Справа № 203/3085/25
Провадження № 1-кс/0203/1931/2025
УХВАЛА

24 червня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

представника скаржника (захисника) ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо нерозгляду заяви від 18.04.2025 року про залучення потерпілим, та на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 19.02.2025 року про відмову у визнанні потерпілим, заявлену в рамках кримінального провадження №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,

встановив:

13.05.2025 року в системі «Електронний суд» до Центрального районного суду міста Дніпра звернувся ОСОБА_4 (далі заявника, скаржник) із скаргою на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо нерозгляду заяви від 18.04.2025 року про залучення потерпілим, та на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 19.02.2025 року про відмову у визнанні потерпілим, заявлену в рамках кримінального провадження №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якій заявник, з урахуванням уточненої редакції скарги від 23.06.2025 року, просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 19.02.2025 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000195 від 15.06.2022 року;

- зобов`язати старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо вирішення питання про залучення в якості потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якому ОСОБА_7 є заявником. У своїй заяві від 07.06.2022 року заявник повідомила ДБР про те, що службовими особами правоохоронних органів було вчинено незаконний обшук помешкання, викрадення людини, тобто ОСОБА_4 , також було незаконне тримання його під вартою та заволодіння його майном. Заявник зазначив, що 18.04.2025 року він направив заяву про залучення його як потерпілого по кримінальному провадженню №0000195 від 15.06.2022 року, бо саме його було протиправно позбавлено свободи працівниками правоохоронних органів, за фактом чого і було порушено кримінальне провадження.

12.05.2025 року заявник отримав поштовий лист, який ДБР направило до нього, а саме лист від 22.04.2025 року №16810-25/п/15-02-3-2162/25, яким йому було відмовлено у залученні в якості потерпілого по кримінальному провадженню №0000195 від 15.06.2022 року. Проте заявник вважає необґрунтованою відмову слідчого у залученні його в якості потерпілого, оскільки слідчий не надав оцінку обставинам справи та не врахував, що позбавлення особи волі охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України. Доводи слідчого ДБР щодо підтвердження моральної шкоди заявник вважає абсурдними, бо сам факт позбавлення волі особи породжує тяжкі наслідки. Крім того, саме в ході досудового розслідування можна провести судово-психологічну експертизу на встановлення розміру моральної шкоди.

З огляду на викладене вище, заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого та постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 13.05.2025 року, судову справу №203/3085/25, провадження №1-кс/0203/1931/2025, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду, прийнято до провадження 15.05.2025 року.

Ухвалою суду від 15.05.2025 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги у судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб у строк до 19.05.2025 року надати суду матеріали кримінального провадження №0000195 від 15.06.2022 року.

У чергове судове засідання, призначене на 24.06.2025 року, в яке з`явився представник заявника, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Слідчий у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги належним чином, причини неявки суду не повідомив, виконав вимоги ухвали суду від 15.05.2025 року та надав суду матеріали кримінального провадження №0000195 для огляду у судовому засіданні.

Під час судового засідання представник заявника підтримав у повному обсязі вимоги скарги, з урахуванням її уточненої редакції, та просив суд їх задовольнити. Представник заявника повідомив, що слідчому слід перекваліфікувати статтю для залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого по кримінальному провадженню. Заявник зазнав майнової шкоди, тому оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим є безпідставною, бо відбулося викрадення людини.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 19.02.2025 року про відмову у визнанні потерпілим було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

За змістом постанови слідчий зазначив, що до ТУ ДБР надійшло клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Слідчий, зокрема, вказав, що ОСОБА_7 має статус заявника та свідка у кримінальному провадженні, не є стороною кримінального провадження, та була допитана у кримінальному провадженні в якості свідка. Зі змісту заяви про залучення до провадження як потерпілого, не вбачається жодного належного обґрунтування, що діями правоохоронних органів заявнику завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини. До заяви ОСОБА_4 не надав даних щодо встановлення суми завданих йому збитків. Вказане стало підставою для відмови у задоволенні клопотання заявника.

Оглядом матеріалів кримінального провадження №0000195 судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена за результатами розгляду слідчим заяви заявника про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні від 30.01.2025 року та на виконання ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 30.04.2025 року у справі №203/1416/24.

18.04.2025 року заявник склав на направив на адресу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, заяву про залучення потерпілим у кримінальному провадженні №0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якій просив слідчого:

- прийняти постанову про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, відкритого за заявою його дружини ОСОБА_7 від 07.06.2022 року.

Листом від 22.04.2025 року слідчий повідомив заявника про те, що, зокрема, ним було розглянуто заяву ОСОБА_8 , що надійшла 21.04.2025 року, та встановлено, що ОСОБА_7 має статус заявника та свідка у кримінальному провадженні, не є стороною кримінального провадження, та була допитана у кримінальному провадженні в якості свідка. Зі змісту заяви про залучення до провадження як потерпілого, не вбачається жодного належного обґрунтування, що діями правоохоронних органів заявнику завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини. До заяви ОСОБА_4 не надав даних щодо встановлення суми завданих йому збитків. Тому слідчий дійшов висновку про те, що відсутні підстави для визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених обставин скарги, дає суду підстави для висновку про те, що оскаржувану постанову слідчого не можна вважати вмотивованою. Оскільки в оскаржуваній постанові слідчий не аналізує вимоги заяви заявника та обставини кримінального провадження в їх сукупності, з урахуванням проведених слідчим слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій у кримінальному провадженні. Посилання слідчого на те, що ОСОБА_4 не долучив до клопотання даних щодо встановлення суми завданих йому збитків не підтверджені проведеною слідчим оцінкою наявних в матеріалах кримінального провадження доказів. Слідчий не звернув увагу і на вказані у заяві про вчинене кримінальне правопорушення посилання заявника на вилучення у затриманого ОСОБА_4 ноутбука НР G62, не надав оцінку вказаним твердженням заявника з посиланням на докази щодо наявності чи відсутності у нього майнової та (або) моральної шкоди, пов`язаних з таким вилученням та затриманням ОСОБА_4 .

Водночас в силу вимог ст. 307 КПК України, враховуючи, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування ухвала слідчого судді може бути, зокрема, про скасування постанови та зобов`язання вчинити певну дію, вимога заявника про визнання протиправною постанови, задоволенню не підлягає, та охоплюється вимогою щодо оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим. Суд надає оцінку оскаржуваній постанові у ході вирішення питання наявності чи відсутності правових підстав для задоволення вимоги заявника про скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, враховуючи, що слідчий, здійснюючи свої повноваження є самостійними у процесуальній діяльності, враховуючи вимоги ст. ст. 40, 307 КПК України, вимога скаржника про зобов`язання слідчого виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо вирішення питання про залучення в якості потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, підлягає задоволенню в частині зобов`язання слідчого повторно розглянути заяви ОСОБА_4 від 30.01.2025 року та від 18.04.2025 року про залучення потерпілим у кримінальному провадженні №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в порядку, визначеному ст. ст. 55, 220 КПК України, з винесенням вмотивованої постанови.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо нерозгляду заяви від 18.04.2025 року про залучення потерпілим, та на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 19.02.2025 року про відмову у визнанні потерпілим, заявлену в рамках кримінального провадження №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 19.02.2025 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, повторно розглянути заяви ОСОБА_4 від 30.01.2025 року та від 18.04.2025 року про залучення потерпілим у кримінальному провадженні №0000195 від 15.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в порядку, визначеному ст. ст. 55, 220 КПК України, з винесенням вмотивованої постанови.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 30.06.2025 року о 17:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1