Справа № 161/538/26
Провадження № 1-кп/161/560/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 січня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 05.01.2026 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луцька, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2025 близько 11.30 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, що за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, запропонував сержанту з матеріального забезпечення стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) Національної гвардії України військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залучений у кримінальному провадженні до конфіденційного співробітництва, неправомірну вигоду у розмірі 10 000 гривень, за сприяння у безперешкодному виході за межі території військової частини та подальшому залишенні її без дозволу командування, тим самим висловив пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі.

Після чого, 10 жовтня 2025 року близько 09 години 30 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_4 , перебуваючи у розташуванні вказаної військової частини, що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою самовільного залишення місця служби пункту тимчасової дислокації (військової частини НОМЕР_2 ), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків надав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірну вигоду у сумі 10 000 грн., за створення умов для безперешкодного залишення території військової частини та подальше ухилення від проходження військової служби, тим самим надав неправомірну вигоду службовій особі, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст.369 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно запропонував та надав неправомірну вигоду сержанту з матеріального забезпечення стрілецької роти (Національної гвардії України військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 за безперешкодне залишення території військової частини. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні такої неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до не тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, завдана шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи долю речових доказів у вигляді грошових коштів, суд вважає за необхідне застосувати ст. 96-1 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки вони безпосередньо були предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Питання про інші речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, частково покласти на обвинуваченого, з урахуванням того, що судово-технічна експертиза №СЕ-19/103-25/14459-ДД від 19.11.2025 року була призначена в межах к/п 0000120 від 07.10.2025, за ч.3 ст. 369 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 10 000 гривень, які були предметом кримінального правопорушення, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон марки «Samsung» у чохлі чорного кольору, імеі-1: НОМЕР_3 , імеі-2: НОМЕР_4 із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 та зарядним пристроєм повернути (залишити) за належністю законному володільцю ОСОБА_4 .

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.10.2025 на речі та предмети, скасувати частково, а саме з речей та предметів, які були безпосередньо вилучені у ОСОБА_4 .

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави частково судові витрати за проведення судово-технічної експертизи документів №СЕ-19/103-25/14459-ДД від 19.11.2025 року в сумі 1782 ( одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1