Провадження № 1-кп/369/567/25
В И Р О К

іменем України

25.09.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002633 від 15 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_13 в тому, що він 13 жовтня 2021 року близько 23:30 год , перебуваючи в коридорі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, стоячи напроти ОСОБА_11 , завдав їй один удар кулаком правої руки у верхню частину грудної клітини лівої сторони. Від отриманого удару ОСОБА_11 , не втримавшись на ногах, почала падати назад, вдарившись при цьому спиною об стіну, а саме лівою верхньою частиною поверхнею плеча. Після чого ОСОБА_13 завдав ще один удар у верхню частину лівої грудної клітини. Від отриманого удару потерпіла не втрималась на ногах, впала спиною на підлогу. Таким чином, ОСОБА_11 було заподіяно синець у ділянці лівого плеча, які відповідно до висновку експерта № 172 від 03 листопада 2021 року є легким тілесним ушкодженням.

Враховуючи викладені обставини, сторона обвинувачення дійшла висновку, що ОСОБА_13 своїми діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

На підтвердження винуватості ОСОБА_13 сторона обвинувачення в ході судового розгляду посилалася на наступні дані, що містяться у:

-витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) кримінального провадження № 0002633 від 15 жовтня 2021 року, згідно із яким 14 жовтня 2021 року надійшла заява від ОСОБА_11 про спричинення їй невідомою особою тілесного ушкодження 13 жовтня 2021 року близько 23 год за адресою: АДРЕСА_3 (а.п. 127, 128 т.1);

-протоколі про прийняття заяви від 14 жовтня 2021 року від ОСОБА_11 про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення сусід наніс тілесне ушкодження (а.п. 134 т.1);

-консультативному висновку лікаря-терапевта медичної установи «Прайм +» від 14 жовтня 2021 року про звернення ОСОБА_11 зі скаргами на біль в лівому плечі, голові, лихоманку після падіння від дій сусіда по гуртожитку, яким зафіксовано діагноз у виді гіпертонічного кризу та під питанням струс головного мозку (а.п.135 т.1);

-висновку судово-медичного експерта № 172 від 03 листопада 2021 року, яким встановлено при судово-медичному огляді 26.10.2021 року наявність у ОСОБА_11 синця в ділянці лівого плеча, який утворився від дії тупого предмета, за механізмом спричинення удар, можливо в терміни вказані у постанові. Такі ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями (а.п.143 т.1);

-фотознімки потерпілої ОСОБА_11 зі слідами тілесних ушкоджень (а.п. 146, 232-235 т.1);

-протоколі проведення слідчого експерименту від 28 жовтня 2021 року з фототаблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_11 , яка в ході слідчої дії показала розвиток подій 13 жовтня 2021 року за участю ОСОБА_13 , його поведінку, спричинення ударів та її падіння (а.п. 148-151, 152-165 т.1);

-висновку судово-медичного експерта № 283/Д від 05 листопада 2021 року, згідно із яким виявлений синець лівого плеча у ОСОБА_11 міг утворитися за механізмом, вказаним потерпілою в ході проведення слідчого експерименту (а.п. 168-169 т.1);

-протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 01 листопада 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , з довідкою, згідно з якою на фото №4 потерпіла впізнала особу, яка їй нанесла тілесні ушкодження (а.п. 170-171, 172 т.1);

-протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 09 листопада 2021 року за участю свідка ОСОБА_15 , з довідкою (а.п. 178-179, 180 т.1);

-вимога про судимість, характеристика, довідки від лікарів нарколога і психіатра (а.п. 175, 176, 177 т.1);

-довідки ЛКК №1957, 1956 (а.п. 182, 183 т.1);

-повідомлення про підозру ОСОБА_13 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.п.184-185а т.1).

Натомість, безпосередньо дослідивши в судовому засіданні сукупність наведених та інших доказів, суд дійшов висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_13 , інкримінованого йому складу кримінального правопорушення, з огляду на таке.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вину у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 не визнав і пояснив, що у них з потерпілою були неприязні відносини. 13 жовтня 2021 року він приїхав додому пізно увечері, пішов у душ, який знаходиться на першому поверсі. Через 20-30 хвилин повертався назад на третій поверх, бачив багато людей, потерпілу побачив одразу, вона палила у фоє, він зробив зауваження, а потерпіла курила та збивала попіл на нього. Жодних ударів потерпілій не наносив. Потерпіла потягнула ОСОБА_13 за плече та потягнула халат, після чого він повернувся та тупнув ногою, потерпіла стала на коліна, після цього вийшла сусідка ОСОБА_16 . На коліна потерпіла стала тому, що була у нетверезому стані та спотикнулася. Обвинувачений знаходився за метр до потерпілої та стояв боком. Коли потерпіла зачепила за плече людей не було у коридорі. Коридор був освітлений. Потім люди відкривали двері щоб подивитися що відбувається у коридорі. ОСОБА_17 знаходилась на відстані 7-8 метрів у кінці коридора. У подальшому всі почали сходитися, зокрема і чоловік ОСОБА_11 , у той момент потерпіла не говорила що її побили, лише казала чоловіку, щоб той побив ОСОБА_13 . Чоловік потерпілої забрав її у кімнату та всі порозходились. ОСОБА_11 торкалася стіни тому що була у нетверезому стані. Зауваження щодо паління та вживання алкоголю обвинувачений робив потерпілій часто, синців, подряпин на тілі потерпілої не бачив, зазначив що між подружжям ОСОБА_18 були сварки кожного тижня, але чи чоловік її бив невідомо. Інші сусіди також робили зауваження щодо паління потерпілою. Також зазначив, що ОСОБА_11 йому погрожувала, просила щоб її чоловік побив ОСОБА_13 .

