Справа № 192/2541/25
Провадження № 1-кп/192/217/25
В И Р О К

Іменем України

"17" листопада 2025 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000507, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2025 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має повну вищу освіту, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовозобов`язаний, громадянин України, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2025 року приблизно о 13 годині 39 хвилин ОСОБА_3 рухаючись на належному йому транспортному засобі - автомобілі марки «MITSUBISHI CARISMA» , номерний знак НОМЕР_1 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Микільське, вул. Центральна, поблизу буд. 4, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області (далі - СРПП) у складі поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_5 та інспектора старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , які є службовими особами за ознакою представники влади та здійснювали патрулювання закріпленої території - Солонянської об`єднаної територіальної громади, в тому числі в с. Микільське.

Під час перевірки документів ОСОБА_3 у поліцейського СРПП ОСОБА_5 виникли сумніви щодо можливого перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп?яніння, у зв?язку з чим він запропонував останньому добровільно пройти медичний огляд на стан наркотичного сп?яніння, на що ОСОБА_3 , відмовився.

При цьому, перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Микільське, вул. Центральна, поблизу буд. 4, цього ж дня приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , усвідомлюючи настання можливих негативних правових наслідків у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на обіцянку надання неправомірної вигоди службовій особі, керуючись корисливим мотивом, з метою не притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп?яніння, пообіцяв службовим особам, а саме поліцейському СРПП ОСОБА_5 та інспектору СРПП ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 15 000 гривень.

На зазначену обіцянку працівники поліції відмовилися та викликали слідчо-оперативну групу.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 369 КК України, як обіцянка службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто обіцяє будь-якої дії з використанням службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та надав показання, згідно яких він спокусився легким заробітком та після того, як викурив одну папіроску з коноплею сів з кермо, щоб відвезти сусідку до магазину. Після повернення з магазину його зупинили працівники поліції та під час спілкування з ним запідозрили, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Запропонували пройти йому огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння, на що він відмовився та запропонував їм загалом 15 000 гривень за не складання відносно нього адміністративного матеріалу, з яких 5 000 гривень пропонував надати одразу, а 10 000 гривень частинами. В суді жалкував про вчинене.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений не оспорюють всі інші обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття. Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставин, які пом`якшують покарання вказано щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання не зазначені.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки обвинувачений щиро визнав сою вину, обіцяв змінити свою поведінку в майбутньому та зробив для себе належні висновки.

Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, перебуває в реєстрі наркологічних хворих та не перебуває в реєстрі психіатрично-хворих, за місцем проживання характеризується посередньо, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання в межах санкції та ч. 1 ст. 369 КК України у виді мінімального штрафу, оскільки обвинувачений щиро каявся.

Тому, призначення більш суворого виду покарання у вигляді обмеження волі або позбавлення волі є недоцільним з огляду на обставини вчиненого нетяжкого злочину та даних про особу обвинуваченого.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 22 вересня 2025 року, інформаційний диск DVD-R диск з відеозаписом визнаний речовим доказом. Суд вважає, що такий доказ слід залишити на зберігання в матеріалах провадження, які перебувають у прокурора.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 369 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Речовий доказ - інформаційний диск DVD-R диск з відеозаписом залишити на зберігання в матеріалах провадження, які перебувають у прокурора.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1