Номер провадження: 11-сс/813/2115/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.09.2025, якою було залишено без задоволення скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених посадових осіб другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було залишено без задоволення скаргу представника Міністерства юстиції України (надалі МЮ України) ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених посадових осіб другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою від 30.07.2025 про вчинення кримінальних правопорушень.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що подана заява не містить об`єктивних обставин, які б свідчили про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, натомість, викладені в заяві посилання щодо вчинення правопорушення є загальними, не містять конкретних фактів, не уточнені, у зв`язку із чим викликають обґрунтовані сумніви, при цьому, порушення, констатовані у рішенні ЄСПЛ у справі «Гошовський та інші проти України» допущені через існування недоліків у чинному законодавстві України системного характеру, які є основою виявленого ЄСПЛ порушення, не можуть бути підставою притягнення службових осіб органів державної влади, досудового розслідування, прокуратури та суду до кримінальної відповідальності, адже норми ст.ст. 23, 24, 25, 364, 365, 367 КК України передбачають встановлення у діях таких службових осіб вини у формі умислу або необережності різних видів.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник МЮ України ОСОБА_6 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ЄСПЛ виносить рішення проти держави, а не конкретних осіб, при цьому, встановлення конкретних службових осіб, які неналежно виконували свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що призвело до завдання збитків правам ОСОБА_8 та державним інтересам, є обов`язком компетентних органів, при цьому, заява МЮ України про вчинення кримінального правопорушення повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, зокрема, ст. 214 КПК України, не є анонімною, містить повідомлення про вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, до поданої заяви додано усі наявні докази на підтвердження викладених в ній обставин стосовно неналежного виконання посадовими особами органів судової влади своїх службових обов`язків, в результаті яких порушено права ОСОБА_8 та завдано збитків державному бюджету України в результаті виплати заявнику присудженого ЄСПЛ відшкодування;

- відмова слідчого судді в задоволенні скарги МЮ України побудована на власному сприйнятті висновків ЄСПЛ стосовно порушення міжнародних зобов`язань Україною, без врахування конкретних обставин, які досліджувались ЄСПЛ та висновків, зроблених у справі «Гошовський та інші проти України»; як слідчий суддя, так і слідчий здійснили поверхневий та абсолютно формальний аналіз заяви;

- поза увагою слідчого судді залишились положення спеціального законодавства, яким встановлений обов`язок МЮ України подати заяву до правоохоронних органів, зокрема, Порядком організації роботи щодо відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень ЄСПЛ, затвердженого наказом МЮ України №3280/5 від 08.11.2011, окрім того, вимогами Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» та постанови КМУ №784 від 31.05.2006 встановлено обов`язок МЮ України звернутись до суду із позовом про відшкодування збитків, завданих бюджету внаслідок виконання рішень ЄСПЛ, натомість, не встановлення винних осіб об`єктивно позбавляє МЮ України можливості звернутись із регресним позовом до винної особи.

Посилаючись на викладені обставини, представник МЮ України ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд скарги в суді 1-ої інстанції.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Від представника МЮ України ОСОБА_6 надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду без її участі, натомість, прокурор про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз вищевикладеного судового рішення дає підстави дійти висновку про те, що воно вимогам зазначеної вище норми кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступні обставини.

За приписами ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України представником МЮ України ОСОБА_7 до суду 1-ої інстанції (а.с. 1-5) вбачається, що представник оскаржує бездіяльність уповноважених посадових осіб другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою МЮ України від 30.07.2025 про вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, до поданої скарги представником було долучено копію заяви МЮ України від 30.07.2025 про вчинення кримінального правопорушення, в якій міністерство посилається на заподіяння невстановленими посадовими особами органів державної влади державному бюджету України збитків в розмірі 91 437, 57 грн. (еквівалент 2100 Євро) у зв`язку із виплатою заявнику ОСОБА_8 матеріального на морального відшкодування на виконання рішення ЄСПЛ у справі «Гошовський та інші проти України», заява №23902/23 (а.с. 21-22).

На переконання заявника, в діях невстановлених посадових осіб наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365 та 367 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частина 4 ст. 214 КПК України встановлює, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

В цьому контексті колегія суддів наголошує на правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18), відповідно до якої у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Окрім того, у постанові ККС у складі ВС по справі №556/450/18 зазначено, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відмінністю письмової заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

За приписами ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Водночас, на підставі аналізу відповіді ст. слідчого в ОВС другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_9 від 04.09.2025, наданої у відповідь на заяву МЮ України від 30.07.2025 про завдання державному бюджету збитків в результаті виконання рішення ЄСПЛ у справі «Гошовський та інші проти України», вбачається, що підставою для відмови у невнесенні відомостей до ЄРДР стало те, що із аналізу долучених заявником до своєї заяви документів встановлено, що порушення, констатовані у вказаному рішенні ЄСПЛ, допущені через існування недоліків у чинному законодавстві України системного характеру, які є основою виявленого ЄСПЛ порушення, зокрема, порушення принципу правової визначеності національного законодавства, що в цілому призвело до порушення принципу верховенства права, внаслідок чого не можуть бути підставою притягнення службових осіб органів державної влади, досудового розслідування, прокуратури та суду до кримінальної відповідальності, оскільки положення ст.ст. 23, 24, 25, 364, 365, 367 КК України передбачають встановлення у діях таких службових осіб вини у формі умислу або необережності різних видів (а.с. 23-27).

Окрім того, як на цьому слушно зауважує слідчий ДБР, склад кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України є матеріальним, тобто обов`язковим елементом їх об`єктивної сторони виступає завдання істотної шкоди або тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним и громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

В свою чергу, відповідно до п.п. 3, 4 примітки ст. 364 КК України, істотною шкодою в розумінні ст.ст. 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими, відповідно, є наслідки, які у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Станом на 2025 рік, тобто на момент нанесення державному бюджету відповідних збитків (виплати присудженого відшкодування), така істотна шкода складала 151 400 грн. та тяжкі наслідки 378 500 грн. відповідно.

Натомість, згідно із відомостями, зазначеними у заяві МЮ України про вчинення кримінального правопорушення, на виконання вищезазначеного рішення ЄСПЛ у справі «ТОВ «Гошовський та інші проти України» з державного бюджету України на особовий рахунок заявника ОСОБА_8 було перераховано 91 437, 57 грн. (еквівалент 2100 Євро).

З урахуванням викладених обставин, в даному випадку за обставин, викладених МЮ України в поданій до ДБР заяві, можна констатувати відсутність об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів, погоджуючись із висновком слідчого судді, доходить переконання про те, що в поданій МЮ України заяві не наведено переконливих обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень з боку невстановлених осіб державної влади, внаслідок чого підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника МЮ України та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 307, 309, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.09.2025, якою було відмовлено в задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених посадових осіб другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою від 30.07.2025 про вчинення кримінальних правопорушень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4