Справа № 643/380/26
Провадження № 1-кс/643/559/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000315 від 06.01.2026,

ВСТАНОВИВ:

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000315 від 06.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2026 близько 10:10 год. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський 584 км +700 м автомобіль УРАЛ-4320, р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні (належить військовій частині НОМЕР_2 ) під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись від м. Балаклія в напрямку м. Ізюм Харківської області в районі н.п. Бригадирівка, здійснюючи поворот ліворуч, здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT MASTER, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , 1964 р.н., який в цей час рухався в попутному напрямку.

Внаслідок ДТП водій та три пасажири автомобілю RENAULT MASTER, р.н. НОМЕР_3 отримали тілесні ушкодження, а саме: водій ОСОБА_5 (характер тілесних ушкоджень уточнюється), пасажири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (забій м`яких тканин, садна лобової області), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (різана рана м`яких тканин лобової області справа), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (забій м`яких тканин ділянок лівої кисті та лівої гомілки).

05.01.2026 у період часу з 11 год. 10 хв. до 13 год. 28 хв. слідчим СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме ділянки автодороги Київ-Харків-Довжанський 584 км +700 м, в ході якого виявлено та вилучено:

1) Автомобіль УРАЛ-4320, р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні,

2) Автомобіль RENAULT MASTER, р.н. НОМЕР_3 ,

який поміщено на майданчик тимчасового утримання т/з ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Власником автомобілю УРАЛ-4320, р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні, згідно технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_4 , є військова частина НОМЕР_2 .

Власником автомобілю RENAULT MASTER, р.н. НОМЕР_3 , згідно реєстраційної картки ТЗ, є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 06.01.2026 вилучені в ході огляду місця ДТП транспортні засоби визнано речовими доказами.

Зазначені об`єкти зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, наявні підстави для накладення арешту на вилучені 06.01.2026 під час огляду місця ДТП автомобілі УРАЛ-4320, р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні та RENAULT MASTER, р.н. НОМЕР_3 , оскільки вони зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, у розслідуваному кримінальному провадженні планується призначення низки судових експертиз, для проведення яких необхідно забезпечити збереження вказаних транспортних засобів у їх первісному вигляді, а також мають значення речових доказів та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Прокурор у судове засідання не з`явилися, у клопотанні просив проводити розгляд справи без його участі.

Власники майна у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дане клопотання було направлено до суду поштовим відправленням 06.01.2026, тобто з дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Відтак, всі обставини проаналізовані та досліджені в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000315 від 06.01.2026 на автомобілі УРАЛ-4320, р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні та RENAULT MASTER, р.н. НОМЕР_3 , вилучені 06.01.2026 у період часу з 11 год. 10 хв. до 13 год. 28 хв. під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме ділянки автодороги Київ-Харків-Довжанський 584 км +700 м.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_11