Справа № 308/1883/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження відомості про яке 31.10.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженка с. Гладківка Скадовського району Херсонської обл., мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

24.08.1991 ВР УРСР схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що ВР УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями ст.ст. 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Ст.ст. 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Херсонська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами статей 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року, у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації та службових осіб з числа керівництва збройних сил російської федерації, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил російської федерації як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам російської федерації, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту російської федерації на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

22.02.2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено. Надалі, 24.02.2022, приблизно о 05 год. президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

З урахуванням вищевикладених норм міжнародного гуманітарного права на території України розпочався збройний конфлікт внаслідок акту агресії російської федерації.

24.02.2022, близько 05 год. 15 хв., збройними силами російської федерації нанесено ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також введено на територію суверенної держави війська країни-агресора.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 днів. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ. Згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023 - строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 16.11.2023 строком на 90 діб. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Таким чином, з 24.02.2022 і по цей день дії російської федерації проти України підпадають під всі пункти, передбачені статтею 3 Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії російської федерації проти України.

Відповідно до статті 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, яка набрала чинності для України 24.08.1991, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника, окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

У період з 24.02.2022 по теперішній час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями збройних сил російської федерації та на даний час вона знаходиться під окупацією держави-агресора, в тому числі населені пункти Скадовського району.

Відповідно до п. 7, ч. 1 ст. 1-1 Закону України від 15.04.2014 № 1207- VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (зі змінами та доповненнями від 07.05.2022) визначено, що тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.11.2023) «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27.11.2023», вся Скадовська міська територіальна громада та населені пункти району включені до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (заблоковані).

Під час збройного конфлікту збройними силами російської федерації та іншими військовими формуваннями країни агресора встановлено тимчасовий протиправний контроль, в тому числі за с. Гладківка Скадовського р-ну Херсонської обл.

З метою утримання захопленої території представники спеціальних служб російської федерації у взаємодії із збройними силами російської федерації організували підривну діяльність скеровану на подолання спротиву місцевого населення Херсонської області, зокрема представників правоохоронних органів та сил оборони України, та припинення підтримки місцевих легітимних органів влади. Для реалізації вказаних незаконних дій вони на добровільній основі залучають до співпраці представників місцевих органів влади, самоврядування та комунальних підприємств.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

З метою контролю захопленої території Херсонської області та підтримання на ній влади представниками російської федерації в супереч Конституції України, Законів України, в тому числі Закону «Про місцеве самоврядування» було змінено територіальний устрій районів Херсонської області та утворено за взірцем територіального устрою держави агресора російської федерації так звані муніципальні округи, серед яких і (мовою оригіналу) «Скадовський муниципальный округ» до якого входить і село Гладківка.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Скадовського району Херсонської області, представники збройних формувань російської федерації, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації іншого лояльного до держави-агресора місцевого населення здійснили захоплення органів державної влади, державних та комунальних підприємств, органів місцевого самоврядування, а також закладів освіти, які розташовані на території району.

Також, з метою утвердження окупаційної влади на захоплених територіях України державою агресором російської федерації в березні 2022 року спочатку була створена так звана (мовою оригіналу) - «Военно-гражданская администрация Херсонской области», а в подальшому, на територіях захоплених населених пунктів почали створюватись військово-цивільні адміністрації та призначатись старости так звані (мовою оригіналу) - «голови администрации териториальных управлений сельских поселений».

Разом з тим, у червні 2022 року (але не пізніше 10.06.2022) громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, будучи інспектором Гладківського старостинського округу Голопристанської міської ради Скадовського району Херсонської області, перебуваючи в окупованому російськими військами с. Гладківка Скадовського р-ну Херсонської обл., діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи відповідний досвід роботи, прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників збройних формувань російської федерації та/або представників окупаційної адміністрації окупованої території Голопристанської міської ради Скадовського району Херсонської області та добровільно зайняла керівну посаду заступника голови адміністрації с. Гладківка (мовою оригіналу) «заместитель главы Администрации Гладковского сельского поселения», що за адресою: Херсонська обл., Скадовський р-н, с. Гладківка, вул. Леніна, 173, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах місцевого самоврядування, створених окупаційною військовою адміністрацією російської федерації на вказаній тимчасово окупованій території.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи проросійсько-налаштованою та підтримуючи дії російської федерації щодо окупації території України та приєднання Херсонської області до російської федерації, не маючи намірів дотримуватись вимог чинного законодавства України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, що Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та Законами України, добровільно погодилась діяти під керівництвом та за вказівками окупаційної влади російської федерації, реалізуючи та підтримуючі рішення і дії окупаційної адміністрації держави-агресора і з того часу умисно надає допомогу представникам держави агресора, окупаційної влади російської федерації та збройним силам російської федерації проти України.

