ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2025 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 003844 від 20.11.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України,

в с т а н о в и в :

21.11.2025 слідча СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулась з клопотанням, в якому просила накласти арешт на речі та предмети, вилучені 21.11.2025 в ході проведення невідкладного обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2025 року клопотання задоволено та накладено арешт на: куртку «СМР» 52 розміру темно-синього кольору із застібкою помаранчевого кольору, футболку чорного кольору «Puma», кофту чорного кольору «Puma», штани спортивні чорного кольору розмір «XL» «Newbanlance», балончик «Pеpper», що вилучені 21.11.2025 в ході невідкладного обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вказав, що, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних експертиз, доцільно буде накласти арешт на вказане майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого суддів, адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в клопотанні повністю.

В апеляційній скарзі вказується, що слідчим суддею Соснівського районного суду м.Черкас 12.12.2025 року по справі № 712/16130/25 не взято до уваги, що слідчою у даному провадженні не доведено наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, та потреби досудового розслідування у такому арешті, з огляду на відсутність співмірності такого заходу із завданнями кримінального провадження, враховуючи зазначене відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання у право володіння майном.

При цьому, питання щодо співмірності обмеження права власності ОСОБА_8 у вигляді арешту вилученого у нього майна та потреб досудового розслідування у застосуванні саме такого обмеження, а також наслідки цього арешту для власника, слідчим суддею, всупереч п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, взагалі не досліджувалось.

Матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили про наявність у вилучених речей ОСОБА_8 відомостей щодо обставин, які розслідуються у даному провадженні, а слідчою в клопотанні такі обставини не доведені. Більше того, на даний час у даному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, в тому числі ОСОБА_8 , незважаючи на те, що досудове розслідування розпочато ще 20.11.2025 року, в матеріалах провадження такі докази відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України разом з іншим, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2025 року до ЄРДР внесено відомості за ч. 2 ст.350 КК України, відповідно до яких 20.11.2025 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшла заява про те, що в ході здійснення заходів з оповіщення населення за адресою: АДРЕСА_2 , працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків (ЄО № 100833 від 20.11.2025).

Відповідно до протоколу обшуку, з 23:36 год 20 листопада 2025 року по 00:55 год. 21 листопада 2025 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: куртку «СМР» 52 розміру темно-синього кольору із застібкою помаранчевого кольору, футболку чорного кольору «Puma», кофту чорного кольору «Puma», штани спортивні чорного кольору розмір «XL» «Newbanlance», балончик «Pеpper». за адресою: м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола, 158/2, кв. 26.21.11.2025 постановою старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, вищевказані предмети визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкас від 25 листопада 2025 року на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України надано дозвіл на проведення в період часу з 23:36 год. 20.11.2025 року по 00:55 год. 21.11.2025 року обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: куртку «СМР» 52 розміру темно-синього кольору із застібкою помаранчевого кольору, футболку чорного кольору «Puma», кофту чорного кольору «Puma», штани спортивні чорного кольору розмір «XL» «Newbanlance», балончик «Pеpper».

Постановою слідчого поліції від 21 листопада 2025 року визнано речовими доказами вилучені 21 листопада 2025 року куртку «СМР» 52 розміру темно-синього кольору із застібкою помаранчевого кольору, футболку чорного кольору «Puma», кофту чорного кольору «Puma», штани спортивні чорного кольору розмір «XL» «Newbanlance», балончик «Pеpper».

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 листопада 2025 року, о 01 год. 05 хв. 21 листопада 2025 року ОСОБА_8 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Постановою старшого слідчого Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області від 21 листопада 2025 року ОСОБА_8 звільнено з-під варти у зв`язку з отриманням листа Черкаської окружної прокуратури про відсутність підстав для складання повідомлення про підозру.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя у відповідності до положень ст. ст. 170, 173 КПК України в повній мірі з`ясував усі обставини, які є достатніми підставами для арешту майна.

Зокрема, слідчим суддею було вказано, що вказане у клопотанні майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України для речових доказів, оскільки може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення вказаних речових доказів, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що є необхідність в накладенні арешту.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, повністю відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозру нікому у цьому кримінальному провадженні не пред`явлено, суд відхиляє, оскільки арешт майна першочергово накладається з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, подальшого з`ясування обставин справи та збереження речових доказів. Крім того, в кримінальному провадженні є факт використання газового балончику стосовно працівників ТЦК, і вказані обставини необхідно з`ясовувати, та проводити експертизи.

Наразі, вилучені речі, підпадають під критерій речових доказів у справі, а тому скасування арешту на даному етапі досудового розслідування є передчасним.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт мана, є обґрунтованим. У зв`язку з цим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування та проведення експертиз, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2025 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: