Справа № 203/7034/25
Провадження № 1-кс/0203/4321/2025
УХВАЛА

12 листопада 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 07.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367 від 18.09.2025 року,

встановив:

01.10.2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра в системі «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 07.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367 від 18.09.2025 року, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 ;

- зобов`язати слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, розглянути повторно заяву від 24.09.2025 року ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000367.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що він не отримував оскаржувану постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим. За твердженнями заявника, виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви (потерпілого) суперечить звичайній практиці національного законодавства та є неприйнятним. Оскільки таким чином, заявник позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування. Заявник, посилаючись на судову практику ВС, вказує, що для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 01.10.2025 року, судову справу №203/7034/25, провадження №1-кс/0203/4321/2025, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано судді канцелярією суду 06.10.2025 року.

Ухвалою суду від 06.10.2025 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000367.

У чергове судове засідання, призначене на 12.11.2025 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Заявник подав до суду письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності, підтримав вимоги скарги у повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилав.

Слідчий не виконав вимоги ухвали суду від 06.10.2025 року в частині надання матеріалів кримінального №0000367 для огляду у судовому засіданні.

Суд на підставі положень ст. ст. 107, 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними у скарзі матеріалами, з урахуванням матеріалів кримінального провадження, та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000367 від 18.09.2025 року.

24.09.2025 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до слідчого із заявою про залучення в якості потерпілого, в якій зазначила, зокрема, що внаслідок неправомірних дій службовими особами ВП №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області було завдано істотну шкоду охоронюваним законом правам заявника на проведення належного кримінального розслідування, що спричинило матеріальну шкоду та шкоду у вигляді моральних страждань. Розмір спричиненої моральної та матеріальної шкоди може бути доведений лише під час досудового розслідування, шляхом надання доказів з понесених фінансових витрат та призначення в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством експертиз з визначення завданих моральних страждань, та їх розміру. Тому адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просила слідчого:

- залучити ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000367 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в якості потерпілого;

- вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Постановою старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 07.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим було відмовлено повністю у задоволенні заяви ОСОБА_4 від 24.09.2025 року про визнання ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000367 від 18.09.2025 року, у зв`язку з відсутністю відповідних підстав.

За змістом вказаної постанови слідчий посилається на положення ст. 55 КПК України, та зазначив, що на даній стадії досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення заявнику ОСОБА_3 діями службових осіб ВП №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, та іншими службовими особами, при вищевказаних обставинах, будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, у тому числі матеріальної та фізичної. У зв`язку з цим, у слідчого були відсутні підстави для надання заявнику статусу потерпілого.

Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених обставин скарги, дає суду підстави для висновку про те, що оскаржувану постанову слідчого не можна вважати вмотивованою. Оскільки слідчий не мотивує викладені ним підстави відмови у визнанні заявника потерпілим, яких би слідчий дійшов, аналізуючи норми КПК України, матеріали кримінального провадження, проведені слідчі (процесуальні) дії. При цьому є безпідставними та недоведеними посилання слідчого в оскаржуваній постанові на те, що на даній стадії досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення заявнику ОСОБА_3 шкоди.

Також в оскаржуваній постанові слідчий не аналізує вимоги клопотання заявника та обставини кримінального провадження в їх сукупності, з урахуванням проведених ним слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій у кримінальному провадженні. Натомість слідчий посилається на положення ст. 55 КПК України та зазначає, що ним не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення заявнику шкоди. Водночас слідчий не вказує, що саме стало підставою для відмови у визнанні потерпілим заявника. При цьому, з огляду на положення ст. ст. 36, 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та вирішення питання про визнання заявника потерпілим належить до дискреційних повноважень слідчого, на що вказав і ВС у постанові від 01.12.2022 року у справі №522/7836/21.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги заявника про скасування оскаржуваної постанови як невмотивованої, зобов`язання слідчого повторно розглянути заяву заявника про визнання його потерпілим.

Тому скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 07.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367 від 18.09.2025 року, задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілим від 07.10.2025 року у кримінальному провадженні №0000367.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 від 24.09.2025 року про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000367, в порядку, визначеному ст. 55, ст. 220 КПК України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1