Встановлено, що на посаду заступника голови адміністрації с. Гладківка Скадовського р-ну Херсонської обл. (мовою оригіналу) «заместителя главы Администрации Гладковского сельського поселения» ОСОБА_3 призначено згідно Наказу (розпорядження) про прийом співробітника на роботу за № 010 л/с від 10.06.2022 (мовою оригіналу) «Приказ (распоряжение) о приеме работника на работу № 010 л/с от 10.06.2022 г.», згідно якого остання приступила до виконання своїх обов`язків з 10.06.2022.

Після призначення на вищевказану посаду, продовжуючи виконання свого злочинного задуму, спрямованого на надання країні агресору російській федерації та її представникам допомоги з метою завдання шкоди Україні, ОСОБА_3 , добровільно виконує організаційно-розпорядчі функції, зокрема: виконує обов`язки голови поселення за його відсутності; представляє Адміністрацію поселення по питанням, які відносяться до її компетенції; готує проекти постанов, розпоряджень і надає вказівки та доручення по питанням, які входять до її компетенції; у відповідності до службової інструкції координує питання і здійснює контроль діяльності з питань благоустрою, санітарного стану населення, надання комунальних послуг населенню; здійснює контроль за виконанням доручень, постанов та розпоряджень адміністрації та інших нормативно-правових актів по питанням житлово-комунального господарства населення та ведення господарської діяльності; розглядає звернення громадян в межах своєї компетенції; приймає участь в роботі комітетів, комісій, відповідних рад по питанням соціально-економічного розвитку населення, тощо.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 , добровільно виконуючи організаційно-розпорядчі функції окупаційної адміністрації села Гладківка Голопристанської міської ради Скадовського району Херсонської області, співпрацює з представниками органів окупаційної влади російської федерації, сприяє їм в незаконному захопленні державної влади на території України, з метою подальшого їх становлення та легалізації.

Зазначеними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України основними засадами судочинства в Україні є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом, повага до людської гідності.

Згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2024 року у справі № 308/4004/23 (1кс/308/474/24) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 31.10.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000216, за підозрою громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо неї кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2025 року постановлено про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000216 від 31.10.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченої (in absentia). У зв`язку з цим обвинувачена ОСОБА_3 не була допитаною судом в якості обвинуваченої по суті пред`явленого їй обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п. п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 , крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Обвинувачена ОСОБА_3 будучи обізнаною, що відносно неї розпочато кримінальне провадження, що їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обвинувальний акт відносно неї перебуває на розгляді в суді, в судові засідання жодного разу не прибула, заяв про неможливість взяти участь у судовому розгляді суду не подала, письмових пояснень із повідомленням поважності причин своєї неявки до суду не надіслала, що свідчить про її небажання скористатися передбаченим діючим КПК України правами обвинуваченої.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим вона викликалася в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України. Так, повістки про виклик на кожне судове засідання в обов"язковому порядку були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери у виданні «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

У матеріалах справи містяться документи на підтвердження завчасних належних викликів обвинуваченого до слідчого, прокурора (на стадії досудового розслідування) та суду, текст повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, що свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що відносно неї розпочато кримінальне провадження. Обвинувачена мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

Процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надавались її захиснику - адвокату ОСОБА_5 . Інформація про зазначені процесуальні документи також в обов"язковому порядку була опублікована у засобах масової інформації загальнодержавної сфери у виданні «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію нею невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за обов"язкової участі захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 , який був забезпечений державою з Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, починаючи зі стадії досудового розслідування даного кримінального провадження.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, а саме приймав участь у дослідженні доказів, виступав у судових дебатах. Захисник був ознайомлений із матеріалами кримінального провадження, що підтверджується відповідною розпискою.

