Справа № 632/72/26
провадження № 1-кс/632/31/26
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2026 р. м. Златопіль

Слідчий суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 20.01.2026 винесену слідчим слідчого відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000303 від 14.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Златопільського міськрайонного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 20.01.2026 винесену слідчим слідчого відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000303 від 14.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зі змісту вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_3 звертався до слідчого відділення поліції № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області з заявою про крадіжку грошових коштів, які за життя належали батькові заявника ОСОБА_5 , кошти були розміщені на його банківських рахунках, оскільки при спілкуванні за життя з батьком, останній повідомляв, що на його банківських рахунках розміщенні грошові кошти в сумі близько 900 000,00 грн.

14.10.2025 слідчим відділенням поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, на підставі заявиОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000303 внесено відомості за ознаками кримінального правовопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 20.01.2026, відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000303 від 14.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Скаржник вважає, що в задоволенні його заяви відмовлено безпідставно.

У судове засідання скаржник та слідчий не з`явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином у порядку ч.1 ст.135 КПК України. Учасники по справі надали заяви про слухання справи за їх відсутністю, скаржник підтримує заявлені у скарзі вимоги, слідча заперечує проти їх задоволення.

Крім того, слідча слідчого відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 29.01.2026 надала заяву-заперечення на скаргу ОСОБА_3 , в якій зазначила, що нею проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000303 від 14.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

17.01.2026 до слідчого відділення ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій за підписом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому йшлося про повідомлення останнього про рух коштів по платіжних картках та проведених операцій по банківських рахунках його батька ОСОБА_5 , та визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

За результатами розгляду вказаного клопотання 20.01.2026 ОСОБА_3 було направлено вмотивовану постанову про відмову у клопотанні, у зв`язку з тим, що відомості які містяться в матеріалах досудового розслідування - це службова інформація обмеженого поширення, що стосується виявлення та розкриття злочинів, яку заборонено розголошувати без дозволу слідчого або прокурора, щоб не нашкодити розслідуванню, забезпечити ефективність оперативно-розшукових дій, а також захистити права учасників процесу та свідків. Передчасне і неконтрольоване розголошення даних досудового розслідування може не тільки негативно вплинути на хід досудового розслідування, завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення, а й інтересам потерпілого, підозрюваного й інших учасників кримінального провадження.

При цьому положеннями статті 221 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний надати для ознайомлення матеріали досудового розслідування до його завершення за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за виключенням матеріалів, ознайомлення з яким на даній стадії кримінального провадження можуть зашкодити досудовому розслідуванню.

Наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні. Процесуальний статус особи у кримінальному провадженні це її правовий стан, що визначається Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), який надає різні ролі та права, такі як підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, свідок, цивільний позивач, захисник, або інші учасники, що регулюють їхні права та обов`язки під час розслідування та судового розгляду, гарантуючи участь у процесі та захист прав.

Таким чином немає підстав для ознайомлення останнього з матеріалами кримінального провадження до завершення досудового розслідування.

Щодо питання визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, то з даного приводу також останньому було відмовлено з наступних підстав.

Згідно положень ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної частині 1 статті 55 КПК України (моральна, фізична або майнова шкода), слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, в ході досудового розслідування не встановлений факт незаконного заволодіння грошовими коштами заявника. Оскільки інформацією наданою заявником про відкриту спадкову справу (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі), не встановлено, що саме він є спадкоємцем, хто окрім нього є спадкоємцями, чи ступив останній у спадщину та який відсоток спадщини він має. Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо набуття ОСОБА_3 прав та обов`язків свого після померлого ОСОБА_5 . Крім того, хочу заначити, що заявник не надав жодних підтверджуючих документів щодо наявності нібито викраденого майна. Також, в матеріалах відсутні підтверджуючі документи щодо родинного зв`язку між ОСОБА_3 та загиблим ОСОБА_5 .

При цьому, в ході досудового розслідування достовірно встановлено, що особа, яка розпорядилася грошовими коштами з банківських карток загиблого ОСОБА_5 є його родичкою першого ступеня спорідненості та відповідно до чинних положень цивільного законодавства України має право на спадкування майна загиблого. Сума грошових коштів, якою розпорядилася вказана особа не відповідає сумі, яку зазначив ОСОБА_3 у своїй заяві про нібито вчинення відносно нього кримінального правопорушення. При цьому особою, яка розпорядилася грошовими коштами достовірно, із наданням письмових доказів підтверджено всі операції, які виконувалися з грошовими коштами, доведено наявність безперешкодного доступу до банківських рахунків загиблого ОСОБА_5 , що в своїй сукупності свідчить про те, що загиблий за життя довіряв вказаній особі своє майно та право розпорядитися ним.

