ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Кам`янського від 21 листопада 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у провадженні про умовно-дострокове звільнення від покарання відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8

засудженої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янського від 21 листопада 2025 року задоволено подання Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 та звільнено останню умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2015 року, на 1 рік 06 місяців 13 днів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що подання є законним та обґрунтованим, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що засуджена відбула 3/4 частини призначеного їй покарання, має 10 заохочень, стягнення погашені в установленому законом порядку, працює, має високий КТУ 1,8 1,9, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» про звільнення засудженої від відбування покарання умовно-достроково.

На думку прокурора, висновки суду ґрунтуються на матеріалах, долучених до подання та які не відображають достовірні дані щодо особи засудженої, а також на висновках комісії установи, які складені без урахування всієї поведінки ОСОБА_7 . Судом враховано, що засуджена має 10 заохочень, однак залишено поза увагою, що за час відбування покарання вона отримала 15 стягнень. Крім того, прокурор звертав увагу суду на те, що установою виконання покарань приховано від суду факт того, що засуджена в березні 2025 року допустила порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що своїми діями порушила заборони, визначені у ст. 107 КВК України і р. 2 п. 3, п. 4 ПВР, що засудженим забороняється самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію приміщення або визначене місце роботи, а також перебувати без дозволу адміністрації установи виконання покарань. Представник установи в судовому засіданні підтвердила факт ненадання даної інформації комісії, яка розглядала питання щодо доцільності направлення подання про умовно-дострокове звільнення засудженої до суду.

Крім того, в довідці про заохочення та стягнення зазначена невірна інформація в частині заохочення за сумлінну поведінку, так як таке заохочення мало місце тільки 21.08.2025 і також приймалося комісією без врахування порушення з боку засудженої, яке мало місце в березні 2025 року. На думку прокурора, засуджена продовжує порушувати порядок відбування покарання, що свідчить про відсутність в її діях сумлінної поведінки, яка є обов`язковою умовою для застосування ст. 81 КК.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник вказує про відсутність підстав для її задоволення, оскільки суд першої інстанції належним чином дослідив дані про особу засудженої та всі обставини в сукупності, тому просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу прокурора та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженої від подальшого відбування покарання.

Засуджена та захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали рішення суду законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Зі змісту частини другої статті 50 КК слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими, а зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не були виконані належним чином.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджена відбула 3/4 строку покарання, має 10 заохочень, стягнення погашені в установленому законом порядку, працює, має високий коефіцієнт трудової участі, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, тому суд дійшов висновку щодо готовності засудженої до самокерованої правослухняної поведінки.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись в повній мірі, з огляду на наступне.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом вимог закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що засуджений сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За матеріалами справи ОСОБА_7 засуджена вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.12.2015 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією 1/2 частини належного їй майна. Початок строку відбуття покарання 28.04.2015, кінець строку 04.06.2027, отже засуджена відбула 3/4 частини покарання, при цьому не відбута частина покарання станом на день розгляду подання становить 1 рік 6 місяців 13 днів.

З 04.05.2015 по 03.04.2016 засуджена перебувала в ДУ Миколаївський слідчий ізолятор, де характеризувалась негативно, заохочень не мала, отримала 2 стягнення у виді догани, які погашені в установленому порядку.

З 04.04.2016 по 21.09.2019 засуджена відбувала покарання в ДУ Чорноморська виправна колонія (№74), де за час відбування покарання характеризувалась негативно, порушувала норми, які визначають порядок і умови відбування покарання, за що 14 разів притягалася до дисциплінарної відповідальності, отримавши 14 стягнень, а саме 12.10.2016 у виді попередження; 05.04.2017, 19.04.2017, 10.05.2017, 26.05.2017 - у виді догани; 31.05.2017 у виді суворої догани, 30.08.2017 у виді догани, 28.03.2018 у виді попередження; 02.05.2018, 12.06.2018, 09.10.2019 - у виді догани; 30.06.2020 у виді суворої догани; 01.07.2020 у виді поміщення до ДІЗО на 10 діб; 15.07.2020 у виді догани, які погашені в установленому порядку, при цьому заохочень не мала.

З 22.09.2019 по 15.08.2020 засуджена перебувала на лікуванні в ДУ УВП №19 м. Львів, зауважень від медичного персоналу установи щодо її ставлення до лікування не надходило, стягнень та заохочень не мала.

З 16.08.2020 по теперішній час засуджена відбуває покарання в ДУ Кам`янська виправна колонія (№34), де працевлаштована у виробничих майстернях установи підсобним робітником першого тарифного розрядку, має високий коефіцієнт трудової участі - 1,9, зауважень з боку майстерського складу не надходило. Норм, що визначають порядок і умови відбування покарання в установі дотримується свідомо, стягнень не має. Соціально-корисну ініціативу в житті відділення проявляє, приймає участь у підготовці до проведення заходів, що проходять в установі, є головою Фізкультурно-спортивної секції, активно залучається до робіт з благоустрою установи. Засуджена має 10 заохочень у виді подяки: 14.04.2022, 02.12.2022, 15.06.2023, 12.10.2023, 15.02.2024, 17.05.2024, 22.08.2024, 28.11.2024, 22.05.2025, 21.08.2025.

Також під час апеляційного розгляду від установи надійшли відомості про отримання засудженою 21.11.2025 заохочення у виді подяки за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці.

Водночас, як слушно зазначає прокурор в апеляційній скарзі, у березні 2025 року ОСОБА_7 допустила порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що своїми діями засуджена порушила заборони, визначені у ст. 107 КВК України р. 2 п.п. 3,4 ПВР, відповідно до яких засудженим забороняється самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи, а також перебувати без дозволу адміністрації установи виконання покарань, про що винесено постанову про проведення профілактичної бесіди із засудженою від 14.03.2025.

Вказані обставини підтверджують, що поведінка засудженої не була сумлінною протягом всього строку відбування покарання, про що свідчать наявність систематичних стягнень, застосованих до неї, які хоча і погашені в установленому порядку, при цьому жодних заохочень остання не мала за період від початку строку відбування покарання (28.04.2015) до 2022 року. Надалі позитивні зміни в поведінці засудженої, зокрема отримання нею 11 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, позитивна характеристика установи, свідчать, що остання тільки стала на шлях виправлення і поки що не довела його.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, а не за окремий період і погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що загалом позитивні зміни у поведінці засудженої мають місце, однак за вказаних вище обставин, суд дійшов необґрунтованого висновку, що такі зміни свідчать, що ОСОБА_7 довела своє виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є належними, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні подання установи.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Кам`янського від 21 листопада 2025 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4