Справа № 646/193/26
Провадження № 1-кс/646/100/2026
УХВАЛА

іменем України

13.01.2026 року слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000033 від 10.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ ВП № 1 ХРУ № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним вище клопотанням, в обґрунтування якого зазначила, що у провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 10.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 09.01.2026 року о 22 год. 27 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.01.2026 року о 22 год. 27 хв. надійшло звернення від ОСОБА_4 стосовно своєї сестри ОСОБА_5 , яка перебувала разом зі своєю десятимісячною малолітньою дитиною на ім?я ОСОБА_6 . Під час перевірки повідомлення встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 застосував до ОСОБА_5 металеві засоби кріплення, прикував її до батареї опалення, у зв?язку з чим вона була позбавлена можливості залишити приміщення, після чого ОСОБА_7 привіз до зазначеного приміщення її десятимісячну малолітню дитину на ім?я Афіна.

В ході досудового розслідування, слідчим на підставі заяви отримано від потерпілої та долучено металевий ланцюг з навісним замком з написом «GUSAMI», який 10.01.2026 року у період часу з 10 год. 30 хв. по 10 год. 50 хв. оглянуто та поміщено до сейф-пакету NPU 5388293.

10.01.2026 року слідчим металевий ланцюг з навісним замком з написом «GUSAMI» визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.

Слідчий зазначила, що з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення повного, об`єктивного, неупередженого досудового розслідування, а також притягнення винних до відповідальності, виникла необхідність в накладенні арешту на металевий ланцюг з навісним замком з написом «GUSAMI»

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Неприбуття в судове засідання власника майна та прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.(ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 7 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в ст. 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до ст. ст. 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його приховування, пошкодження, псування, знищення, та перетворення, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження даним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000033 від 10.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене 10.01.2026 року на підставі заяви від потерпілої, а саме металевий ланцюг з навісним замком з написом «GUSAMI», який поміщено до сейф-пакету NPU 5388293, шляхом позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження даним майном.

Визначити місцем зберігання арештованого майна, відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» від 19.12.2012 року камеру зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя