Справа № 991/9640/25
Провадження № 1-кс/991/9723/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

22 вересня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

(1) Зміст поданої скарги

19.09.2025 до суду надійшла зазначена скарга. З її змісту вбачається, що 14 вересня 2025 року адвокат звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Відповідну заяву зареєстровано 15.09.2025 за № Д- 11201.

В обґрунтування своєї заяви той зазначив, що особа на ім`я ОСОБА_5 незаконно обіймає посаду голови вченої ради Державного біотехнологічного університету (далі - ДБТУ), а отже, у його діях вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Однак 16.09.2025 від НАБУ надійшла відповідь про те, що за результатами розгляду заяви не виявлено ознак кримінальних правопорушень, які підслідні їм.

Як вказав адвокат, станом на 19.09.2025 відомості за його заявою до Єдиного реєстру досудового розслідування (далі - ЄРДР) не внесено, витяг не надано, що підтверджує факт протиправної бездіяльності НАБУ та САП.

У зв`язку з чим, він просив визнати протиправною бездіяльність уповноважених службових осіб НАБУ та САП, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 14.09.2025, та зобов?язати уповноважених службових осіб НАБУ внести відповідні відомості до ЄРДР та надати витяг.

(2) Позиції учасників провадження

Особа, яка звернулася із скаргою - адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не прибув. У своїй скарзі просив здійснювати її розгляд без його участі.

Представники осіб, бездіяльність яких оскаржується, у судове засідання також не прибули, про розгляд скарги повідомлялися належним чином.

Натомість від прокурора САП ОСОБА_11 надійшли заперечення проти задоволення такої скарги. Остання вказала, що відомості, що можуть свідчити про вчинення злочину народним депутатом України, вносяться до ЄРДР Генеральним прокурором.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд скарги за відсутністю представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).

Чинний КПК закріплює такі процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

Окрім цього, відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, а передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

У випадку, якщо зі змісту заяви про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ній, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі заяви не мають вноситися до ЄРДР.

Разом з тим, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (стаття 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Реалізуючи функцію судового контролю, слідчий суддя дослідив подані особою, яка звернулася із скаргою, матеріали.

З їх змісту вбачається, що ОСОБА_8 був незаконно обраним членом ради ще 11.10.2021 року як зовнішній сумісник, що, на переконання заявника, суперечить ст. 36, 53 Закону України «Про вищу освіту». А його строковий трудовий договір завершився 30.06.2022, після того він втратив будь-який статус працівника ДБТУ.

До того ж, адвокат вказав, що з вересня 2024 року він фактично самоусунувся від виконання обов?язків і перебуває у державному та міжнародному розшуку.

Крім того, вироком ВАКС від 14.11.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та позбавленням права обіймати посади в державних органах.

Тож, незаконне перебування останнього на посаді голови вченої ради ДБТУ створює умови для зловживання владою, фальсифікації рішень колегіального органу та нанесення шкоди державному університету.

У зв`язку з викладеним, адвокат вказав, що у діях ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить висновку, що заява не містить конкретних фактичних відомостей та обставин, відомих заявнику, що вказували або могли б свідчити про вчинення тих злочинів, про які йдеться у ній.

Заявник у своїй заяві робить лише припущення, які ґрунтуються на його суб`єктивній оцінці, оскільки злочинність дій не підтверджується ніякими об`єктивними даними, ґрунтуються на абстрактних доводах та мають характер припущення про можливе існування певних обставин, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.

Слідчий суддя звертає увагу, що внесення до ЄРДР відомостей щодо ймовірного вчинення злочинів в умовах, коли така інформація не може бути відповідним чином перевірена, не відповідає завданням кримінального законодавства та кримінального провадження. А тому, абстрактні відомості не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі конкретних та достатніх фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

У протилежному випадку, це б призвело до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення. Як наслідок, це б не дозволило концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені у статті 2 КПК.

Окрім цього, слідчий суддя також зважає на те, що вчена рада є колегіальним органом, а отже, відповідні рішення ухвалюються колективно. У зв`язку з чим, окрема особа, навіть обіймаючи посаду голови такої ради, не наділена повноваженнями приймати рішення самостійно.

Отож, з урахуванням того, що у заяві не зазначено достатніх відомостей, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя доходить висновку, що подана скарга є необґрунтованою. Отже, вона не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1