Справа № 216/7011/25
провадження 1-кп/216/422/26
ВИРОК

іменем України

04 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №6 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000235 від 14.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, утриманців не має, на час скоєння злочину - військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який займав посаду стрільця- помічника гранатометника піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та до арешту фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась.

Згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 липня 2025 року № 478/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 липня 2025 року № 4524-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 26.02.2022 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини для проходження служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №186 від 26.07.2022, солдата ОСОБА_5 відряджено до військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, солдат ОСОБА_7 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401 КК України, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, а отже суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучі військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту - із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями , інструкціями тощо.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов`язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 01.08.2022, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та залишити місце несення служби у військовій частині НОМЕР_3 , яка розташована на території АДРЕСА_2 .

Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника піхотного відділення З піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у відрядженні у військовій частини НОМЕР_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 1,1, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів) які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази) 01 серпня 2022 року самовільно залишив місце служби в в розташуванні військової частини НОМЕР_3 , яка знаходиться на території АДРЕСА_2 , звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, та був незаконно відсутній на службі станом до 21.08.2025, коли солдат ОСОБА_7 був затриманий працівниками Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками самовільного залишення місця служби тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю та пояснив, що 01.08.2022 року залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_3 та був на ній відсутній до 21.08.2025 року, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими учасниками процесу, а саме :

- матеріалами службового розслідування (а.с. 29-48), зокрема:

- актом службового розслідування щодо ОСОБА_5 від 09.09.2022 року, згідно якого в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 01.08.2022 року стрілець-помічник гранатометника 3 піхотного відділення З піхотного взводу 2 піхотної роти солдат ОСОБА_5 , який був відряджений на навчання згідно розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_4 від 25.07.2022 №1050, не з`явився на ранкову перевірку без поважної причини. Згідно пояснень військовослужбовця ОСОБА_8 , командира комендантської роти військової частини НОМЕР_4 капітана ОСОБА_9 встановлено, що під час ранкової перевірки особового складу окремої механізованої роти, яка перебувала на навчаннях у розташуванні військової частини НОМЕР_2 , було виявлено відсутність солдата ОСОБА_5 , який був прикомандирований до механізованої роти військової частини НОМЕР_1 . Пошукові заходи на території підрозділу результатів не дали. На телефонні дзвінки не відповідав. Місце знаходження солдата ОСОБА_5 невідоме донині. Згідно пояснень командира 2 піхотного відділення 2 піхотного взводу 2 піхотної роти молодшого сержанта ОСОБА_10 встановлено, що 26.07.2022 року солдат ОСОБА_5 , згідно розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_4 №1050 від 25.07.2022р. вибув в розташування військової частини НОМЕР_3 . З того часу в БЧС 2 піхотної роти він обліковувався як відкомандирований. Термін самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_5 становить більше 10-ти днів, з 01.08.2022 по по час проведення службового розслідування (а.кр.пр. 10-16);

- наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 09.09.2022 року № 589 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , згідно якого службовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , який був відряджений на навчання згідно розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_4 від 25.07.2022 №1050, 01.08.2022 року не повернувся до полігону військової частини НОМЕР_3 по теперішній час відсутній в розташуванні підрозділу без поважної причини

- наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 06.08.2022 року № 731 Про призначення службового розслідування, згідно якого призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_5 (а.кр.пр. 17);

- доповіддю про подію, що сталася у військовій частині НОМЕР_1 (про самовільне залишення частини), згідно якої з доповіді чергового по полігону військової частини НОМЕР_3 стало відомо, що стрілець-помічник гранатометника 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти солдат ОСОБА_11 , який був відряджений на навчання згідно розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_4 від 25.07.2022 №1050, не з`явився на ранкове шикування о 8.00 на полігоні військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 без поважної причини. Пошукові заходи результатів не дали (а.кр.пр. 26).

Інші докази сторонами не надавалися та судом не досліджувалися.

Сукупність досліджених доказів, зазначених вище, представлених стороною обвинувачення узгоджуються між собою, які судом приймаються в якості належних, допустимих, достовірних, будучи достатніми у своєму взаємозв`язку, що беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю, а дії його відповідають складам інкримінованого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України як: самовільне залишення місця служби тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, та які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, відсутні.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, віднесеного до категорії тяжкого. Особу обвинуваченого, який раніше не судимий, являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, протягом трьох років перебував у розшуку, за службовою характеристикою характеризується посередньо. Зважаючи на той факт, що звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця за військові злочини, скоєний в умовах воєнного стану, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки, створить у таких осіб впевненість у безкарності, а також відмову від захисту Батьківщини. Зазначене свідчить про підвищену суспільну небезпечність такого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання без застосування іспитового, оскільки його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження, судові витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч.2, 369-376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання, зарахувавши в строк покарання період попереднього ув`язнення та перебування під вартою у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, починаючи з 21 серпня 2025 року (а. с. кр.пр. 95-97).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не змінювати та вважати продовженим.

Цивільний позов не заявлено, речові докази, судові витрати відсутні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Учасники справи мають право отримати копію вироку у суді.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_12