УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000969,

установила:

Прокурор відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , шляхом направлення 29.11.2025 поштового відправлення на адресу суду, звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням (зареєстроване у суді 02.12.2025) про накладення арешту на речі, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон, марки Redmi, IMEI НОМЕР_1 із сім-картами, із номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон Huawei IMEI НОМЕР_4 ; банківські картки ПАТ «Приватбанк»: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , що належать ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним, з метою збереження речового доказу.

Прокурор у судове засідання не з`явився, у клопотанні прокурора міститься прохання про розгляд клопотання без участі слідчого та прокурора. Доводи клопотання підтримує у повному обсязі.

Володілець майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, шляхом здійснення повідомлення телефоном його представника адвоката ОСОБА_6 . Причини неявки суду не відомі.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності прокурора та володільця майна, належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2025 року за №0000969 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 409 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ч. 7 ст. 236 КПК України установлено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчою суддею установлено, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

28.11.2025 слідчим Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон, марки Redmi, IMEI НОМЕР_1 із сім картами, із номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон Huawei IMEI НОМЕР_4 ; банківські картки ПАТ «Приватбанк»: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , що належать ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_8 від 28 листопада 2025 року вилучені у ході обшуку мобільні телефони та банківські картки було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що вилучені у ході проведеного обшуку мобільний телефон, марки Redmi, IMEI НОМЕР_1 із сім картами, із номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон Huawei IMEI НОМЕР_4 відповідають критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що вони можуть містити інформацію, яку можливо використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даній стадії кримінального провадження, не надано; вилучені телефони обґрунтовано постановою слідчого визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що доведено прокурором.

На думку слідчої судді арешт указаного майна є співрозмірним із потребами кримінального провадження та необхідний із метою забезпечення кримінального провадження та використання майна як доказу у кримінальному провадженні. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна із метою забезпечення кримінального провадження.

А тому, із метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження слідча суддя уважає за необхідне накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон, марки Redmi, IMEI НОМЕР_1 із сім картами, із номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та мобільний телефон Huawei IMEI НОМЕР_4 .

Клопотання у частині накладення арешту на банківські картки ПАТ «Приватбанк»: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Банківські платіжні картки ПАТ «Приватбанк» лише пов`язані із рахунком, що належить держателю картки, проте власником такої картки є банк-емітент, що випустив картку. Цей платіжний засіб є особливим видом банківських розрахункових документів і призначений для оплати покупок товарів чи послуг, оплати інших зобов`язань та отримання готівки з банківських рахунків.

Самі банківські платіжні картки були відшукані та докладно описані у протоколі обшуку від 28.11.2025 із зазначенням їх номерів, чим досягнуто завдання, яке стояло перед органом досудового розслідування у зв`язку із потребою їх відшукання, а тому необхідності у їх утриманні немає.

Вилучення банківських платіжних карток позбавляє держателя картки права отримувати та використовувати належні йому грошові кошти.

Інформацію про рух коштів по відповідному рахунку, що належить держателю банківської платіжної картки, орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому вилучення карток є передчасним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідча суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити частково клопотання.

Накласти арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на: мобільний телефон марки Redmi, IMEI НОМЕР_1 із сім-картами, із номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон Huawei IMEI НОМЕР_4 .

Відмовити у задоволенні решти заявленого клопотання.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_8 .

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів із дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється із дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідча суддя