У судових дебатах та під час проголошення останнього слова обвинувачений ОСОБА_13 просив визнати його невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та виправдати.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_13 у будинку по АДРЕСА_4 . 13 жовтня 2021 року, проходячи повз неї в коридорі, показував їй в обличчя непристойні рухи руками та плюнув. Вона до нього звернулася і обурилася його поведінці. Тоді ОСОБА_13 розвернувся і вдарив її в грудну клітину. Вона не втрималася на ногах, впала і вдарилася об стіну лівим плечем. Її стримала лише труба. А потім він завдав їй ще удар кулаком, від чого вона почала падати на бетонну підлогу, однак не впала, її стримала труба. Один удар був правою рукою кулаком в ліву частину грудної клітки, бо вони стояли дуже близько один навпроти одного. Після першого удару вийшла сусідка, злякалася і повернулася в свою кімнату. В її присутності ОСОБА_13 ударів не завдавав, але потім він знову вдарив її рукою в ліву частину грудної клітки. Вона впала на підлогу після другого удару. Коли вона лежала на підлозі, то піднялася сама, а потім вийшов її чоловік. Він момент ударів не бачив. Коли вона піднялася, то ОСОБА_13 не було поруч. Після ударів він пішов. Синця на місці удару не було. Він був позаду. До медичних закладі зверталася. В день конфлікту вже були видні гематоми. Конфлікт тривав протягом 5-10 хвилин. Обвинувачений не вибачився. Конфліктні відносини між ними давно. ОСОБА_13 постійно до цього бився із своїм пасинком, дружиною та сусідом. Почалися неприязні відносини, коли вона стукала у двері, коли він бив дружину. До поліції вона звернулася наступного дня і до лікарів теж.

У судових дебатах потерпіла ОСОБА_11 стверджувала, що обвинувачений бив цивільну дружину ОСОБА_17 , погрожував сусідам. Також, потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що обвинувачений перед нею не вибачався. тому просила визнати винуватим ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання.

При цьому, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду стороною захисту долучено до матеріалів провадження фотокопії знімків медичної установи м. Боярка на 2 арк. (а.п. 14-17 т.2); частково задоволено клопотання сторони захисту про виклик та допит свідків (а.п. 18-19 т.2), з огляду на те, що під час досудового розслідування у вказаному клопотанні стороні захисту про виклик свідків було відмовлено (а.п. 212-213 т.2).

Так, допитані у судовому засіданні свідки пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_17 повідомила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_13 . ОСОБА_11 була її сусідкою у будинку по АДРЕСА_3 . Рік тому вони із обвинуваченим переїхали із гуртожитку. До того жили там 12 років. 13 жовтня 2021 року прийшли із чоловіком додому приблизно о 22 год. ОСОБА_13 пішов у душ, а вона готувати вечерю на кухню, яка знаходиться через дві кімнати від них, а душ на першому поверсі. Повертаючись із кухні, вона побачила, що ОСОБА_11 палить в коридорі. ОСОБА_13 йшов із душу. ОСОБА_11 звернулася до нього та замахнулася цигаркою. Він відмахнувся від неї. Потім вона підбігла і потягнула його за халат. Причиною такої поведінки ОСОБА_11 було зауваження ОСОБА_13 . Попередньо вона його ображала, називала «хохлом», «селюком». Коли ОСОБА_13 відмахнувся від ОСОБА_11 , то продовжив свій рух далі у кімнату, потерпіла не падала. Потім вийшов чоловік ОСОБА_11 та почалася сварка між нею та ОСОБА_11 . Остання була в стані алкогольного сп`яніння. В коридорі вони перебували приблизно 10 хв. ОСОБА_11 вигукувала своєму чоловіку, аби той побив ОСОБА_13 . Проте її чоловік намагався лише її забрати. ОСОБА_13 часто робив зауваження ОСОБА_11 щодо її паління в коридорі, тому вона його ображала. Вона випивала часто. На поверсі багато хто палить, вона зауваження робила всім. В її присутності тілесних ушкоджень ОСОБА_11 чи будь-кому іншому не завдавалися. Фото з ушкодженнями завданими ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_17 не бачила, і впевнена що ці ушкодження наносив не обвинувачений.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у гуртожитку. 13 жовтня 2021 року близько 22 год. шукала на третьому поверсі свою дитину. Бачила ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . ОСОБА_11 була нетверезою, що проявлялося в її поведінці (вона неадекватно поводилася, була агресивною), а ОСОБА_13 зробив їй зауваження, на що та замахувалася на нього недопалком і штовхнула його за плече. ОСОБА_11 образилася. В той момент вийшов чоловік ОСОБА_11 і хотів її забрати, але та пручалася і почався скандал. ОСОБА_13 не завдавав ударів ОСОБА_11 і остання не падала. Свідок і сама палить. ОСОБА_13 також їй робив зауваження.

Допитаний свідок ОСОБА_20 надав суду показання, що має ділові відносини із обвинуваченим і знає, що відбулася побутова сварка між ним та ОСОБА_11 . Останню знає з літа 2020 року. Вона ще тоді жалілася на поведінку ОСОБА_13 щодо неї. Очевидцем конфлікту не був.

Свідок ОСОБА_15 у суді зазначив, що є чоловіком ОСОБА_11 . Приблизно за 10 хв. до початку конфлікту ОСОБА_11 вийшла із кімнати в коридор. Все, що відбулося, знає зі слів своєї дружини. ОСОБА_13 йшов по коридору і вона пішла за ним. На коридорі в той момент, крім них, нікого не було. Тілесних ушкоджень ніхто не завдавав. Коли він вийшов у коридор із кімнати, то побачив сварку ОСОБА_11 з ОСОБА_13 . Останній розвернувся до ОСОБА_11 . Свідок зрозумів, що той її вдарив. ОСОБА_13 емоційно тикав пальцем ОСОБА_11 ОСОБА_17 вступилася за ОСОБА_13 та обійняла його і через неї він не хотів розбиратися. Сусідка відчинила двері, побачила конфлікт та одразу їх зачинила, оскільки злякалася через попередні погрози їй ОСОБА_13 . Вона є очевидцем подій, але принципово не хоче брати участь у суді. Через 5-7 хв. після подій він сфотографував плече ОСОБА_11 . Під час конфлікту ОСОБА_13 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджувалося червоним кольором обличчя та очей.

У ході перехресного допиту свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 надали суду такі показання.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що того дня він повернувся додому близько 18:00 год, ОСОБА_11 вийшла за 10 хвилин до виникнення конфлікту. Йшов обвинувачений, а за ним потерпіла, на коридорі більше нікого не було, тілесних ушкоджень теж у неї не було зранку. ОСОБА_15 вийшов, побачив перепалку, і зрозумів, що ОСОБА_13 вдарив потерпілу. В цей момент підійшла ОСОБА_21 , стала між ними. ОСОБА_17 обійняла обвинуваченого, сказала: «не чіпай їх» і тому ОСОБА_15 не хотів розбиратися. Потерпіла показала як обвинувачений плював їй в обличчя, вдаряв її та як вона падала. Сусідка ОСОБА_16 відкрила двері, кричала: «не бий її», злякалася, бо ОСОБА_13 раніше погрожував їй. Вона є очевидцем, але не хоче брати участь у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_17 повідомила що сусід бреше, він вийшов лише тоді коли вона кричала. Якби били потерпілу кожен би почув і заступився. Вона йшла з кухні і все бачила. ОСОБА_17 бачила як потерпіла замахнулася недопалком та бігла за обвинуваченим, схопила його за халат і оголила плече. Потерпіла не кричала, кричала сама ОСОБА_17 , оскільки потерпіла завжди зачіпала її чоловіка, про жодні побої вона не зазначала. Також повідомила, що потерпіла називала обвинуваченого «хохлом» та співала російські пісні.

Свідок ОСОБА_15 повідомив, що це брехня, що потерпіла є дружиною військового, її син військовий, має українське громадянство, і в соцмережах ділиться своїми почуттями стосовно війни. Також, вказав, що дітей 4 років на поверсі не було і опівночі діти не бігали, двері на поверх більше восьми років зачинялися.

Свідок ОСОБА_17 зазначила, що під час конфлікту у коридорі нікого не було, лише після її крику декілька осіб виглянули з-за дверей. Вказала, що коридор освітлювався, а місце, де сиділа потерпіла й курила ні.

Свідок ОСОБА_15 зазначив, що сфотографував плече потерпілої, як зайшли до кімнати, через 5-7 хвилин після удару.

Свідок ОСОБА_17 зазначила, що потерпіла була у нетверезому стані, оскільки відчувався запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_15 теж вказав, що обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомила, що з обвинуваченим та потерпілою має сусідські відносини. Фото на яких засвідчено факт побиття потерпілої не бачила. Після демонстрації представником потерпілої фото, зазначила, що на них дійсно зображена потерпіла ОСОБА_11 . У момент коли відбувалася подія ОСОБА_22 перебувала у своїй кімнаті, почула шум та виглянула, щоб зробити зауваження, щоб люди поводилися тихіше. Потерпіла була на підлозі та намагалася встати. Свідок ОСОБА_22 звернулася до обвинуваченого, щоб той не зачіпав потерпілу, обвинувачений стояв спиною до ОСОБА_22 та обличчям до потерпілої, сказав що не б`є її, після чого ОСОБА_22 закрила двері. Чи перебувала потерпіла у стані алкогольного сп`яніння стверджувати не може. Також зазначила, що у її присутності обвинувачений не бив потерпілу. Спочатку коли ОСОБА_22 виглянула на коридорі нікого, окрім обвинуваченого та потерпілої не було, через 5-10 хвилин почали виходити люди, потерпіла була розташована на підлозі ближче до закутку, плечем до стіни по правій стороні, обвинувачений був на відстані витягнутої руки від потерпілої. ОСОБА_11 намагалася підвестися з колін. Коли закінчився конфлікт, потерпіла з чоловіком поїхали у лікарню чи у поліцію. Раніше подібних ситуацій між обвинуваченим та потерпілою не було.

Cуд звертає увагу, що клопотання представника потерпілого ОСОБА_12 про виклик і допит свідка ОСОБА_23 залишено без задоволення, з огляду на те, що цей свідок під час досудового розслідування не допитувався, сторона захисту не була обізнана про наявність такого свідка, відповідно його показання є такими, що не узгоджуються з положеннями ст. 89 та ст. 290 КПК України. Більше того, сторона захисту категорично заперечувала проти виклику і допиту цього свідка.

Cуд звертає увагу, що клопотання сторони захисту від 12.07.2023 р. про виклик в судове засідання експерта ОСОБА_24 для роз`яснення питань по висновку №283/Д, у тому числі стосовно строку давності тілесного ушкодження, суд залишив без задоволення, проте в подальшому клопотання сторони захисту про повторний виклик експерта було задоволено. Разом з тим, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_24 на військовій службі, викликати його в судове засідання не представилось можливим (а.п. 99 т.2), тому в подальшому до суду за клопотанням сторони захисту викликано спеціаліста.

Допитаний у судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_25 , оглянувши фотоматеріали, зазначив, що на фото видно темно-фіолетовий синець з чіткими контурами. За літературними даними в перші години синця взагалі немає або має блідо-червоний колір, блідо-синій колір, немає чітких контурів. Для того аби утворився такий синець як зображено на фото необхідно, щоб пройшло щонайменше декілька годин. Такий синець може сформуватися через пів доби добу. Категорично можна стверджувати, що для формування такого синця потрібно більше декількох годин, пів години/година категорично ні, дві години малоймовірно.

Крім того, судом досліджено письмові доводи представника потерпілого ОСОБА_12 , які містяться в заяві про спростування неправдивої інформації щодо потерпілої, поширеної на суді співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_17 , з долученими додатками, фотознімки (а.п. 55-82, 51-52 т.2).

