ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2721/25 Справа № 215/2590/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

законного представника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.06.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру, щодо ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працюючого, з квітня 2011 року перебував під наглядом лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками та в липні 2014 року знятий з-під нагляду, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

05.10.2017 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.15 ч.2, ст.185 ч.2, ст.15 ч.2, ст.185 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 12.07.2018 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.186 ч.2 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.10.2017 та до відбуття визначено позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. 25.05.2022 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

19.03.2024 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 п.1-2, ч.3 п.2 КК України від покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

За встановлених судом обставин та детально викладених в ухвалі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,маючий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, яка позбавляє іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльності) і керувати ними, 31.07.2024 приблизно з 11:20 годині, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебував біля будівлі магазину продовольчих товарів «Тріумф», що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Андрія Божка (стара назва Доватора) буд 27 А в Тернівському районі.

У цей момент, поблизу магазину «Тріумф» перебувала ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перша почала діалог з ОСОБА_6 та запропонувала останньому допомогу. На що ОСОБА_6 , обурився та почав ричати та проявляти агресію в бік ОСОБА_11 тим самим лякаючи останню. ОСОБА_11 , бажаючи припинити конфлікт, не очікуючи будь-яких наслідків негативного характеру, почала заспокоювати ОСОБА_6 .

В цей момент ОСОБА_6 який знаходився біля ОСОБА_11 поблизу магазина «Тріумф», на ґрунті раптово виниклого вказаного конфлікту, почав наближатися до ОСОБА_11 , тим саме продовжуючи лякати останню своїми діями.

В свою чергу ОСОБА_11 розвернулася та почала бігти в напрямку входу до магазина «Тріумф», ОСОБА_6 маючий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, яка позбавляє іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльності) і керувати ними, почав бігти за ОСОБА_11 при цьому розмахуючи палицею, котра була при ньому. Підбігаючи до входу до магазина «Тріумф» з лівої сторони знаходиться нахильний бетонний майданчик (пандус) для заїзду осіб з обмеженими можливостями, з правої сторони бетонні сходи та забігаючи на пандус ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_11 та не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, у вигляді спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, у зв`язку із своїмзахворюванням, а саме психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, яка позбавляє іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльності) і керувати ними, діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості наніс останній своєю рукою поштовх у спину тим самим завдавши їй прискорення. Від вказаних дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_11 не втримавши рівновагу, впала з височини власного зросту вперед за напрямком руху та при падінні підігнула під власне тіло праву руку та вдарилася нею об бетонний пандус, який розташований біля входу до магазину продовольчих товарів «Тріумф» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Андрія Божка (стара назва Доватора) буд 27 А в Тернівському районі.

В результаті чого потерпіла ОСОБА_11 отримала, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1509 від 13.08.2024 тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового внутрішньо-суглобного перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків, садна по передній поверхні правого колінного суглоба, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу.

Таким чином, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1509 від 13.08.2024 ОСОБА_6 маючий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, яка позбавляє іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльності) і керувати ними своїми злочинними діями спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового внутрішньо-суглобного перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків, садна по передній поверхні правого колінного суглоба, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу.

За своїм характером виявлений перелом відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби, п.2.2.2.«Правил судово-медичного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

За своїм характером садна колінного та гомілково-ступневого суглобів відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів, п.2.3.3.«Правил судово-медичного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

З вказаним судовим рішенням не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання на наявність форми вини при вчиненні ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1509 від 13.08.2024 ОСОБА_12 у період вчинення інкримінованого йому діяння виявляв та на даний час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїчної.

Вказав, що зазначений психічний розлад позбавляє можливості ОСОБА_6 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період інкримінованого йому діяння, а також у даний час.

Зазначив, що за своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України ОСОБА_6 у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними тому потребує застосування примусового заходу медичного характеру .

Прокурор вважає, що юридичним критерієм неосудності є несумісність наявності у свідомості чітко сформованого умислу чи необережності.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Захисник ОСОБА_8 та особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , просили розглянути апеляційну скаргу прокурора на розсуд суду.

Законний представник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Частиною 1 статті 503 КПК України зазначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Крім того, ч. 1 ст. 505 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру підлягають встановленню, зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, суд, окрім іншого, з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння та вчинено це суспільно небезпечне діяння особою.

Разом із тим, у ст. 19 КК України зазначено, що осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно ст. 23,25 КК України необережність є однією з форм вини, яка поділяється на злочину самовпевненість та злочину недбалість.

Злочинна недбалість виражається в тому, що особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити. Це означає, що особа не усвідомлювала суспільної небезпеки свого вчинку, але через недотримання належної обачності та пильності могла б його передбачити та попередити.

Інтелектуальна ознака злочинної недбалості характеризується відсутністю в особи усвідомлення суспільної небезпечності вчинюваного нею діяння (дії або бездіяльності), а також відсутністю передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків від цього діяння.

Вольова ознака злочинної недбалості полягає у тому, що особа, маючи реальну можливість передбачити суспільно небезпечні наслідки своєї поведінки, не мобілізує власні інтелектуальні та психічні здібності для того, щоб здійснити вольові дії, необхідні для запобігання таким наслідкам.

Тобто необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, необережність є елементом суб?єктивної сторони саме кримінального правопорушення, і встановлюються лише щодо осудної особи.

Тому, під час судового розгляду у кримінальних провадженнях щодо застосування примусових заходів медичного характеру ці питання з?ясуванню та встановленню не підлягають.

Правову позицію щодо предмета доказування у кримінальному проваджені про застосування примусових заходів медичного характеру викладено у постанові другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.02.2020 (справа № 234/18511/18), в якій суд зазначив, що оскільки стан неосудності пов?язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, із ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об?єктивно є неможливим. Аналогічну правову позицію викладено у постанові другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13.05.2021 (справа №204/8241/17).

Суд першої інстанції пришов до висновку, що ОСОБА_6 скоїв суспільно небезпечне діяння у стані неосудності є правильними з огляду на наявність хворобливого розладу психічної діяльності, тому суд обґрунтовано, відповідно до вимог ч. 2 ст. 513 КПК України застосував примусові заходи медичного характеру, з чим погоджується і колегія суддів в цій частині рішення суду прокурором не оскаржується.

Однак, як вбачається з оскарженої ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції за наслідками розгляду клопотання дійшов висновку, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України, вчинено ОСОБА_6 у формі необережності, внаслідок злочинної недбалості, що суперечить вимогам закону про кримінальну відповідальність притаманно при встановлення суб`єктивної сторони правопорушення, і встановлюються лише щодо осудної особи.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1509 від 13.08.2024 ОСОБА_6 виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, тому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час останній також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Оскільки ОСОБА_6 через психічний розлад не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, посилання в мотивувальній частині постановленої судом ухвали на наявність форми вини у виді необережності, при викладенні обставин вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України, не відповідає фактично встановленим обставинам кримінального провадження та не ґрунтується на правильному тлумаченні закону України про кримінальну відповідальність.

Встановлені порушення судом першої інстанції вимог закону, згідно п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України, є підставою для зміни судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, висновки місцевого суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

Тому в цій частині оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали посилання на таку ознаку вчиненого ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України, як необережність.

Виходячи з наведеного, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції в частині наявності вини, яка виражена у формі «необережності, в наслідок злочинної недбалості», при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 376, 405- 419, 512-516 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційнускаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.06.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру, щодо ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на наявність вини, яка виражена у формі «необережності, в наслідок злочинної недбалості» у діях ОСОБА_6 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: