Провадження №11-сс/801/838/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Вінниці судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.109.2025, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000442, внесеного до ЄРДР 03.07.2025, та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова Шаргородського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22:00 год. по 06:00 год. кожної доби, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.11.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , такі обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду на визначений час; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи/навчання; утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2025 до підозрюваного ОСОБА_9 був обраний запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби у кримінальному провадженні № 0000442, внесеного до ЄРДР 03.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що наведені слідчим у клопотанні факти у повній мірі знайшли своє підтвердження у зібраних доказах для обрання щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Так, не погодившись із даною ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2025 захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким до підозрюваного ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Захисник зазначає, що під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею не було дотримано вимог глави 18 КПК України, зокрема ст. 177 та ст. 194, які зобов`язують суд встановити наявність достатніх доказів, що підтверджують обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також перевірити, чи доведено наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку сторони захисту, слідчий суддя безпідставно погодився із доводами сторони обвинувачення, не перевіривши належним чином наявність доказів, які підтверджують існування ризиків, і не навів у судовому рішенні конкретних обставин, що свідчать про можливість їх реалізації. При цьому судом не враховано положення ч. 3 ст. 194 КПК України, відповідно до якої у разі, якщо прокурор не доведе наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 є офіційно працевлаштованою особою, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, а також раніше не судимий. Відповідно, застосування до нього домашнього арешту є надмірним заходом процесуального примусу, який не відповідає меті, визначеній ст. 177 КПК України.

У своїй апеляційній скарзі захисник наголошує, що слідчий суддя не врахував відсутність будь-яких ризиків, які б виправдовували застосування домашнього арешту, а також не навів у мотивувальній частині ухвали конкретних доводів щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання.

Крім того, апелянт посилається на те, що домашній арешт у нічну пору доби з 22:00 до 06:00 год., створює необґрунтовані труднощі для підозрюваного, який працює офіційно у вечірній час, і фактично може призвести до втрати роботи, що суперечить принципу пропорційності та завданням кримінального провадження.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена без належної оцінки доводів сторони захисту, без урахування особи підозрюваного, його соціальних зв`язків та відсутності доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку захисника ОСОБА_7 та її підзахисного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовільнити, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2025 відповідає.

Оскільки кожна кримінальна справа має унікальні фактичні обставини, суд не має права діяти за шаблоном чи формально, а зобов`язаний ухвалювати рішення, які є персоніфікованими, із врахуванням індивідуальних особливостей справи, конкретного підозрюваного та специфіки доводів сторін у межах відповідного провадження.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів судової справи було встановлено таке, що ОСОБА_8 в вечірній час 08.10.2022, більш точного часу не встановлено, будучи повнолітньою особою, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де приймав участь в святкуванні її дня народження.

Після завершення святкування дня народження ОСОБА_10 , остання пішла відпочивати до власної кімнати, а ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, із метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи власні дії та їх суспільно-небезпечний характер, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_10 та недосягнення нею шістнадцятирічного віку, без застосування фізичного, психологічного насилля, а також погроз застосування такого насильства, зайшов в кімнату потерпілої та ліг поряд з ОСОБА_10 на верхньому ярусі дворівневого ліжка і вступив з нею у статеві зносини шляхом вагінального проникнення в її тіло природнім способом з використанням власних геніталій, посягаючи таким чином на нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітньої особи.

У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу спрямованого на задоволення своєї статевої пристрасті ОСОБА_8 , в період жовтня-листопада 2022 року, усвідомлюючи вік, вразливий стан неповнолітньої ОСОБА_10 та довірливе ставлення до себе, яка була об`єктом його сексуальних посягань, використовуючи сприятливі умови, а саме факт регулярного спілкування, залишаючись на самоті в вищезазначеній квартирі, а також за місцем свого власного проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку неповнолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у неї аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, неодноразово вчиняв дії сексуального характеру, а саме вагінальне та оральне проникнення в тіло ОСОБА_10 , з використанням власних геніталій.

30.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У ст. 181 КПК України зазначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді що, відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК, на стадії досудового розслідування оцінка наданих доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На даному етапі розслідування кримінального правопорушення, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, тобто оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

У даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_8 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів вважає, що обраний щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби достатнім, необхідним та співмірним із завданнями кримінального провадження, визначеними ст. 2 КПК України.

Такий запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного, попереджає можливість ухилення від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також відповідає ступеню тяжкості інкримінованого йому злочину, і водночас не створює для підозрюваного надмірних обмежень чи перешкод у здійсненні трудової діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що обраний запобіжний захід є пропорційним, необхідним та достатнім, оскільки дозволяє досягти мети кримінального провадження забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти його можливому ухиленню від органів досудового розслідування та суду, а також уникнути незаконного впливу на свідків чи інших учасників провадження.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, як-от особистого зобов`язання, не забезпечить досягнення вказаної мети, тоді як домашній арешт у нічний час є мінімально необхідним обмеженням, яке водночас гарантує дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На відміну від цього, домашній арешт у нічний час доби є мінімально необхідним і водночас ефективним обмеженням, яке забезпечує баланс між інтересами правосуддя та правами особи, якого вимагає принцип верховенства права. Такий захід не є каральним, а має превентивну функцію спрямований не на покарання, а на запобігання порушенням, що можуть перешкодити встановленню істини у справі.

У цьому контексті принцип пропорційності, закріплений як у національному законодавстві (ст. 178 КПК України), так і в практиці Європейського суду з прав людини вимагає, щоб будь-яке обмеження особистої свободи було необхідним у демократичному суспільстві та не виходило за межі, виправдані метою. Саме домашній арешт у нічну пору доби відповідає цим критеріям, оскільки забезпечує досягнення процесуальної мети із мінімальним втручанням у приватне життя особи.

Крім того, колегія суддів наголошує, що запобіжний захід це не покарання, а засіб підтримання рівноваги між правом особи на свободу та обов`язком держави забезпечити ефективне правосуддя. У даному випадку домашній арешт у нічний період виступає формою «правового компромісу» достатньо суворим для гарантування належної процесуальної поведінки, але водночас гуманним і таким, що забезпечую повагу до людської гідності, гарантованої ст. 3 Конституції України та ст. 8 Конвенції.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби є достатнім та співмірним способом забезпечення його належної процесуальної поведінки. Такий захід дозволяє ефективно контролювати виконання покладених на підозрюваного обов`язків відповідно до ст. 181 КПК України, не порушуючи принципу пропорційності, закріпленого у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України. Доводи апеляційної скарги захисника не містять обставин, які б спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили про необхідність застосування менш суворого запобіжного заходу.

Отже, апеляційну скаргу захсинкиа слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2025 року без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби з 22:00 год. по 06:00 год. кожної доби до 30.11.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , із визначеними обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні № 0000442, внесеного до ЄРДР 03.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3