У судовому засіданні прокурор просив визнати обвинуваченого ОСОБА_13 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн та на підставі ст. 74 КК України звільнити від покарання на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої ОСОБА_12 просив визнати обвинуваченого ОСОБА_13 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді виправних робіт строком 1 (один) рік.

У обґрунтування наведеного представник потерпілого зазначив, що факт нанесення підсудним тілесних ушкоджень потерпілій підтверджується зібраними по даній справі доказами:1) свідченнями потерпілої ОСОБА_11 ; 2) свідченнями свідка ОСОБА_15 ; 3) поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_13 .

Зазначив, що обвинувачений заперечував факт побиття, хоча під час свого останнього слова в судді він заявив, що потерпіла впала на землю внаслідок того, що він від неї «відмахнувся рукою».

Для підтвердження правдивості своїх заперечень обвинувачений викликав в суд в якості свідків свою цивільну дружину ( ОСОБА_17 ) та свого, за його словами, бізнес партнера та подругу ОСОБА_19 .

Проте на думку представника потерпілого показання ОСОБА_17 та ОСОБА_19 не повинні прийматись до уваги, оскільки вони є суперечливі і містять усі ознаки попередньої змови з метою дачі завідомо неправдивих свідчень.

Зокрема обидва свідка з перших же слів почали стверджувати, що потерпіла начебто є громадянкою росії, підтримує росію і путіна і російську агресію проти України. Така абсолютна подібність в неправдивих показаннях зазвичай свідчить про попередню змову з метою дачі неправдивих свідчень. Обидва свідка були дуже здивовані, коли їм повідомили, що:1) потерпіла з перших років незалежності України є громадянкою України; 2) що чоловік потерпілої є полковник ЗСУ у відставці; 3) що рідний син потерпілої з перших днів війни росії проти України разом з її чоловіком вступили до лав ТерОборони м. Вишневе Київської області, а з квітня 2022 року і по сьогоднішній день - син потерпілої знаходиться в лавах ЗСУ і зі зброєю в руках захищає Україну в районах безпосередньо бойових дій (Бахмут, та інші); 4) що сама потерпіла завжди підтримувала Україну, і з перших днів війни і протягом всього періоду збройної агресії росії проти України публічно демонструвала свою антипутінську та антиросійську позиції в соціальних мережа, зокрема в Фейсбуці та інших.

Все вищевказане на думку представника підтверджується наступним, яке долучене до матеріалів кримінальної справи N?369/17042/21: 1) паспортом потерпілої; 2) фотографіями чоловіка та сина потерпілої, ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , в формі ЗСУ та ТерОборони зі штатною зброєю; 3) копією Контракту добровольця ТерОборони на ОСОБА_27 ; 4) копією посвідчення ОСОБА_28 на ОСОБА_27 ; 5) копією Посвідчення Ветерана війни-Учасника боєвих дій на ОСОБА_26 ; 6) засвідченими роздруківками постів в фейсбуці та інших соціальних мережах потерпілої, ОСОБА_11 , на яких вона публічно висловлює свою підтримку Україні та ЗСУ в боротьбі з російською агресією та відверто засуджує путіна та рашистів як таких, що на сьогодні уособлюють Всесвітнє 3ло.

Цивільна дружина підсудного, ОСОБА_17 , коли почула та побачила на власні очі вищевказане і зрозумівши, що її брехню викрито, настільки розгубилась, що змінила покази. І якщо спочатку, під час першого допиту в суді, вона заявляла, що під час конфлікту потерпілої з обвинуваченим вона бачила в коридорі (де все це відбувалось) другого свідка ОСОБА_19 , то після викриття її неправдивих свідчень вона (під час другого допиту в суді, який проводився одночасно з допитом свідка ОСОБА_15 ) вже заявила, що не бачила під час конфлікту між потерпілою та підсудним більше нікого в коридорі гуртожитку, крім свідка ОСОБА_15 - чоловіка потерпілої, який з?явився пізніше. Останнє вона заявила і після запитання представника потерпілої і, що є особливо важливим!, відповідаючи на відповідне питання прокурора по даній справі!

Крім того, представник потерпілого звертає увагу, що свідок ОСОБА_22 також під час її допиту в суді підтвердила, що під час конфлікту між обвинуваченим та потерпілою в приміщенні коридору гуртожитку близько 23:30 год. 13-го жовтня 2021 року крім них та неї, нікого не було.

Що стосується свідка ОСОБА_19 , то її свідчення не повинні прийматись до уваги і внаслідок вищевказаних ознак попередньої змови з метою дачі завідомо неправдивих свідчень і також тому, що виглядає досить надуманою та неправдивою причина, з якою вона, з її слів, близько 23 год. 30 хв. 13-го жовтня 2021 р. піднялась зі свого поверху гуртожитку (де вона мешкає) на поверх, де підсудний побив потерпілу.

Зокрема, ОСОБА_19 стверджує, що вона піднялась на інший поверх, щоб відшукати свого 4-річного сина. Але важко повірити, що мати до самої опівночі не бачила, що в кімнаті гуртожитку, де вона мешкає, немає її 4-х річної дитини.

До того ж, 4-х річна дитина просто ніяк не могла опівночі піднятись зі свого поверху на третій, оскільки вхід до 3-го поверху цілодобово закривається важкими залізними дверями зі спеціальним електричним замком і щоб зайти на 3-й поверх людині потрібно мати електричний ключ, якого 4-річна дитина з іншого поверху звичайно не могла мати!! І, навіть якби мала, то не змогла би вказані двері відкрити, оскільки електронним ключем ще потрібно вміти користуватись (що є надзвичайно складним і тому неможливим для 4-х річної дитини); до того ж самі залізні занадто важкі для 4-річної дитини для того, щоб вона змогла їх самостійно відкрити.

Факт наявності важких залізних дверей з електронним замком підтверджується наданими в матеріали справи фотографіями вказаних дверей, а також показами потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_29 , а також показами свідка ОСОБА_17 .

Факт цинічного побиття підсудним потерпілої шляхом нанесення тілесних ушкоджень також підтверджується: 1) протоколом проведення слідчого експерименту від 28.10.2021 р.; 2) висновком експерта N?172 звід 03.11.2021 р. на підставі проведеної судово-медичної експертизи; 3) заключенням лікаря приватного медичного закладу «ПРАЙМ ПЛЮС» від 14.10.2021 р., який здійснив обстеження потерпілої ОСОБА_30 14.10.2021 р. та зафіксував у вказаному заключенні побої та підшкірні гематоми, які потерпіла отримала близько 23 год 30 хв. 13.10.2021 р. внаслідок завданих потерпілій обвинуваченим, ОСОБА_31 , тілесних ушкоджень; 4) фотографіями завданих потерпілій, ОСОБА_32 , 13.10.2021 р. тілесних ушкоджень, які зроблені її чоловіком ОСОБА_33 , відразу після побиття підсудним потерпілої, та долученні до матеріалів даної справи.

Звертає також увагу суду, що в той час як чоловік та син потерпілої боронили зі зброєю в руках Україну від російських загарбників, свідок ОСОБА_17 (яка поширила вищевказану неправдиву інформацію) та обвинувачений здійснювали через належне їм ТОВ «ТОРГ КІТ» продаж в заборонений час алкогольних напоїв, що підтверджується рішенням суду (додається).

Тобто, коли сім?я потерпілої присвятили своє життя захисту України, то сім?я обвинуваченого присвятили своє життя дещо іншій меті - споюванню алкогольними напоями жителів України, серед яких напевно ж були воїни ЗСУ та ТерОборони.

Враховуючи все вищевказане, є всі підстави вважити доведеним факт побиття підсудним, ОСОБА_34 , потерпілої, ОСОБА_11 , шляхом нанесення легких тілесних ушкоджень за місцем їх проживання на той час (адреса: АДРЕСА_5 ) на третьому поверсі вказано гуртожитку в період близько 23-ї години 30-ти хвилин 13-го жовтня 2021 року.

Крім того, представник потерпілої ОСОБА_12 звертав увагу суду на основні положення Загальної декларації прав людини, такі філософські та юридичні категорії, як: суд, держава, громадянське суспільство, дух і букву Закону та їх взаємодію в цивілізованому демократичному суспільстві, а також те, що потерпіла ОСОБА_11 є матір`ю діючого бійця ЗСУ.

Захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просив його підзахисного виправдати за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки наявні в провадженні докази не доводять його винуватість у інкримінованому.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2021 року за підписом ОСОБА_11 (т. 1 а.с.134), де остання зазначає, що за місцем проживання сусід наніс їй тілесні ушкодження. Саме дана заява і стала підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, потерпіла у своїй заяві не вказує конкретно на його підзахисного, як на особу, яка вчинила відносно неї фізичне насильство, що беззаперечно є доказом невинуватості мого підзахисного.

Крім того, звертає увагу суду на постанову про призначення судово-медичної експертизи від 15.10.21 р. за підписом начальника сектору дізнання відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_35 (том 1, а.с. 141-142).

Так, в мотивувальній частині даної постанови (абз. 2) зазначено: «…13.10.2021 року близько 23 год. за адресою: Київська область, Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська 46, в коридорі гуртожитку наглядно знайомий наніс тілесні ушкодження заявниці».

Таким чином, з огляду на відомості, зазначені в даній постанові станом на день її винесення, ні ОСОБА_36 , ні сама потерпіла достовірно не були обізнані про особу, яка спричинила останній тілесні ушкодження. При цьому, прізвище його підзахисного взагалі не фігурує в жодному із документів.

Крім того, згідно з відомостями, зазначеними у висновку експерта ОСОБА_24 № 172 від 26.10.21 р. (том 1, а.с.143), постанова про призначення експертизи разом з об`єктом дослідження, а саме потерпілою ОСОБА_11 , надійшли експерту лише 26.10.2021 року, тобто через два тижні після нібито спричинення їй тілесних ушкоджень. Експертиза закінчена 03.11.2021 року. Так, в графі «ОБСТАВИНИ СПРАВИ» (абзац 2,4) експертом зазначено: «Зі слів обстежуваної: «13.10.21р. близько 23:00 год. ОСОБА_13 наніс три удари кулаком в ділянку грудей, після чого я впала на бетонну підлогу та вдарилася спиною та поперековою ділянкою…». Об`єктивно: на задній поверхні лівого плеча наявний синець невизначеної форми, нерівномірно виражений, дещо багровий в центрі, зеленуватий в середній частині та жовтий по периферії, розміром 6х3,5см. Інших тілесних ушкоджень не виявлено».

Звертає увагу суду на той факт, що в своєму дослідженні експерт не вказує на наявність будь-яких інших тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_11 , як в ділянці грудей, куди нібито наносив удари кулаком обвинувачений, чи спини та поперекової зони, на які здійснювала падіння потерпіла.

Вважає, що потерпіла умисно видумала дані удари лише з однією метою введення органу досудового розслідування в оману щодо факту спричинення їй тілесних ушкоджень саме обвинуваченим.

При цьому, у висновку експерта в графі «ПІДСУМКИ» зазначено: «1. При судово-медичному огляді 26.10.2021 р. у ОСОБА_11 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці лівого плеча; 2. Виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмета, за механізмом удар; можливо в термін вказаний в постанові та відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень».

На думку захисника, по-перше, за підсумками дослідження будь-яких інших тілесних ушкоджень окрім синця на лівому плечі у потерпілої не виявлено; по-друге, експерт не вказує за яким конкретно механізмом могло утворитися дане тілесне ушкодження, чи удар тупим предметом в район лівого плеча (дії тупого предмета), чи удар плеча об тупий предмет. Також експерт не впевнений і у конкретному визначенні терміну отримання даних тілесних ушкоджень.

Стверджує, що висновок експерта № 172 від 26.10.21 р. не містить належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт умисних дій з боку обвинуваченого, що призвели до утворення легких тілесних ушкоджень на тілі потерпілої.

Зазначає, що на заяві потерпілої ОСОБА_11 на ім`я дізнавача ОСОБА_37 про долучення до матеріалів справи аркушу А4 3 фото нібито наявних в неї тілесних ушкоджень (том 1 а.с.146,147), відсутні будь-які відомості щодо дати її написання і подання, а також службової особи, яка її прийняла. При цьому, стороні захисту незрозуміло, яким чином дана заява потрапила до матеріалів досудового розслідування і чи можливо її вважати належним і допустимим доказом, з огляду на вимоги ст. ст. 85, 86 КПК України? Що до трьох кольорових фото, що розташовані на аркуші А4, де зображена особа, яка зовні схожа на ОСОБА_11 і де на 2-х фото зображено синець на лівому плечі останньої, а на одному фото зображена подряпина на підборідді, то даний аркуш А4 та фото, які знаходяться на ньому, не несуть жодної достовірної інформації для суду щодо особи, яка зображена на них, а також часу, дати та місця створення даних фотоматеріалів. Тобто, на його думку, суд позбавлений можливості стверджувати, що на даних фото перебуває саме потерпіла особа і синець та подряпина, які вона демонструє, дійсно існують і що вони утворилися саме від протиправних дій обвинуваченого і саме 13.10.2021 року.

Стосовно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2021 року за участі потерпілої ОСОБА_11 (том 1 а.с.148-165), то на думку захисника на фототаблиці до протоколу слідчого експерименту від 28.10.2021 р. (том 1 а.с.155-157) чітко видно, що місце проведення даної слідчої дії Бучанське районне управління поліції, яке не відповідає дійсній обстановці, яка була на момент ймовірного інциденту. Статист імітує нанесення удару обвинуваченим, а саме своєю правою рукою в ліву верхню частину плеча потерпілої, від якого вона нібито впала на підлогу, при цьому вдарилася своїм підборіддям об кут тумбочки та отримала тілесні ушкодження у вигляді подряпини підборіддя.

Однак, за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , а саме відповідно до висновку експерта № 172 від 26.10.21 р. в графі «ПІДСУМКИ» зазначено: «1. При судово-медичному огляді 26.10.2021р. у ОСОБА_11 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці лівого плеча. Наявність на тілі ОСОБА_11 будь-яких інших тілесних ушкоджень, зазначений висновок не містить».

Таким чином, протокол проведення слідчого експерименту від 28.10.2021 року за участі потерпілої ОСОБА_11 не є належним доказом вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального проступку.

Крім того, відповідно до висновку експерта ОСОБА_24 № 283/Д від 01.11.21 р. (том 1, а.с.168,169), де останній посилаючись на відомості, які були зазначені в протоколі проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_11 від 28.10.2021 року, в підсумку зазначив: «1. Виявлене тілесне ушкодження, а саме: синець лівого плеча, міг утворитися за механізмом вказаним при проведенні слідчого експерименту». На думку сторони захисту, суд має критично поставитись до зазначеного висновку, виходячи з наступного: 1) місце проведення даної слідчої дії Бучанське районне управління поліції, яке взагалі не відповідає дійсній обстановці яка була на момент інциденту; 2) експерт при винесенні висновку використовує лише ті загальні відомості, які були надані дізнавачем в протоколі слідчого експерименту, який складав сам дізнавач нібито зі слів потерпілої; 3) експерт при винесенні висновку використовує лише фотоматеріали, а не безперервну відеозйомку цієї слідчої дії, що не дає йому об`єктивно орієнтуватися в самому механізмі можливого утворення тілесних ушкоджень. Експерт фактично має самостійно здогадуватися чи придумувати, як потерпіла має впасти та вдаритися, щоб отримати такі тілесні ушкодження; 4) експерт у своєму висновку посилається на дані медичної документації, викладені висновку експерта № 172 від 26.10.2021р. (том 1 а.с.168, розділ «ОБСТАВИНИ СПРАВИ», останній абзац), однак, зазначений висновок був закінчений лише 03.11.2021 року і дізнавачем експерту для проведення експертизи не надавався. Тобто, експерт на свій власний розсуд використовує при проведенні експертизи документи, які не були передбачені дізнавачем.

Стверджує, що висновок експерта № 283/Д від 01.11.21 р. є неналежним і недопустимим доказом.

Також, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_13 потерпілою ОСОБА_11 (том 1 а.с.170-172) та її чоловіком, свідком ОСОБА_15 (том 1 а.с.178-180), на думку захисника не відповідають вимогам ст. 228 КПК України.

Як видно із зазначеного протоколу, фото осіб-статистів на останньому (том 1 а.с.170) не відповідають вимогам КПК України, що дає підстави для визнання даного протоколу недопустимим доказом. Крім цього, сама ж ОСОБА_11 упізнала обвинуваченого (фото №3) в обличчі іншої особи, а саме особи, що зображена на фото № 4 (том 1 а.с.171-172).

Крім того, доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, наданого дізнавачем ОСОБА_38 начальнику Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_39 (том 1 а.с.174), не містить ні дати його складання, ні дати та номера його реєстрації в канцелярії Бучанського РУП. Таким чином, усі дії осіб, які виконували його вказівки, є неналежними особами-виконавцями, а докази, що були здобуті в результаті його виконання, є недопустимими.

Окремої уваги суду, на думку сторони захисту, заслуговують довідки лікаря-психіатра від 03.11.2021 року та довідка лікаря-нарколога від 03.11.2021 року, які були видані однією і тією ж особою, а саме: лікарем-кардіологом ОСОБА_40 (том 1 а.с.177).

Відповідно до відповіді КНП «Вишнівська міська лікарня» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 16.02.2024 року № 54 на мій адвокатський запит від 12.02.2024 року № 28 ОСОБА_41 станом на 03.11.2021 року проводила лікарську діяльність у КНП «Вишнівська міська лікарня» за основною посадою лікар- кардіолог та за сумісництвом завідувач консультативного відділення поліклініки (копії знаходяться в матеріалах справи).

Таким чином, вищезазначені довідки були видані особою, яка не була уповноважена на їх складання. Тобто, вказані документи є недопустимими доказами по справі і не можуть бути враховані судом при винесенні вироку.

Також, сторона захисту звертає увагу суду на врученні обвинуваченому повідомлення про підозру у вчинені кримінального проступку від 26.11.2021 року (том 1 а.с.184-186).

Так, в ході судового розгляду справи, а саме дослідженні письмових доказів, учасникам справи стало відомо, що повідомлення про підозру у вчинені кримінального проступку від 26.11.2021 року було вручене ОСОБА_13 дізнавачем ОСОБА_42 на території шиномонтажу в місті Ірпінь Бучанського району Київської області. Прокурор не пояснила суду, як дізнавач дізналася про місце перебування обвинуваченого. Також в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б вказували на проведення відносно обвинуваченого НСРД. За таких обставин сторона захисту заявляє про порушення прав та законних інтересів обвинуваченого під час проведення досудового розслідування, що тягне за собою відповідальність осіб, які його здійснювали.

Крім того, вказує, що показання потерпілої ОСОБА_11 відрізняються, що дає підстави для їх критичного сприйняття і беззаперечної впевненості в їх надуманості. Так, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні 15.06.2023 року (том 1 а.с.120-124). Так, ОСОБА_43 повідомляє, що обвинувачений після того, як показав «дулю» та плюнув на неї, відразу ж пішов до свого місця проживання, а вона його наздогнала в коридорі. При цьому, потерпіла зазначає, що ОСОБА_13 наніс їй лише два удари кулаком своєї правої руки в ліву верхню частину грудної клітини, від яких перший раз вона лише вдарилася об ліву стіну задньою частиною лівого плеча і лише другий раз вона впала на підлогу. Однак, як зазначає потерпіла під час проведення слідчого експерименту (том 1 а.с.148-165), обвинувачений двічі наносив їй удари кулаками в ліву частину грудної клітини, і вона двічі падала як на стіну, так і на підлогу. При цьому потерпіла двічі вдарилася однією і тією ж задньою верхньою частиною плеча як об стіну, так і об підлогу, та відбулося забиття тильної частини голови. У висновку експерта ОСОБА_24 № 283/Д від 01.11.21 р. (том 1, а.с.168,169) потерпілою зазначено, що обвинувачений наніс їй чотири удари кулаком своєї правої руки.

Також, захисник звертає увагу на показання свідка ОСОБА_15 . Допитаний 20.07.2023 року у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 (том 1 а.с.248-254) зазначив, що безпосередньо не був очевидцем даного інциденту, який мав місце 13.10.2021 року між його дружиною та обвинуваченим, однак після його закінчення виявив на задній частині лівого плеча дружини гематому, яку відразу ж сфотографував. Дані фото були долучені до матеріалів справи представником потерпілої під час судового засідання 12.07.2023 року. Аналогічні показання ОСОБА_15 надав в судовому засіданні 23.11.2023 року під час проведення одночасного допиту зі свідком ОСОБА_17 (том 2), при цьому ОСОБА_15 зазначив, що виявив на задній частині лівого плеча дружини гематому фактично через 5-7 хвилин після інциденту з обвинуваченим.

Допитаний в судовому засіданні 25.04.2024 року в якості спеціаліста завідувач Боярського відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_44 повідомив, що перебуває на займаній посаді з 2008 року. Оглянувши фотографії тілесних ушкоджень потерпілої, які були долучені до матеріалів справи представником потерпілої 12.07.2023 року, він пояснив, що з огляду на розмір даного синця та його забарвлення, останній не міг утворитися в такий короткий термін, як на це вказує свідок ОСОБА_15 . Тим самим, ОСОБА_45 підтвердив надуманість показів потерпілої та фальсифікацію доказів стороною обвинувачення.

Допитані в судовому засіданні свідки захисту підтвердили факт відсутності будь-яких умисних, протиправних дій з боку обвинуваченого по відношенню до потерпілої.

Звертає увагу суду, що обвинувачення базується лише на показаннях потерпілої ОСОБА_11 , яка надала суду свою версію подій. В свою чергу сторона обвинувачення не змогла підтвердити покази ОСОБА_11 належними, допустимими та достатніми доказами. Інших доказів, які б прямо або опосередковано підтверджували існування обставин, що підлягають доказуванню, у сторони обвинувачення немає.

Таким чином, на думку сторони захисту, зазначені докази ні прямо, ні опосередковано, ні в своїй сукупності не доводять причетність ОСОБА_13 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_46 в інтересах ОСОБА_13 , просить суд визнати ОСОБА_13 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати його.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, в тому числі показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, інші надані сторонами докази, кожний окремо і у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України у висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка.

На підставі положень п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України тяжкість тілесних ушкоджень встановлюється експертним шляхом.

Диспозиція ч. 1 ст. 125 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

З об`єктивної сторони злочин характеризується, зокрема, заподіянням легкого тілесного ушкодження й проступок вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди потерпілому.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є кримінально- караним.

Окрім того, обов`язковим для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 125 КК України є встановлення прямого причинового зв`язку між діяннями обвинуваченого та наслідками для здоров`я потерпілого.

Повертаючись до обставин цієї справи, судом встановлено, що згідно з пред`явленим обвинуваченням у ОСОБА_13 виник прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , з метою реалізації якого завдав їй один удар кулаком правої руки у верхню частину грудної клітини лівої сторони. Від отриманого удару ОСОБА_11 , не втримавшись на ногах, почала падати назад, вдарившись при цьому спиною об стіну, а саме лівою верхньою частиною поверхнею плеча. Після чого ОСОБА_13 завдав ще один удар у верхню частину лівої грудної клітини. Від отриманого удару потерпіла не втрималась на ногах, впала спиною на підлогу.

