Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/159/25
Єдиний унікальний №733/2237/25
Вирок

Іменем України

08 грудня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня кримінальне провадження, внесене 16.10.2025 року до ЄРДР за №0000189 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.246 КК України

В С Т А Н О В И В :

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Статтею 16 Конституції України визначено зокрема, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкода.

Положеннями ст. 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ними збитки.

Згідно ч. 3 ст. 1 Лісового Кодексу України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 7 Лісового Кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Згідно статті 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище у сфері зміни клімату, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною.

Відповідно до статті 39 Лісового кодексу України та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок», ліси України за екологічним і соціально-економічним значенням залежно від основних виконуваних ними функцій поділяються на: ліси природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення виконують особливі природоохоронні, естетичні, наукові функції тощо); рекреаційно-оздоровчі ліси (виконують переважно рекреаційні, санітарні, гігієнічні та оздоровчі функції); захисні ліси (виконують переважно водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції); експлуатаційні ліси.

Згідно пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок» до лісів природоохоронного, наукового, історико-культурного визначення відносяться лісові ділянки, що виконують природоохоронну, естетичну функцію, є об`єктами науково-дослідних робіт на довгочасну перспективу, сприяють забезпеченню охорони унікальних та інших особливо цінних природних комплексів та історико-культурних об`єктів, зокрема, розташовані в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Згідно п. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, згідно якого лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів.

Пунктом 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, передбачено, що лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагенства на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки.

Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що лісовий квиток видається власником лісів або постійним лісокористувачем.

Відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України», природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального

екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

Згідно статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

Згідно статті 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Статтею 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Ічнянський національний природний парк, створений відповідно до Указу Президента України від 21.04.2004 № 464 «Про створення Ічнянського національного природного парку», є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

08 жовтня 2025 року близько 14 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території ділянки лісу у кварталі 4 (зона регульованої рекреації) Будянсько-Сезьківського ПНДВ Ічнянського національного природного парку по вулиці Лісовій в с.Буди Ічнянської об`єднаної територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області, що розташована на території природно заповідного фонду та входить до складу Ічнянського національного природного парку, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою здійснення незаконної порубки лісу, всупереч вимогам ст. 69 Лісового Кодексу України, ст. ст. 9, 28 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. п. 2, 3, 8 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, згідно, яких використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком (ордером), не маючи лісорубного квитка (ордера) на здійснення лісорубних робіт, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, за допомогою бензопили марки «Vitals», модель «BKZ 5532 s18» самовільно спиляв шляхом відокремлення стовбура від кореня одне дерево виду «клен американський» з діаметром пня 25 на 18 см, чим згідно висновку експерта судової інженерно екологічної експертизи № СЕ-19/125-25/14728-ФХЕД від 29.10.2025 заподіяв екологічну шкоду навколишньому природньому середовищу (державі) в розмірі 23497 грн. 60 коп.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і дав показання щодо обставин скоєного ним кримінального правопорушення так, як це викладено вище. У скоєному щиро кається.

Представник потерпілого Ічнянської міської ради в судове засідання не з`явився. Згідно наданої в суд заяви просить кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 розглядати без їхньої участі, на задоволенні позову наполягає.

Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують його особу, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у незаконній порубці дерев, вчиненій на території природно-заповідного фонду і кваліфікує його дії за ч. 3 ст.246 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання, суд ураховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців немає, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за допомогою не звертався.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченим слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 246 КК України, у виді обмеження волі, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

З досудової доповіді, складеної Прилуцьким РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області від 08.12.2025, слідує, що до обвинуваченого ОСОБА_4 , застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати в умовах ізоляції, а тому враховуючи середню ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, середній рівень імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість вправлення особи без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу обвинуваченого , суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому відповідно до ст.75 КК України звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених до п.п. 1, 2 ч.1; п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Ічнянської міської ради заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь Ічнянської міської ради Чернігівської області матеріальні збитки, завдані внаслідок незаконної порубки в розмірі 23 497,60 грн., завданої кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Суд вважає позовні вимоги прокурора Прилуцького окружної прокуратури Чернігівської області,в інтересах держави в особі Ічнянської міської ради обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого, відповідно до положень ст.122 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого суді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29.10.2025 року на майно, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 96-1, ст. 96-2, ч. 3 ст. 349, ст.ст.368, 371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 3 (трьох) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з

випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення й виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого суді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29.10.2025 року на майно скасувати.

Цивільний позов Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області, в інтересах держави в особі Ічнянської міської ради задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП- НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Ічнянської міської ради матеріальні збитки, завдані навколишньому природному середовищу в розмірі 23 497 (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто сім) грн., 60 коп., номер рахунку UА0025669, код отримувача 37972475, отримувач ГУ ДКСУ у Чернігівській обл/ТГ Ічня/24062100, банк отримувача - Казначейство України).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз 4902 (чотири тисячі дев`ятсот дві) грн.70 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, бензопилу чорно-червоного кольору з надписом на корпусі «Vitals», модель «BKZ 5532 s18» в комплектному стані ,яка знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів відділення поліції №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, конфіскувати у власність держави .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1