Провадження № 1-кс/201/4776/2025
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду клопотання ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ) про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000327 від 05 березня 2025 року,

встановив:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зняти заборону у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії з нерухомим майном, а також внесення до державного реєстру.

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що державний реєстратор зупинив реєстраційні дії за заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно у зв`язку з наявністю обтяження на майно, у зв`язку з цим просить зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав заяву у якій просив скаргу розглянути без його участі.

Представник Відділу поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області) в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відсутність у судовому засіданні слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, відповідно до ч. 3ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Вивчивши доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Постановою про закриття провадження від 29 липня 2025 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 05 березня 2025 року, закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 184 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постанова про закриття кримінального провадження не оскаржувалась та є чинною.

Частиною 1 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами 3, 4 ст. 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Однак у ст. 174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою слідчого на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас, за положеннями частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою в КПК України встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Саме із таких настанов виходила Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування приписів ч. 4 ст. 132 КПК України у постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22.

Ураховуючи наведене вище слідчий суддя зазначає, що постановою слідчого від 29 липня 2025 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 05 березня 2025 року, закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 184 КК України, тож, з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10.03.2025 року у справі № 201/2773/25, якою накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене, процесуальні підстави для постановлення слідчим суддею ухвали про скасування арешту майна відсутні, а тому в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року у справі № 201/11910/25 вирішувалось клопотання заявника з аналогічними вимогами, яке було залишене без задоволенні з тих же підстав, що наведені в цій ухвалі.

Керуючись ст. 117, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000327 від 05 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційного скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1