Враховуючи наведене, суд уважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися всі достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Під час судових дебатів прокурор вказала, що всі обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення були всебічно досліджені органом досудового слідства, перевірені судом під час судового розгляду і знайшли своє підтвердження. Дії обвинуваченої кваліфіковано вірно, а вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України повністю підтверджується належними і допустимими доказами. Прокурор просила визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 13 (тринадцять) років та з конфіскацією належного їй майна на користь держави. .

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 під час судових дебатів зазначив, що сторона захисту вважає, що хоч перебування обвинуваченої на посаді є доведеним, однак сумнівною є та обставина, що обвинувачена перебувала на посаді саме з метою затвердження окупаційної влади. А тому просить призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене ч.5 ст. 111-1 КК України.

Суд уважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, які були дослідженні судом в повному обсязі та яким було надано належну правову оцінку а саме:

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 16.05.2023 року, допит якого проведено із здійсненням відеофіксації допиту за допомогою відеокамери Super Wide FND lens, до якого долучена стенограма до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 16.05.2025 року, в ході якого ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_3 він знає, оскільки проживав з нею в одному селі, а саме в с. Гладківка Скадовського району Херсонської області. До окупації вона працювала у сільській раді по благоустрою та військовому обліку, а під час окупації активно допомагала російським військовим, їздила по селу та роздавала вказівки людям, а якщо люди не погоджувалися виконувати її вказівки то російські військові казали, що їм буде погано. Повідомив, що може впізнати ОСОБА_3 по фотознімкам за загальними рисами обличчя. (Т.2 Докази, а.с. 46-52);

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_7 від 16.05.2023 року, який знаходиться на DVD-R диску, долученому до протоколу допиту (Т.2 Докази, а.с. 57) ;

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.05.2023 року, з за участі свідка ОСОБА_7 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_7 обвинуваченої ОСОБА_3 (Т.2 Докази, а.с. 53-56);

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.05.2023 року допит якого проведено із здійсненням відеофіксації допиту за допомогою телефону марки iPhone, до якого долучена довідка за наслідками прослуховування аудіофайлу із записом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.05.2023 року, в ході якого ОСОБА_8 показав, що з самого народження і до 25.09.2022 року проживав у с. Гладківка Скадовського району Херсонської області. ОСОБА_3 знає оскільки така проживала з ним у одному селі. Після окупації села російськими солдатами ОСОБА_3 погодилася на співпрацю та зайняла посаду заступника голови поселення. Перебуваючи на посаді ОСОБА_3 формувала списки та роздавала гуманітарну допомогу і вугілля, розміщувала військових рф та працівників фсб у будинках мешканців села, які виїхали, постійно спілкувалася з військовими рф та працівниками фсб. Під час проведення незаконного референдуму ОСОБА_3 агітувала за приєднання до рф. Окрім цього, враховуючи, що під час того як ОСОБА_3 працювала в Гладківському старостаті до окупації і вела військовий облік, то вона відповідно мала списки ветеранів та учасників АТО, які скоріше за все передала окупаційній владі. Показав, що зазначену посаду ОСОБА_3 зайняла добровільно, оскільки завжди мала проросійські погляди. (Т.2 Докази, а.с. 58-60);

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_8 від 30.05.2023 року, який знаходиться на DVD-R диску, долученому до протоколу допиту (Т.2 Докази, а.с. 61);

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023 року, за участі свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_8 обвинуваченої ОСОБА_3 (Т.2 Докази, а.с. 63-66);

