Справа № 595/1522/25
Провадження № 1-кп/595/40/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засіданні ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

представника малолітніх потерпілих: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2025 року за №0000151 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження за № 0000151, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Через канцелярію суду прокурор подала клопотання, в якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сороки Бучацького району Тернопільської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, в силу статті 89 раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення суми застави. Клопотання мотивує тим, що 22 липня 2025 року підозрюваному ОСОБА_10 ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії ухвали до 23 год. 59 хв. 18 вересня 2025 року. 18 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 до 20 жовтня 2025 року 23 год. 59 хв. 17 жовтня 2025 року ухвалою слідчого судді продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 до 15 грудня 2025 року 23 год. 59 хв. 12 грудня 2025 року ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 до 09 лютого 2026 року 23 год. 59 хв. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершується о 23 год. 59 хв. 09 лютого 2026 року. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Наразі наявні обставини, внаслідок яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки судовий розгляд на стадії дослідження письмових доказів, допит потерпілого ОСОБА_13 не проведений, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати та на даний час не зменшилися. Зокрема, ОСОБА_10 офіційно непрацевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369 та ч.2 ст.125 КК України, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, у разі визнання його винуватим та засудження за інкримінований йому злочин, ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності. Також ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, чинити відповідний тиск шляхом погрози, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід кримінального провадження. У даній справі ризик впливу на потерпілого існує, так як судом безпосередньо не отримано свідчень від потерпілого у кримінальному провадженні. Окрім того, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КК України, оскільки, будучи 29 липня 2022 року засудженим вироком Бучацького районного суду Тернопільської області за ч.1 ст.369 КК України, ОСОБА_10 на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за що 28 травня 2024 року вироком Бучацького районного суду Тернопільської області визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, оскільки при застосуванні менш суворих запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, правоохоронні органи не будуть мати можливості постійно контролювати поведінку ОСОБА_10 та володіти інформацією про його місце знаходження та запобігти вчиненню нових злочинів. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 тяжкого злочину, вказаних ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищевказаних ризиків.

Прокурор у судовому засіданні подане нею клопотання підтримала та просила таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник, адвокат ОСОБА_11 , у судовому засіданні заперечили відносно задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Захисник вважає, що висновки прокурора, викладені у клопотанні, є надуманими, оскільки ОСОБА_10 не має наміру переховуватися, строк дії його паспорту для виїзду за кордон закінчився. Ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на потерпілого є необґрунтованими, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Потерпілий ОСОБА_13 , та його представник, адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали.

Представник малолітніх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , у судовому засіданні щодо вирішення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покладається на думку суду.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_9 у судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала, вважає, що продовження такого буде відповідати інтересам дітей.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого та представників потерпілих, суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у поданому клопотанні, дають достатньо підстав для їх задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом установлено, що ухвалою суду від 12 грудня 2025 року, окрім іншого, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 23 год. 59 хв. 09 лютого 2026 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а підстав для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

Суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 у виді тримання під вартою, не зникли та продовжують існувати. ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке з урахуванням вимог ст.12 КК України є тяжким злочином. На даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_10 , який не працює та не має постійного джерела доходу, з огляду на санкцію статті обвинувачення, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 щодо того, що в ОСОБА_10 закінчився строк дії паспорту для виїзду за кордон, що унеможливлює його втечі, суд не приймає до уваги, оскільки та обставина, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, сама по собі може бути мотивом та підставою для переховування від суду.

Необхідно також звернути увагу, що по даній справі проводиться судовий розгляд справи по суті, судом досліджено письмові докази та допитано свідків, проте покази потерпілого безпосередньо не сприймались судом.

Слід зазначити, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілого продовжує існувати до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого і їх дослідження судом.

Зважаючи на вищенаведене, доведення прокурором наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому, враховуючи вимоги ст.178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Даних, які б свідчили, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

Відтак, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 строком до 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 331, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 23 год. 59 хв. 27 березня 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для відома та виконання начальнику Державної установи «Чортківська установа виконання покарань № 26».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали закінчується 27 березня 2026 року о 23 год. 59 хв.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 03 лютого 2026 року о 09 год. 40 хв.

Суддя: ОСОБА_1