Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/753/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 390/901/21 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, матеріали обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000097 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13.11.2025, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, прживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 17 год 34 хв 12.11.2025 до 17 год 34 хв 10.01.2026 та визначено заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень нуль копійок).

За участі учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженніКропивницького районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження №0000097 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його наявністю ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13.11.2025 задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, однак раніше також неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, 11.12.2024 звільнений з місць позбавлення волі, після чого в судові засідання не з`являвся, переховувався від суду, зник з місця проживання, чим перешкоджав розгляду справи у суді, яка перебуває у провадження суду з 2021 року, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити нові злочини та зникнути від суду, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить попередження ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали районного суду та скасувати її і постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді особистого зобов`язання.

Вказує, що при оголошені повного тексту узвали суду він присутній не був, а на момент подачі апеляційної скарги повний текст ухвали суду відсутній в державному реєстрі судових рішень, через що строк на апеляційне оскарження ухвали районного суду пропущений ним з поважних причин та підлягає поновленню.

Також, захисник зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у клопотанні про обрання строку тримання під вартою, прокурором не доведено. В ухвалі судом не враховано особу обвинуваченого, його майновий стан та міцність соціальних зв`язків.

Також, зазначає, що його підзахисний від суду він не уникав, про розшук взагалі не знав, а в судові засідання не з`являвся, оскільки з 2021 по 2024 рік відбував покарання у виді позбавлення волі та звільнився лише в листопаді 2024 року. Після звільнення з місць позбавлення волі його підзахисного направили до в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби. В подальшому, перебуваючи у лікарні, він не повернувся до військової частини. На даний цей час ОСОБА_6 хворіє на туберкульоз і запалення легень та потребує лікування поза межами слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника 6задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд клопотання слідчим суддею проведений у присутності захисника ОСОБА_7 , однак як зазначає апелянт копію повного тексту ухвали слідчого судді він так і не отримав і на момент подачі апеляційної скарги він був відсутній в державному реєстрі судових рішень.

З огляду на те, що відсутність повного тексту судового рішення тягне за собою необізнаність про обставини, які суд визнав установленими із посиланням на докази, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні такого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що означене унеможливлювало подачу апелянтом апеляційної скарги у строк визначений процесуальним законом, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений апелянтом з поважних причин, через що підлягає поновленню.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також, правильно враховано судом і обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суду стороною захисту не надано.

З урахуванням наведеного, а також існуванням на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та приймаючи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку тримання під вартою, тому скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів провадження клопотання прокурора розглянуто із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, повноважним судом повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, висновки суду викладені в ухвалі відповідають фактичним обставинам встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильно прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику-адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13.11.2025, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 -залишити без задоволення, а ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13.11.2025, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 17 год 34 хв 12.11.2025 до 17 год 34 хв 10.01.2026 та визначено заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень нуль копійок) - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2