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.07.2023 року допит якої проведено із здійсненням відеофіксації допиту за допомогою телефону марки iPhone 11 Pro Max, до якого долучена стенограма до протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 11.07.2023 року, в ході якого ОСОБА_9 показала, що вона працювала старостою Гладківського старостинського округу на посаді старости. ОСОБА_3 вона прийняла на роботу і така працювала на території наших населених пунктів, а саме: Гладківка, Таврійськ, Рідна Україна та Великий Клин з питань військового обліку та благоустрою населених пунктів. Після приходу окупаційних військ вона перейшла на бік окупаційної влади. Вона тісно співпрацювала з головою адміністрації ОСОБА_10 який прийшо на посаду 21.06, італа його, добре відгукувалася про військових рф, розселяла їх по будинках с. Гладківка. На посаді в окупаційному органі вона перебувала у адмінбудівлі, фіксувала людей, записувала списки на різні допомоги, чи то пенсії, чи то виплати родинам з дітьми, агітувала за те, щоб діти йшли в російські школи, замалася розселенням військовослужбовців по селу, приватним будинкам. Також приймала участь в організації референдум, ходила разом з іншою мешканкою по селу і наполегливо рекомендувала людям приймати участь. Показала, що що може впізнати ОСОБА_3 по фотознімкам. (Т.2 Докази, а.с. 67-71, 73-74);

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_9 від 11.07.2023 року, який знаходиться на DVD-R диску, долученому до протоколу допиту (Т.2 Докази, а.с. 72);

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023 року, за участі свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_9 обвинуваченої ОСОБА_3 (Т.2 Докази, а.с. 75-78);

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.09.2023 року допит якого проведено із здійсненням відео фіксації допиту за допомогою телефону марки iPhone 11 Pro Max, до якого долучена стенограма до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 08.09.2024 року, в ході якого ОСОБА_11 показала, що вона проживає на території села Таврійське, але з ОСОБА_12 воно було колись одним селом. Спочатку вона працювала у Таврійській сільській раді соціальним працівником, а потім коли був створений об`єднаний Гладківський староста, то прийшла працювати соціальним працівником уже в Гладківський старостат. О пів на дванадцяту 24.02.2022 року російські війська зайшли до населеного пункту. Вона в цей час перебувала на роботі в сільській раді. Спочатку вони не розуміли, що діється, а потім у них виявився ОСОБА_13 , який приїхав до неї додому і пропонував виходити на роботу, він сказав, що він їздив у ОСОБА_14 і йому запропонували очолити Гладківський старостат. Вона відмовилася, посилаючись на пенсійний вік. Коли вона з іншими працівниками прийшла забрати свої речі з приміщення старостату то ОСОБА_3 вже була там. У неї були всі ключі від сільської ради, від службового автомобіля, і вона стояла там з`ясовувала з ОСОБА_10 якість питання. І з тих під вона там залишилася і стала заступником ОСОБА_10 . Показала, що коли готувався референдум ОСОБА_3 агітувала людей, наводила порядки нової влади за вказівкою окупаційної влади, підтримувала росію. Показала, що зможе впізнати ОСОБА_3 за фотознімками. (Т.2 Докази, а.с.80-84,86-89);

- дослідженим у судовому засіданні, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_11 від 08.09.2023 року, який знаходиться на DVD-R диску, долученому до протоколу допиту (Т.1 Докази, а.с. 85);

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.09.2023 року, за участі свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_11 обвинуваченої ОСОБА_3 (Т.1 Докази, а.с. 90-93);

- дослідженими у судовому засіданні матеріалами Скадовського РВ Управління СБ України в Херсонській області від 12.01.2024 року № 71/22/1240-307 отриманими в результаті проведення оперативно-розшукових заходів, на виконання доручення № 58/6/1363 від 14.03.2023 року в рамках кримінального провадження № 0000216 від 31.10.2022 року, а саме :

копією наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу від 10.06.2022 року № 010 л/с, виданого головою військово-цивільної адміністрації міської територіальної громади Скадовського району Херсонської області, зі змісту якого убачається, що на підставі трудового договору від 10.06.2022 року № 6 ОСОБА_3 прийнято на посаду заступника голови адміністрації Гладківського сільського поселення,

копією розпорядження від 01.07.2022 року № 4 виданого заступником голови адміністрації Гладковського сільського поселення Скадовського району Херсонської області «Про призупинення господарської і підприємницької діяльності суб`єктів за відмову ввести в обіг російський рубль у свої фінансових операціях»,

