Справа № 646/8418/25
№ провадження 1-в/646/346/2025
УХВАЛА

07 жовтня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засудженого вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.04.2015 за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 187, п.п.6,9,12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 14 років з конфіскацією всього належного йому майна,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшло подання начальника державної установи «Диканівська виправна колонії (№12)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що останній, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів своє виправлення.

У судовому засіданні представник Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» підтримав подання, просив його задовольнити.

Засуджений та його захисник також підтримали та просили задовольнити подання Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» про його умовно-дострокове звільнення, засуджений виразив свою готовність нести військову службу та захищати Батьківщину.

Прокурор у судовому засіданні вважав подання Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника державної установи «Диканівська виправна колонія №12», засудженого, а також його захисника, дослідивши матеріали подання, у тому числі матеріали особової справи засудженого, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 3 частини третьої статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 засуджений вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.04.2015 за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 187, п.п.6,9,12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_3 знаходиться в місцях позбавлення волі з 04.06.2014.

В періоди з 04.06.2014 року по 19.09.2015 рік перебував в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор» до праці не залучався, вимоги режиму тримання порушував 1 раз, адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався посередньо.

В періоди з 19.09.2015 по 05.10.2015 перебував в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався посередньо.

З 05.10.2015 та по теперішній час відбував покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де вимоги режиму тримання порушував 5 разів. Адміністрацією установи заохочувався 28 разів. Характеризується позитивно.

Працевлаштований на слюсарній дільниці цеху №l слюсарем з механоскладальних робіт з відрядною оплатою праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи відноситься дбайливо, здійснює за ними належний догляд. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Згідно висновків комісії ДУ «Диканівська виправна колонія №12»:

- від 12.03.2020 у застосуванні до ОСОБА_3 ст. 101 КВК України відмовлено, у зв`язку з поданням останнім заяви, в якій просить не застосовувати до нього пільги по ст. 101 КВК України у зв`язку з небажанням втрачати робочу спеціальність;

- від 20.07.2022 у застосуванні до ОСОБА_3 ст.82 КК України відмовлено;

- від 13.09.2023 у застосуванні до ОСОБА_3 ст.81 КК України відмовлено як особі, яка своєю поведінкою та ставлення до праці не довела свого виправлення.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений наразі відбуває покарання за вчинення ряду особливо тяжких злочинів, нетривалий період зміни його поведінки на кращу, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 . Процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а цілі покарання в даному випадку не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

Що стосується наявності у ОСОБА_3 позитивної характеристики, двадцяти восьми заохочень, залучення засудженого до праці, то з урахуванням вищевикладеного, само по собі не може бути підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Не є підставою для умовно-дострокового звільнення і те, що засуджений не порушує режим тримання, оскільки добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком.

Щодо добровільної сплати судових витрат за вироком суду, то це також не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення останнього, оскільки має враховуватись у сукупності з іншими обставинами.

Щодо доводів засудженого про його намір нести військовий обов`язок, то суд зазначає, що засудженим та його захисником не надано суду жодних доказів, які підтверджують такий факт.

За таких обставин у задоволенні подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.537,539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_3 у той же строк з дня отримання ним копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1