КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/8959/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5657/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого оператором АЗС ТОВ «TAD ЕНЕРДЖІ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 рокувідмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 04.04.2025 року у кримінальному провадженні №0000878 від 01.04.2025 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року та постановити нову ухвалу за наслідками розгляду апеляційної скарги, якою скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри по кримінальному провадженню № 0000878, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2025 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку склав слідчий Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , погодив прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 04 квітня 2025 року.

На обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва, досліджуючи матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню (справа № 758/8959/25) у нарадчій кімнаті, мотивував такі свої дії (рішення) збереженням таємниці досудового розслідування, за відсутності письмового попередження відносно обов`язку слідчого судді не розголошувати відомості, які стали відомі в зв`язку з участю у кримінальному провадженні, що свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження «безпосередності» та «безсторонності».

Захисник вважає, що за наведених обставин, висновки слідчого суді суду першої інстанції, викладені в ухвалі, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

До того ж на обґрунтування скарги на повідомлення про підозру сторона захисту виклала доводи відносно відсутності у сторони обвинувачення допустимих доказів для вручення і повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України.

Захисник у скарзі посилається на те, що в матеріалах досудового розслідування по кримінальному провадженню відсутні допустимі докази про тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого, а так само смерть потерпілого, і причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки відсутній висновок судової медичної експертизи про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, лікарське свідоцтво про смерть.

Скаржник вважає, що довідка про тілесні ушкодження потерпілого, видана лікарем закладу охорони здоров`я на запит сторони обвинувачення, є недопустимим доказом, через низку порушень, в тому числі ст. 162 КПК України.

Також лікарське свідоцтво про смерть, видане 07 квітня 2025 року, у якому зазначена дата смерті потерпілого 25 квітня 2025 року, є недопустимим доказом через наявність суперечностей відносно дати видачі і дати смерті, що свідчить про відсутність підстав 04 квітня 2025 року повідомляти про зміну підозри за ч. 2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли із суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000878, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

04.04.2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Вказане повідомлення про підозру складене слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 та погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 .

17.06.2025 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва із скаргою, у якій просив скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 04.04.2025 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні №0000878 від 01.04.2025 року.

В обґрунтування скарги захисник вказував на те, що підозра є безпідставною та необґрунтованою, оскільки повідомлення про підозру складене та погоджене за відсутності достатніх доказів для підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення.

Посилався на те, що з огляду на диспозицію ч. 2 ст. 121 КК України однією з об`єктивних ознак кримінального правопорушення є «умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого».

Тож, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доводиться виключно допустимими доказами про умисел нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, наявність тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого, а так само смерть потерпілого. До того ж, сторона обвинувачення зобов`язана здобути допустимі докази на доведення об`єктивної сторони правопорушення в діях людини до пред`явлення повідомлення про підозру або зміни повідомлення раніше повідомленої підозри, тобто до притягнення до кримінальної відповідальності, інакше повідомлення про підозру є незаконним.

На думку заявника, з огляду на матеріали досудового розслідування, у кримінальному провадженні відсутні допустимі докази про тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого, а так само про смерть потерпілого та причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме відсутні:

- «картка виклику швидкої медичної допомоги», форма №109/о, що є первинним медичним документом для реєстрації звернень населення за швидкою медичною допомогою, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України № 999 від 17.11.2010, зареєстрованим 03.02.2011 в Міністерстві юстиції України за №148/18886;

- «лікарське свідоцтво про смерть», форма №1 Об/о, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №545 від 08.08.2006, зареєстрована 25.10.2006 в Міністерстві юстиції України за №1152/13026;

- свідки, які стали очевидцями вчиненого кримінального правопорушення відносно потерпілого.

На підставі викладеного, захисник просив скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри по кримінальному провадженню №0000878, внесеному до ЄРДР 01.04.2025 року відносно ОСОБА_13 , яку склав слідчий Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_14 та погодив прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_15 04.04.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 рокувідмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 04.04.2025 року у кримінальному провадженні №0000878 від 01.04.2025 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необгрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

При цьому слідчим суддею також враховано, що стороною захисту не наведено

обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення або про очевидну необґрунтованість повідомленої йому підозри.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 є вочевидь необгрунтованим.

Крім того, як встановлено слідчим суддею, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_7 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_7 був причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважав, що наведені у скарзі доводи є

необгрунтованими та безпідставними, при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_7 органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.ст. 276-278 КПК України, а тому правові підстави для задоволення скарги відсутні.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України, порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язанні детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000878 від 01.04.2025 року за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, які містяться в наданих матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання захисту на те, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 276 - 278 КПК України, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження. З врахуванням даних обставин вказане повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри слідчим суддею було визнане обґрунтованим, без чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого.

Питання про належність та допустимість доказів щодо причетності підозрюваного повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та порядку її вручення, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри складено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, а також посилання на те, що слідчим суддею належним чином не досліджено докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, не враховано докази сторони захисту, надані на підтвердження необґрунтованості підозри та про відсутність доказів, що підтверджують наявність події інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення, фактично зводяться до питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, в сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , які б слугували підставою для її скасування.

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та про обґрунтованість такої підозри.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3