копією посадової інструкції заступника голови адміністрації сільського поселення, затвердженої розпорядженням військово-цивільної адміністрації Голопристанської територіальної громади Скадовського району № 46 від 23.07.2022 року (т.2 докази а.с. 36-43);

- протоколом огляду від 02.02.2023 року з додатками (скріншотами публікації каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), з якого убачається, що старший слідчий в ОВС 2 відділення СВУ СБУ в Закарпатській області провів огляд загальнодоступного розділу мережі Інтернет розділу месенджера Телеграм каналу «База зрадників Херсону» у якому наявні дані, зокрема, щодо діяльності ОСОБА_3 (Т.2 Докази а. с. 100-108);

- протокол огляду веб-сторінок від 06.04.2023 року, у ході якого співробітником Управління СБ України в Закарпатській області проведено огляд профілів ОСОБА_3 у соціальних мережах, а також веб ресурсу «опричники» де виявлено опубліковану 27.10.2022 року статтю щодо причетності ОСОБА_3 до співпраці з окупаційною адміністрацією країни-агресора (т.2 докази а.с. 109-119);

- рапортом заступника начальника Головного управління СБ України у м. Києві та Київської області від 22.09.2023 року № 51/3/2-3990, у якому зазначено, що Головним управлінням у межах визначеної компетенції здійснюються заходи з моніторингу відкритих джерел інформації з метою отримання даних щодо осіб, які добровільно та з власної ініціативи пішли на співпрацю з окупаційними адміністраціями тимчасово окупованих територій Херсонської області та зокрема, у ході моніторингу Телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » підрозділом ідентифіковано ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пішла на співпрацю з окупаційною владою та обійняла посаду т.зв. заступника голови адміністрації територіального управління Гладківського сільського поселення Скадовського муніципального округу» від окупаційної влади Херсонської області. Згідно даних з відкритих джерел інформації, ОСОБА_3 брала участь у заходах від окупаційної адміністрації району, а також причетна до організації та проведення нелегітимного референдуму (т.2 докази а.с.121);

- рапортом начальника СВ Управління СБ України в Миколаївській області від 20.07.2023 року № 64/20-5847, у якому повідомляється про те, що за період з 24.02.2022 року по даний час громадянка України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами щодо вчинення неправомірних дій стосовно неї з боку представників збройних сил рф, фсб або окупаційної влади держави-агресора, а також заявою щодо визнання останньої потерпілою в рамках кримінальних проваджень до СВ Управління не зверталася(т.2 докази а.с. 123);

- рапортом начальника СВ Управління СБ України в Херсонській області від 31.07.2023 року № 71/22/1114-1031, у якому повідомляється про те, що за період з 24.02.2022 року по теперішній час звернення, заяви про вчинення злочину (усні/письмові відносно себе або інших осіб) до Управління СБ України в Херсонській області від громадянки України ОСОБА_16 , 27.07.1972 року (т.2 докази а.с. 124);

- рапортом СУ ГУНП в Миколаївській області від 13.07.2023 року № 4545/24/1-2023, у якому повідомляється про те, що згідно з даними ІТС ІПНП, обліків відділу документального забезпечення ГУНП в Миколаївській області за період з 24.02.2022 року по теперішній час заяв та повідомлень від громадянки України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за фактами вчинення неправомірних дій щодо неї з боку представників збройних сил рф, фсб, окупаційної влади держави-агресора не надходило(т.2 докази а.с. 125);

- рапортом СУ ГУНП в Херсонській області від 12.07.2023 року № 6514/8/02-23, у якому повідомляється про те, що відповідно до обліків відділу документального забезпечення, а також організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного резонування ГУНП в Херсонській області у період з 24.02.2022 року по теперішній час слідчим територіальних підрозділів поліції ГУНП в Херсонській області кримінальні провадження за фактами вчинення відносно ОСОБА_16 неправомірних дій з боку представників збройних сил рф, фсб, окупаційної влади держави-агресора в ЄРДР не реєструвалися та досудові розслідування не проводилися (т.2 докази а.с. 126);

