Справа № 203/625/26
Провадження № 1-кс/0203/783/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері Східного регіон, ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження № 0001700, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 415 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2026 року до слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні № 0001700, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 415 КК України.

Клопотання, яке за формою та змістом відповідає статті 171 КПК України, подане на предмет арешту в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України вантажного автомобіля «МАН» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що являється військовим майном військової частини НОМЕР_2 НГУ «Азов», а також особисті речі: взуття потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що запаковані в сейф-пакет QYH147705, в обґрунтування якого слідчий зазначає, що арешт майна на вказаний автомобіль є необхідною умовою для досягнення дієвості цього кримінального провадження, адже автомобіль є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберіг на собі сліди вчинення та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування заборони користування, розпорядження та відчуження майном виправдані тим, що існують об`єктивні підстави вважати, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, наполягав на його задоволенні.

Власник майна військова частина НОМЕР_2 НГУ «Азов», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, уповноваженого представника в судове засідання не направила, однак начальником служби безпеки дорожнього руху управління озброєння і техніки (технічної частини) логістики (G-4) подано лист-клопотання, в якому останній просив надати дозвіл на користування вказаним транспортним засобом для можливості виконання завдань оборони держави в умовах воєнного стану, зокрема для логістичного, технічного та бойового забезпечення підрозділів 1 корпусу НГУ «Азов». Також вказав, що тривале обмеження у користуванні зазначеним транспортним засобом суттєво впливає на виконання службово-бойових завдань підрозділу та знижує його оперативність.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання слідчого, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання та даними ЄРДР слідчим суддею встановлено, що 21 січня 2026 року о 22:40 год. водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (військовослужбовець НГУ, солдат) керуючи вантажним автомобілем «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі з боку м. Павлоград в напрямку м. Дніпро, яка проходить по території Самарівського району, де в районі 1020 кілометру допустив наїзд на 2 пішоходів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебували на проїзній частині праворуч. В наслідок ДТП двоє пішоходів отримали тілесні ушкодження від яких загинули на місці ДТП.

22 січня 2026 року в ході огляду місця події за адресою: Дніпропетровська область, на автодорозі приблизно на 1020 км на трасі з м. Павлоград в напрямку м. Дніпра, вилучено вантажний автомобіль «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також особисті речі: взуття потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запаковані в сейф-пакет QYH147705, які 22 січня 2026 року постановою слідчого визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та вантажний автомобіль «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 - залишені на відповідальне зберігання на території військової частини НОМЕР_3 НГУ, за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, с .Божедарівка, та особисті речі потерпілих, запаковані в сейф-пакет QYH147705, передано на відповідальне зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Згідно технічного талону транспортного засобу серії АСН №010017 спеціальний вантажний автомобіль «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2025 року випуску, тип MNTGS33.400-01БП, номер шасі НОМЕР_4 , що на праві власності належить військовій частині НОМЕР_2 Управління 1 корпусу НГУ «Азов».

Відповідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на встановлені обставини, приймаючи до уваги заперечення представники власника майна ОСОБА_7 , щодо вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на належний військовій частині НОМЕР_2 НГУ «Азов» вантажний автомобіль «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2025 року випуску, тип MNTGS33.400-01БП, номер шасі НОМЕР_4 та особисті речі: взуття потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запаковані в сейф-пакет QYH147705, а також й те, що матеріали кримінального провадження можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав за п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 22 січня 2026 року вантажний автомобіль, а також речі потерпілих, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Крім цього, зважаючи на те, що слідчим об`єктивно підтверджено необхідність у застосуванні заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном, адже їх незастосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, слідчий суддя вважає за доцільне заборонити відчуження, розпорядження та/або користування вантажний автомобіль «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2025 року випуску, тип MNTGS33.400-01БП, номер шасі НОМЕР_4 , будь-яким особам у будь-який спосіб, окрім здійснення слідчих процесуальних дій, спрямованих на досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері Східного регіон, ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження № 0001700, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 415 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном на вилучене 22 січня 2026 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно, а саме:

- вантажний автомобіль «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2025 року випуску, тип MNTGS33.400-01БП, номер шасі НОМЕР_4 ), що належить військовій частині НОМЕР_2 Управління 1 корпусу НГУ «Азов», відповідно до технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_5 ;

- взуття потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запаковані в сейф-пакет QYH147705.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, може бути оскарження в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1