УХВАЛА

3 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 760/13156/25

провадження № 51-263 ск 26

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання п. 4, ч. 2, частин 3, 5 цієї норми процесуального права.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. До касаційної скарги додаються копії судових рішень, засвідчені належним чином.

Зазначеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній її автор, посилаючись на надмірну суворість покарання, яке належить відбувати реально, просить змінити судові рішення, і пом`якшити захід примусу, застосувавши ст. 75 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Однак, заявляючи таку вимогу, засуджений у поданій скарзі не наводить обґрунтування саме явної несправедливості призначеного покарання, як це передбачено ст. 414 КПК, з урахуванням ст. 71 КК, правила котрої було застосовано в цій справі, зважаючи також на визначені в статтях 50, 65 КК загальні засади, мету заходу примусу та особливості інституту умовного звільнення.

Водночас попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, у касаційній скарзі не викладено доводів, які би свідчили про допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм права, які зумовлюють обов`язкову зміну постановленої ухвали. Крім того, скаржник не окреслив яких доводів сторони захисту не розглянув згаданий суд і не дав на них відповідей.

Отже, і не аргументовано позиції щодо наявності правових підстав для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Також засуджений не долучив належно оформленої копії вироку, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу від 17 жовтня 2023 року № 485), або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», що стає на заваді реалізації положень статей 428, 430 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 427 вказаного Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3