станом обвинуваченого.

За наведених підстав, суд вважає можливим при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі, яку обвинувачений має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільненим з-під варти та на нього може бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На переконання суду, застава у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту постійного проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати прокурору на зберігання свій паспорт, який дає право виїзду з України (за наявності), утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Суд приходить до висновку про доведеність прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі домашній арешт, не є достатніми для гарантування поведінки обвинуваченого виходячи із встановлених судом ризиків, тяжкості кримінального правопорушення. Доказів того, що обвинувачений на цей час має необхідність перебування у медичному закладі та неможливості перебування в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

Враховуючи встановлені судом ризики, які не перестали існувати, суд вважає обґрунтованим подальше застосування до обвинуваченого тримання під вартою, що буде достатнім запобіжним заходом.

З огляду на встановлені ризики, які не перестали існувати, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, суд вважає що клопотання прокурора стосовно ОСОБА_3 , слід задовольнити.

Враховуючи вище викладене, до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, обставини, що є підставою для взяття обвинуваченого під варту на даний час не змінилися, суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_3 для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України та необхідним продовжити ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2026 року.

Разом з цим, суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 та зазначає таке.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав і людини та основоположних свобод передбачено створення належних умов для забезпечення медичної допомоги особам, які перебувають у місцях позбавлення волі. Зокрема, регулярність та систематичність нагляду, наявність плану терапевтичних заходів з метою лікування хвороби ув`язненої особи або запобігання її ускладненню, замість усунення симптомів, забезпечення органами державної влади детального документування стану здоров`я ув`язненої особи та її лікування протягом ув`язнення, створення умов, необхідних для фактичної реалізації призначеного лікування.

З огляду на надані документи та пояснення захисником та обвинуваченим, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання органу державної влади - ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного огляду ДУ «ЦЕНТР ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ» обвинуваченого ОСОБА_3 , а також, у разі наявності підстав - організувати надання відповідної кваліфікованої медичної допомоги.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 197, 369, 372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002475 від 09.10.2025 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у приміщенні Оболонського районного суду м. Києва на 14 годину 00 хвилин 08 грудня 2025 року.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 січня 2026 року включно.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого з-під варти та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту постійного проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати прокурору на зберігання свій паспорт, який дає право виїзду з України (за наявності);

5) утримуватись від спілкування зі свідками і представником потерпілого у цьому кримінальному провадженні;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити строком два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У порядку ч. 1 ст. 206 КПК України зобов`язати орган державної влади - ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного огляду Державною установою «ЦЕНТР ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ» обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, у разі наявності підстав - організувати надання відповідної кваліфікованої медичної допомоги.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1