СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, гр-н України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 15 квітня 2024 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_5 , захисник - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 по мобілізації, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1 1, 16,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, 26.09.2024 приблизно о 08 год. 00 хв. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 17.09.2025, тобто до моменту його затримання в порядку ст. 208 КПК України працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що проходив військову службу за призовом у військовому званні солдат, 26.09.2025 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 . Мотивом таких його дій було те, що була потреба вирішити питання з банківськими картками, які виявилися заблокованими, під час затримання поліцією опору не чинив.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, в умовах воєнного стану не з`явився вчасно на службу без поважних причин понад три доби, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який раніше судимий, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив злочин, хоча за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає його щире каяття. Обставиною, що обтяжує його покарання, суд визнає рецидив злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд вважає за неможливе виправлення ОСОБА_8 в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і в даному конкретному випадку як виняток достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового кримінального правопорушення.

Остаточне покарання ОСОБА_7 має бути призначено з урахуванням правил ст. 71 КК України із застосуванням принципу часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, оскільки він вчинив злочин під час пробаційного нагляду за вироком від 15 квітня 2024 року Святошинського районного суду м. Київ, не відбуте покарання за яким - три роки пробаційного нагляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_9 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 - ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_3 в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі рахувати ОСОБА_7 з урахуванням строку його затримання та утримання під вартою - з 17 вересня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1