- рапортом начальника Скадовського РВ Управління СБ України в Херсонській області від 04.10.2023 року №с 71/22/1/193-5178, у якому повідомляється про те, що ОСОБА_3 на даний час постійно перебуває по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 , яке перебуває під тимчасовою окупацією та активно продовжує співпрацювати з окупаційною владою держави-агресора та збройними сиалами рф. Зі слів місцевих мешканців с. Гладківка остання активно постійно висловлюється, що рф у Херсонській області назавжди, ЗСУ ніколи не переможуть збройні сили рф, а все, що поширюється українською владою в Інтернеті є неправдою (т.2 докази а.с. 30);

- копією посадової інструкції заступника голови адміністрації сільського поселення затвердженої розпорядженням голови військово-цивільної адміністрації Скадовського муніципального округу від 19.08.2022 № 11-рг наданою 04.10.2023 року у відповідь на доручення в рамках кримінального провадження начальником Скадовського РВ Управління СБ України в Херсонській області від 12.01.2024 року № 71/22/1240-307(т.2 докази а.с. 31);

Відповідно до ч.11 ст.615 КПК України показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

З огляду на зазначене суд, керуючись ч.11 ст.615 КПК України, уважає за необхідне використати як докази допити свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Частина 5 статті 111-1 КК України встановлює кримінальну відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, або добровільне обрання до таких органів, а також участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території .

Відповідно до ст. ст. 84, 85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд уважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, та узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, передбаченому КПК України.

При цьому під час судового розгляду справи суд враховує, що державним обвинуваченням було доведено та судом достовірно встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, діючи умисно, всупереч вимогам діючого законодавства, достовірно знаючи про збройну агресією рф проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення частини Херсонської області, збройними формуваннями рф, у червні 2022 року але не пізніше 10.06.2022 року будучи інспектором Гладківського старостинського округу Голопристанської міської ради Скадовського району Херсонської області, перебуваючи в окупованому російськими військами с. Гладківка Скадовського р-ну Херсонської обл., з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, підтримуючи воєнну агресію та окупаційну політику рф на території України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи відповідний досвід роботи, прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників збройних формувань російської федерації та/або представників окупаційної адміністрації окупованої території Голопристанської міської ради Скадовського району Херсонської області та добровільно зайняла керівну посаду заступника голови адміністрації с. Гладківка (мовою оригіналу) «заместитель главы Администрации Гладковского сельского поселения», що за адресою: Херсонська обл., Скадовський р-н, с. Гладківка, вул. Леніна, 173, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах місцевого самоврядування, створених окупаційною військовою адміністрацією російської федерації на вказаній тимчасово окупованій території, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Судом не ставиться під сумнів, та обставина, що обвинувачена будучи громадянкою України саме добровільно зайняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах місцевого самоврядування, створених окупаційною військовою адміністрацією російської федерації на вказаній тимчасово окупованій території, з огляду на наступне.

У кримінальному праві добровільним уважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України. Фізичний чи психічний примус і крайня необхідність є обставинами, які за певних умов виключають кримінальну протиправність діянь, передбачених ст. 111-1 КК, відповідно до статей 39 і 40 КК України.

Судом не здобуто доказів того, що обвинувачена ОСОБА_3 перебуваючи на посаді виконувала покладені на неї окупаційною владою обов`язки, під безпосереднім впливом:

а) фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування - в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою);

б) фізичного примусу, внаслідок якого вона могла керувати своїми діями, а також психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави, цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода (або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці). Шкала видів шкоди відсутня, але є один виняток - шкода життю людини завжди є більш значною, ніж шкода, не пов`язана з посяганням на життя людини; при цьому життя однієї людини не може цінуватися вище, ніж життя іншої.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів проведення допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 убачається, що обвинувачена ОСОБА_3 добровільно зайняла посаду без будь-яких примушувань і активно підтримує окупаційну владу.

Також, з досліджених рапортів уповноважених осіб Управління Служби безпеки України України в Миколаївській області, Управління Служби безпеки України України в Херсонській області, ГУНП в Миколаївській області, ГУНП в Херсонській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами про вчинення щодо неї злочинів, пов"язаних з російською агресією проти України, зокрема, шляхом застосування відносно неї фізичного чи психологічного примусу з метою надання допомоги державі агресору чи її окупаційної влади, до правоохоронних органів України не зверталася і за оперативними даними встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно призначена на посаду заступника голови адміністрації с. Гладківка (мовою оригіналу) «заместитель главы Администрации Гладковского сельского поселения», що за адресою: Херсонська обл., Скадовський р-н, с. Гладківка, вул. Леніна, 173, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах місцевого самоврядування, створених окупаційною військовою адміністрацією російської федерації на вказаній тимчасово окупованій території, заходи фізичного впливу до неї не застосовувались.

Суд, дослідивши докази не знайшов підтвердженнь того, що ОСОБА_3 була вимушена зайняти зазначену вище посаду та діяла під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли державу -агресора.

Так, письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, підтверджується саме добровільне зайняття ОСОБА_3 зазначеної посади за відсутності фізичного чи психічного примусу, оскільки не здобуто доказів того, що ОСОБА_3 не мала можливості відмовитися від цієї посади та не встановлено факту психічного примусу, погроз і фізичного примусу щодо останньої.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд уважає, що всі докази у справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинувачену ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Уважаючи достатньо забезпеченими під час судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинувачених, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

При вивченні особи обвинуваченої, згідно відповіді Управління ДМС України в Херсонській області від 09.02.2023 року № 6510-690/65.1-23 судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 виданий 20.04.2010 року Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області, що підтверджується обліками Управління ДМС у Херсонській області. Також у вказаній відповіді вказується що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документувалася паспортом старого взірця у вигляді книжечки та надати копії заяв-анкет на отримання нею паспорта не виявляється за можливе, оскільки такі не були передані Голопристанським відділом, а після окупації території зазначеного району військами рф були або знищені або вивезені у невідомому напрямку (т.2 докази а.с. 144)..

Відповідно до довідки № 143-07022023/21210 від 07.02.2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості в ОСК ГУНП в Закарпаьській області та ОСК МИВС України відсутні (т.2 докази а.с. 143).

Згідно довідки КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради від 02.05.2023 року № 352, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , на диспансерному обліку у лікаря психіатра/нарколога вказаної установи не перебуває (т.2 докази а.с. 145).

Згідно характеристики, наданої начальником Голопристанської міської військової адміністрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час роботи інспектором з питань благоустрою та військового обліку Гладківського старостинського округу Голопристанської міської ради виконувала посадові обов`язки відповідно до посадової інструкції, але мали місце випадки неконтрольованого вживання алкоголю. Добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади створених на тимчасово окупованій території. Стала помічником колаборанта ОСОБА_13 . Зі слів населення приймала участь в організації виборів на окупованій території. Заселяє військових рф в будинки жителів населених пунктів старостату (т.2 докази а.с. 147).

Згідно характеристики, наданої директором ліцею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку війни працювала у старостаті Гладківського старостинського округу на посаді інспектора. За час роботи інспектором на території старостату виконувала посадові обов`язки посередньо. Повагою сере односельців не користується. Зловживає алкоголем, часто рідні розшукували її місцезнаходження. Добровільно зайняла посаду, пов`ящану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території. Стала заступником старости села Гладківка при окупаційній владі. Приймала участь в організації виборів на окупованій території. Заселяє військових рф в будинки жителів населених пунктів старостату (т.2 докази а.с. 148).

У відповідності до вимог ч.1,2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Частина 5 статті 111-1 КК України, передбачає покарання за вчинення кримінального правопорушення вказаного у вказаній нормі кримінального закону у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, обставини вчинення такого, характер діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування щодо осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність позбавити обвинувачену ОСОБА_3 права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, оскільки вона вчинила кримінальне правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженої особи, і що відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

За таких обставин враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, дані про особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд доходить переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе лише в умовах її ізоляції від суспільства, з конфіскацією всього належного їй майна з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

На думку суду, саме таке покарання ОСОБА_3 буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нових злочинів як ОСОБА_3 так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Висновок в частині призначеного основного і додаткового покарання узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 13 (тринадцять) років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування основного покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору, а інформацію про ухвалений вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1