Також свідчення особи підтверджено отриманими з банківської установи даними про рух грошових коштів.

Враховуючи вказані обставини, немає підстав вважати, що ОСОБА_3 дійсно було завдано одного з видів шкоди, зазначених в ч. 1 ст. 55 КПК України та відповідно підстав визнавати останнього потерпілим у кримінальному провадженні. При цьому майновий спір між ним та особою, яка розпорядилася грошовими коштами загиблого ОСОБА_5 підпадає під ознаки цивільно - правових відносин в розрізі взаємовідносин спадкоємців та підлягають вирішенню не в рамках кримінального провадження, а в порядку цивільно - правового судочинства.

У зв`язку з вище викладеним, просить розглянути скаргу ОСОБА_3 та результатами її розгляду відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

Враховуючи неявку учасників провадження, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши скаргу разом з доданими до неї матеріалами, слідчий суддя вважає, що в задоволенні вказаної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим є рішенням, яке підлягає оскарженню відповідно до положень п.5 ч. 1 ст. 303 КПК України. Правом оскарження вказаного рішення наділена безпосередньо особа, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду вказаної категорії скарг.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

Прокурором, слідчим, дізнавачем мають бути наведені підстави, визначені ч.3 ст. 55 КПК, які виключають визнання особи потерпілою, та мотиви прийняття такого рішення, містити правове обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілими.

Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування не встановлений факт незаконного заволодіння грошовими коштами заявника та матеріали кримінального провадження не містять відомості про набуття ОСОБА_3 прав та обов`язків після померлого ОСОБА_5 .

Крім того, заявником не надано жодних підтверджуючих документів, щодо наявності нібито викраденого майна.

При цьому, в ході досудового розслідування достовірно встановлено, що особа, яка розпорядилася грошовими коштами з банківських карток загиблого ОСОБА_5 є його родичкою першого ступеня спорідненості та відповідно до чинних положень цивільного законодавства України має право на спадкування майна загиблого. Сума грошових коштів, якою розпорядилася вказана особа не відповідає сумі, яку зазначив ОСОБА_3 у своїй заяві про нібито вчинення відносно нього кримінального правопорушення. При цьому особою, яка розпорядилася грошовими коштами достовірно, із наданням письмових доказів підтверджено всі операції, які виконувалися з грошовими коштами, доведено наявність безперешкодного доступу до банківських рахунків загиблого ОСОБА_5 , що в своїй сукупності свідчить про те, що загиблий за життя довіряв вказаній особі своє майно та право розпорядитися ним.

Також свідчення особи підтверджено отриманими з банківської установи даними про рух грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник обґрунтовує свої вимоги посиланням на можливе незаконне заволодіння грошовими коштами померлої особи та відкриття спадкової справи, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №81734965.

Водночас, надані заявником документи не підтверджують, що:

-заявник є власником спадкового майна померлого;

-він прийняв спадщину у встановленому законом порядку;

-він є єдиним спадкоємцем або визначено коло інших спадкоємців;

- встановлено обсяг спадкової маси та частку спадщини, яка могла б належати саме заявнику.

Таким чином, факт належності грошових коштів, щодо яких заявляється про їх незаконне заволодіння, безпосередньо заявнику документально не підтверджений.

Сам по собі факт відкриття спадкової справи або подання заяви про її відкриття не свідчить про набуття особою майнових прав, а отже не підтверджує наявність у заявника майнової шкоди на момент розгляду скарги.

За таких обставин слідчий суддя погоджується з висновком слідчого та вважає, що на цьому етапі досудового розслідування відсутні достатні дані, які б свідчили про заподіяння заявнику майнової шкоди в розумінні ст. 55 КПК України.

Доводи скарги зводяться до припущень, щодо можливого порушення майнових прав заявника у майбутньому, однак кримінальний процесуальний закон не передбачає визнання особи потерпілою на підставі ймовірної або гіпотетичної шкоди.

Слідчий суддя також враховує, що у разі встановлення в подальшому факту прийняття заявником спадщини, визначення кола спадкоємців та підтвердження завдання саме йому майнової шкоди, заявник не позбавлений права повторно звернутися до органу досудового розслідування з відповідною заявою про визнання його потерпілим.

Дослідивши матеріали скарги та доводи учасників, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови слідчого від 20.01.2026 про відмову у визнанні потерпілим, яка є вмотивованою, за формою і змістом відповідає вимогам частини 5 статті 55 та статті 110 КПК, а тому належи ть відмовити в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 20.01.2026 винесену слідчим слідчого відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000303 від 14.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1