Справа № 202/8691/25
Провадження № 1-кс/202/6885/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 17.02.2025 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене 18.09.2025 під час проведення обшуку житла особи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Redmi», в корпусі чорного кольору; сім-картку оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 .

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що певні особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розподілених функцій та ролей, задля досягнення єдиного злочинного результату - незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів розповсюджують серед населення на території м. Дніпра Дніпропетровської області, тобто незаконно збувають психотропні речовини, за що отримують прибуток.

18.09.2025 у період часу з 21:55 год. по 22:25 год., на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра, справа № 202/8691/25, провадження № 1-кс/202/6527/2025 від 15.09.2025, було проведено обшук житла особи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Redmi», в корпусі чорного кольору; сім-картка оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 19.09.2025 року вище вказаний мобільний телефон та сім-картка визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000150.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вище зазначений мобільний телефон та сім-картка є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, використовувалися ОСОБА_4 для підтримки зв`язку (дзвінків, листування) з особами, що вчинили кримінальне правопорушення. Крім того, є вірогідність, що у мобільному телефоні та на сім-карті, збережено інформацію щодо: співучасників кримінальних правопорушень, у т.ч. осіб, яких органами досудового розслідування на теперішній час не встановлено, а тому, вказані мобільні телефони, сім-картка можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим у вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою подальшого звернення до суду з клопотанням про отримання дозволу про проведення тимчасового доступу.

Таким чином, вищевказані речі є речовим доказом, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту, обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом протиправних дій, та набуті кримінально протиправним шляхом, в зв`язку з чим прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення, вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, з матеріалів клопотання встановлено, що Слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 17.02.2025 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

Відповідно до протоколу обшуку від 18.09.2025, 18.09.2025 у період часу з 21:55 год. по 22:25 год., на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра, справа № 202/8691/25, провадження № 1-кс/202/6527/2025 від 15.09.2025, було проведено обшук житла особи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Redmi», в корпусі чорного кольору; сім-картка оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 . Постановою слідчого від 19.09.2025 року вище вказаний мобільний телефон та сім-картка визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000150.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що мобільний телефон «Redmi», в корпусі чорного кольору; сім-картку оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 , які визнано речовими доказами мають доказове значення у даному кримінальному провадженні і можуть бути використані як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, клопотання прокурора задоволенню.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 17.02.2025 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, на майно, вилучене 18.09.2025 під час проведення обшуку житла особи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Redmi», в корпусі чорного кольору; сім-картку оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 .

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1