УХВАЛА

28 листопада 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рівне,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого, підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востаннє вироком Рівненського міського суду від 20.07.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 2 роки, а також відносно якого 29.10.2024 до Рівненського міського суду скеровано обвинувальний акт про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч.1,2 ст.361 КК України, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 23 вересня 2025 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на першому поверсі під`їзду №1, що за адресою: м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, 56, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який в подальшому неодноразово продовжено,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку інших осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_7 електро велосипед марки «XiaomiHimo C20», вартістю 30000 гривень, чим завдав потерпілій майнову шкоду у вказаному розмірі.

Так, 25 листопада 2025 року, близько 22 год. 45 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку №21А, що по вул. Старицького, в м. Рівне, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою власного матеріального збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, проник в автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , 2010 року випуску, сірого кольору, вартістю 297 000 грн., фактичним володільцем якого є ОСОБА_8 , після чого, перебуваючи у вказаному транспортному засобі, за допомогою знайденого на передодні ключа, привів в дію двигун та попрямував у невідомому, однак в подальшому був затриманий працівниками Рівненського районного управління поліції за адресою м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109

Вказаними діями потерпілому ОСОБА_8 , завдано майнову шкоду в розмірі 297 000 гривень.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

27.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст.177 КПК України відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка;вчинити інші кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків метою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також перешкоджання ризикам, а саме:

- переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, зокрема: ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Також, відносно ОСОБА_4 Рівненським міським судом вже здійснюється розгляд кримінального провадження про обвинувачення останнього за ч.4 ст.185, ч.ч.1,2 ст.361, ч.1 ст.309 КК України. Однак, на судові засідання у цьому кримінальному провадженні він не з`являється.

Вказане свідчить про ухилення ОСОБА_4 від суду та перешкоджання розгляду провадження у розумні строки.

незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а саме: знаючи місце проживання потерпілого та свідка, підозрюваний ОСОБА_4 може шляхом умовлянь, вчинення тиску та /або будь-яким іншим чином вплинути на останнього, з метою зміни ним своїх показань про обставини вчинення кримінального правопорушення.

може вчинити інше кримінальне правопорушення: підозрюваний ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востаннє вироком Рівненського міського від 20.07.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 2 роки, а також відносно якого 29.10.2024 до Рівненського міського суду скеровано обвинувальний акт про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч.1,2 ст.361 КК України, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, а через короткий проміжок часу повторно підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину проти власності в умовах воєнного стану.

може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а саме перешкоджати шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що в провадженні слідчого Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001937 від 23.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України.

о 18 год. 03 хв. 26 листопада 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст..208 КПК України.

27.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_4 на даний час встановлено, що він раніше судимим, востаннє вироком Рівненського міського суду від 20.07.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 2 роки, а також відносно якого 29.10.2024 до Рівненського міського суду скеровано обвинувальний акт про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч.1,2 ст.361 КК України, розлучений, на утриманні має 1 неповнолітню дитину, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні чи/або суду, за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні, про зміну місця проживання чи фактичного перебування та роботи; повідомляти слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні, про відлучення з місця проживання у разі необхідності, крім відвідування закладів охорони здоров`я; утримуватися від спілкування з потерпілими та іншими свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рівне,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого, підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів, а саме до 18 год. 03 хв. 25 січня 2026 року.

Утримувати ОСОБА_4 , в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 18 год. 03 хв. 26 листопада 2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 18 год. 03 хв. 25 січня 2026 року.

Одночасно визначити розмір застави 60 розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні чи/або суду, за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні, про зміну місця проживання чи фактичного перебування та роботи;

- повідомляти слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні, про відлучення з місця проживання у разі необхідності, крім відвідування закладів охорони здоров`я;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та іншими свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 18 год. 03 хв. 25 січня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайно му виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9