Справа № 473/1208/25
Номер провадження1-кп/473/214/2025
В И Р О К

іменем України

"24" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадженні № 0000066 від 20.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ілля Красноокнянського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий (відбуваючий покарання) за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений 10.10.2018 вироком Любашівського районного суду Одеської області за ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.10.2018 ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.10.2019. Під час тримання у державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 19.11.2019 відбуває покарання у державній установі «Вознесенська виправна колонія (№ 72)». За період відбування покарання характеризується негативно. Має 40 стягнень, заохочень не має.

засуджений розглядався на комісії відповідно до статті 82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку статті 82 КК України, засуджений 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Загалом, за весь період відбування покарання має 49 стягнень, заохочень не має, участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не вбачає в цьому необхідність. Спілкується з засудженими, зокрема, негативної спрямованості. У відділенні веде пасивний, пристосовницький спосіб життя.

Незважаючи на застосування заходів дисциплінарного впливу, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та продовжив порушувати режим утримання в даній установі.

20.01.2025 о 06:49, засуджений ОСОБА_3 , відбуваючи покарання у приміщенні камери №2 ДІЗО/ПКТ, будучи черговим згідно графіка чергувань, відкрито, в категоричній формі, в присутності представників адміністрації установи виконання покарань, а саме: начальника установи ОСОБА_5 , чергового помічника начальника установи ОСОБА_6 , заступника начальника установи з СВПР ОСОБА_7 , першого заступника начальника установи - заступника начальника установи з нагляду і безпеки охорони та оперативної роботи ОСОБА_8 , начальника відділу нагляду і безпеки ОСОБА_9 , виконуючого обов`язки начальника оперативного відділу ОСОБА_10 , відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи, а саме: приступити до прибирання в приміщенні камери №2 ДІЗО/ПКТ, в якій він утримується, чим порушив вимоги ст.9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч.3 ст.107 КВК України, п.4 ч.2 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі - Правила), згідно якого засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, а також п.2 ч.2 розділу II Правил, згідно якого засуджені зобов`язані утримувати в чистоті і порядку приміщення установи виконання покарань.

При цьому, засуджений забезпечений необхідним робочим інвентарем, пройшов інструктаж з техніки безпеки та за станом здоров`я міг залучатися до прибирання у приміщенні камери № 2 ДІЗО/ПКТ.

В подальшому, засудженому ОСОБА_3 повторно, в усній формі, роз`яснено його права та обов`язки, доведено вимоги режиму відбування покарань, які передбачені ст. 9 КВК України, ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 4 ч. 2 розділу II Правил, п. 2 ч. 2 розділу 2 Правил, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, після чого засудженому повторно запропоновано приступити до прибирання в приміщенні камери № 2 ДІЗО /ПКТ. Однак, засуджений ОСОБА_3 відкрито в категорійні формі, в присутності вищезазначених працівників установи відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України визнав повністю. Пояснив суду, що відбував покарання у ДІЗО, був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від прибирання, але відмовився від прибирання по особистим причинам. Щиро кається, засуджує свою протиправну поведінку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

- протокол огляду відеозапису від 22.01.2025 та відеозапис до нього відповідно до якого зафіксовані виявленні відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 : о 06:49, засуджений ОСОБА_3 , відбуваючи покарання у приміщенні камери № 2 ДІЗО/ПКТ, будучи черговим згідно графіка чергувань, відкрито, в категоричній формі, в присутності представників адміністрації установи виконання покарань, відмовився приступити до прибирання в приміщенні камери №2 ДІЗО/ПКТ, в якій він утримується.

В подальшому, засудженому ОСОБА_3 повторно, в усній формі, роз`яснено його права та обов`язки, доведено вимоги режиму відбування покарань, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.391 КК України, після чого засудженому повторно запропоновано приступити до прибирання в приміщенні камери № 2 ДІЗО /ПКТ. Однак, засуджений ОСОБА_3 відкрито в категорійні формі, в присутності вищезазначених працівників установи відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи (т.1, а.п.28-31);

- Речовим доказом (т.1, а.п.32);

- Графіком чергування у камері ДІЗО № 2 на січень 2025, відповідно до якого ОСОБА_3 був черговим (т.1, а.п.41);

- Довідкою про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_3 , відповідно до якого останній має за весь період відбування покарання 49 стягнень, заохочень не має (т.1, а.п.42).

Крім того, судом досліджено копії наказів від 06.09.2017 № 96/ос-17, від 27.09.2018 №114/ос-18, від 06.03.2024 №23/ос-24, від 10.08.2020 №142/ос-20, відповідно до яких черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_6 , заступник начальника установи з СВПР ОСОБА_7 , перший заступник начальника установи - заступник начальника установи з нагляду і безпеки охорони та оперативної роботи ОСОБА_8 , начальник відділу нагляду і безпеки ОСОБА_9 , виконуючий обов`язки начальника оперативного відділу ОСОБА_10 , є представниками адміністрації установи, законі вимоги яких засуджений ОСОБА_3 мав виконувати (т.1, а.п.36-40).

Разом з тим, в судовому засіданні досліджено ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_3 переведено до приміщення камерного типу строком на 1 місяць, тобто особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) (т.1, а.п.52-53)

Судом також досліджено довідку по особовій справі засудженого, відповідно до якої початок строку відбування покарання -- 24.10.2019, кінець строку: 24.10.2026 (т.1, а.п.62)

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.391 КК України, а саме: злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Мотиви призначення покарання:

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ч.1,2 ст. 65 КК України, де зазначено, що:

1. Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи вищевикладене, беручи до уваги зміст ст.50 КК України, яка наголошує на тому, що 1. покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. 2. покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким кримінальним правопорушенням проти правосуддя. Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває (т.1,а.п.54, 56-57) за місцем відбування покарання характеризується негативно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Покарання за дії передбачені ст.391 КК України передбачається у виді позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ст.63 КК України:

1. Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

2. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, на думку суду, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за ст. 391 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.10.2018, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна (т.1, а.п.47-50).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речового доказу вирішити відповідно до ст. 100 КПК України (т.1, а.п. 32).

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.10.2018 року та остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування основного покарання з 24 жовтня 2025 року, зарахувавши в строк відбування основного покарання строк тримання його під вартою в установі попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 - VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Речовий доказ: оптичний компакт диск «Verbatim», типу DVD-R 4.7 GB -- залишити у матеріалах даного кримінального провадження (т.1, а.п. 32).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1