УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000607 від 23.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301? КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим відділенням відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000607 від 23.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301? КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2025 до чергової частини відділу поліції № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт о/у УПК в Одеській області ДКП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про те, що в рамках проведення заходів, спрямованих на виявлення, документування та припинення фактів розповсюдження в мережі інтернет матеріалів порнографічного характеру, що містять ознаки дитячої порнографії, здійснено моніторинг аналітичних ресурсів під час якого виявлено дитячу порнографію, яка розповсюджувалась з ІР-адреси, яка на момент розповсюдження фіксувалась в Київському районі м. Одеси на території обслуговування ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

23.09.2025 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000607 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 301? України.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженню від УПК в Одеській області ДКП НПУ, надійшов рапорт в якому зазначено, що в рамках виконання доручення на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному проваджені № 0000607 від 23.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 301? КК України, проведеними слідчими (розшуковими) діями та оперативно-розшуковими заходами було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано причетні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , які депутатами, суддями та адвокатами згідно відкритих даних не значиться.

Старшим слідчим СВ відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 та вилучено:

- жорсткий диск SEAGATE ST10000DM005, с/н: WWY0ACNV;

- жорсткий диск SEAGATE ST3250620AS, с/н: 3QF0964C;

- жорсткий диск SEAGATE ST3250823AS, с/н: 5ND1DHYK;

- жорсткий диск SEAGATE ST380021A, с/н: 3HV4QHGJ;

- жорсткий диск SEAGATE ST3120026A, с/н: 3JT1ZALF;

- жорсткий диск WD WD40EZRX, с/н: WCC4E9968E78;

- жорсткий диск WD WD40EZRX, с/н: WCC4E4N7H8V5;

- жорсткий диск WD WD121PURZ, с/н: 8HHAP3ZH;

- жорсткий диск WD WD121PURZ, с/н: 8HHAM3TH;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0LF2, с/н: NAC94AEC;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0PV1, с/н: NA9RP4PN;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0LF2, с/н: NT380L6R;

- мобільний телефон Samsung Galaxy Note 9, SM-N960F, с/н: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- системний блок, чорного кольору, с/н: W16X.

Крім того, слідчим СВ відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено жорсткий диск WD WD3200AAJS, с/н: WCAV2R703705.

21.10.2025 поставною слідчого СВ ОРУП№1 ГУНП в Одеській області вищеперелічені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий звертається з клопотанням посилаючись на те, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, вилучені електронні носії інформації могли зберегти на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ньому, у зв`язку із службовою завантаженістю розглянути клопотання за його відсутності. В судовому засіданні 03.11.2025 року надав протокол огляду від 31.10.2025 року, вилучених під час обшуку за адресою: м.Одеса, вул.Давида Бурлюкова (Гаршина), буд.1А жорстких дисків.

Власник вилученого майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що вилучені речі не відносяться до предмету кримінального провадження. Просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути вилучені речі.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, могло бути знаряддям його вчинення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 03.11.2023 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що вилучене під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 , а саме:

- жорсткий диск SEAGATE ST10000DM005, с/н: WWY0ACNV;

- жорсткий диск SEAGATE ST3250620AS, с/н: 3QF0964C;

- жорсткий диск SEAGATE ST3250823AS, с/н: 5ND1DHYK;

- жорсткий диск SEAGATE ST380021A, с/н: 3HV4QHGJ;

- жорсткий диск SEAGATE ST3120026A, с/н: 3JT1ZALF;

- жорсткий диск WD WD40EZRX, с/н: WCC4E9968E78;

- жорсткий диск WD WD40EZRX, с/н: WCC4E4N7H8V5;

- жорсткий диск WD WD121PURZ, с/н: 8HHAP3ZH;

- жорсткий диск WD WD121PURZ, с/н: 8HHAM3TH;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0LF2, с/н: NAC94AEC;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0PV1, с/н: NA9RP4PN;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0LF2, с/н: NT380L6R;

- мобільний телефон Samsung Galaxy Note 9, SM-N960F, с/н: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- системний блок, чорного кольору, с/н: W16X, відповідають критеріям ст.98 КПК України.

Накладення арешту на електронні пристрої потрібно для проведення їх огляду з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок даного майна із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301? КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Щодо накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 електронні носії інформації, то зазначене майно, може свідчити про можливе розповсюдження в мережі інтернет матеріалів порнографічного характеру, що містять ознаки дитячої порнографії, а тому є важливими доказами можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України та накладення арешту на них є необхідним для збереження цих речових доказів та недопущення їх знищення.

Доводи ОСОБА_3 відносно того, що вилучене майно не має доказового значення у кримінальному провадженні що розслідується, будуть предметом перевірки під час подальшого досудового розслідування. Крім того, твердження ОСОБА_3 щодо відсутності на електронних носіях відомостей, що мають відношення до предмету досудового розслідування спростовується протоколом огляду предмету від 31.10.2025 року.

В той же час, під час розгляду клопотання слідчим не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , жорсткого диску WD WD3200AAJS, с/н: WCAV2R703705.

Так, до клопотання не долучено документів щодо здійснення огляду, проведення експертиз вилученого носія електронної інформації за вказаною адресою.

Вказані обставини унеможливлюють в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно, що вилучене за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення по суті.

Згідно вимог ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000607 від 23.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301? КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 , а саме:

- жорсткий диск SEAGATE ST10000DM005, с/н: WWY0ACNV;

- жорсткий диск SEAGATE ST3250620AS, с/н: 3QF0964C;

- жорсткий диск SEAGATE ST3250823AS, с/н: 5ND1DHYK;

- жорсткий диск SEAGATE ST380021A, с/н: 3HV4QHGJ;

- жорсткий диск SEAGATE ST3120026A, с/н: 3JT1ZALF;

- жорсткий диск WD WD40EZRX, с/н: WCC4E9968E78;

- жорсткий диск WD WD40EZRX, с/н: WCC4E4N7H8V5;

- жорсткий диск WD WD121PURZ, с/н: 8HHAP3ZH;

- жорсткий диск WD WD121PURZ, с/н: 8HHAM3TH;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0LF2, с/н: NAC94AEC;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0PV1, с/н: NA9RP4PN;

- зовнішній жорсткий диск SEAGATE SRD0LF2, с/н: NT380L6R;

- мобільний телефон Samsung Galaxy Note 9, SM-N960F, с/н: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- системний блок, чорного кольору, с/н: W16X,

шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку встановленому КПК України.

Клопотання в частині накладення арешту на майно, що вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - повернути прокурору та встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_5 .

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала в частині накладення арешту на майно може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1