При цьому, в обвинуваченні йдеться про те, що саме після таких дій ОСОБА_13 у ОСОБА_11 виникли легкі тілесні ушкодження.

Водночас досліджені судом докази не підтверджують таку версію органу обвинувачення, з огляду на таке.

Як вбачається з висновку експерта № 172 від 03 листопада 2021 року у ОСОБА_11 виявлено синець в ділянці лівого плеча, який утворився від дії тупого предмета, за механізмом спричинення удар, можливо в терміни вказані у постанові. Такі ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями.

А також у вказаному висновку йдеться про те, що в ході проведення судово-медичної експертизи, яка проводилася з 26 жовтня по 03 листопада 2021 року, ОСОБА_11 скаржилася на головний біль, шум у вухах, біль в ділянці крижа. При цьому експертом встановлено: на задній поверхні лівого плеча наявний синець невизначеної форми нерівномірно виражений, дещо багровий в центрі, зеленуватий в середній частині та жовтий по периферії, розмірами 6*3,5 см, інших тілесних ушкоджень не виявлено.

Суд звертає увагу, що у висновку експерта відсутній виклад того, які методи застосовано при проведенні дослідження, а також аналіз результатів медичного огляду потерпілого та досліджених матеріалів у співвідношенні з відповідями на поставлені питання, тому вказаний висновок експерта не є достатнім для визначення як ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так і механізму їх спричинення.

Окрім того, у його змісті йдеться про припущення щодо часу спричинення тілесних ушкоджень, оскільки використано формулювання: «можливо» у терміни, вказані у постанові дізнавача.

Натомість суд дослідив факт спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, виходячи із інших даних, наданих обома сторонами кримінального провадження.

Відповідно до консультативного висновку лікаря-терапевта ОСОБА_47 медичної установи «Прайм +» від 14 жовтня 2021 року під час звернення ОСОБА_11 мала скарги на біль в лівому плечі, голові, лихоманку після падіння від дій сусіда по гуртожитку. В результаті огляду встановлено, що шкіра над лівим плечевим суглобом червоно-синього кольору, рухи в суглобі болісні, має місце біль в лівій половині тіла, лівій нозі, на підставі чого сформульовано діагноз у виді гіпертонічного кризу та під питанням струс головного мозку (а.с. 135 т.1).

Водночас в ході судового розгляду представник потерпілої долучив також консультативний висновок лікаря-травматолога ОСОБА_48 медичної установи «Прайм+» від 14 жовтня 2021 року, зі змісту якого убачається, що ОСОБА_11 14 жовтня 2021 року звернулася у зв`язку із отриманою травмою 13 жовтня 2021 року (побиття невідомим) й при цьому скаржилася на біль в підборідді, лівому плечовому суглобі, гомілці та стегні зліва. В результаті висновком лікаря констатовано: забої, підшкірні гематоми голови, тулуба та кінцівок (а.п.252 т. 1).

Судом також було досліджено дані огляду терапевта ОСОБА_49 в сімейній клініці «Амеда» за результатами звернення ОСОБА_11 20 жовтня 2021 року, куди остання звернулася зі скаргами на високий артеріальний тиск, головний біль, головокружіння, озноб та погіршення вказаних симптомів після падіння на бетонну підлогу 13 жовтня 2021 року. Діагноз у даному випадку полягав у встановленні струсу головного мозку, гіпертонічна хвороба та гіпертонічний криз 19 жовтня 2021 року (а.п. 40 т. 2).

Наведене свідчить, про те, що звернення потерпілої ОСОБА_11 наступного дня після події 13 жовтня 2021 року до медичних закладів не мали наслідком констатацію синця на лівому плечі ззаду, як про це свідчила потерпіла та зафіксовано на наданих потерпілою і її представником у судовому засіданні фотографіях.

А власне судово-медичний огляд в межах кримінального провадження відбувався 26 листопада 2021 року, тобто через тривалий час після подій, який також констатував лише факт тілесного ушкодження.

Так, окрім показань самої потерпілої ОСОБА_11 про заподіяння їй ОСОБА_13 ударів, інших доказів про такий факт в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано.

Свідок ОСОБА_15 , який є чоловіком потерпілої не був очевидцем вказаної події та зазначає про удари зі слів самої потерпілої.

При цьому, показання свідка ОСОБА_15 надані в судовому засіданні, у тому числі під час перехресного допиту про те, що виявив на задній частині лівого плеча дружини гематому фактично через 5-7 хвилин після інциденту з обвинуваченим та сфотографував, є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються поясненнями спеціаліста.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста завідувач Боярського відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_25 , який працює на посаді судово-медичного експерта, оглянувши фотографії тілесних ушкоджень потерпілої, які були долучені до матеріалів справи представником потерпілої 12.07.2023 року, зазначив, що з огляду на розмір даного синця та його забарвлення, останній не міг утворитися в такий короткий термін, як на це вказує свідок ОСОБА_15 .

З показань самої потерпілої в суді та в ході слідчого експерименту убачається, що удар обвинувачений ОСОБА_13 завдав їй, стоячи напроти неї, тоді як констатований синець виник на задній частині лівого плеча, тобто тією частиною тіла, якою вона ударялася, падаючи на підлогу від поштовху ОСОБА_13 в ході конфлікту.

Таким чином, прямого причинового зв`язку між виявленим тілесним ушкодженням та діями ОСОБА_13 в ході конфлікту із ОСОБА_11 13 жовтня 2021 року не встановлено.

При цьому, суд зауважує, що сам факт отримання легких тілесних ушкоджень потерпілою, не свідчить про наявність на це у обвинуваченого умислу.

Крім того, при ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між обвинуваченим ОСОБА_13 та потерпілою ОСОБА_11 задовго до події були не добросусідські, наведене підтвердив в судовому засіданні, як сам обвинувачений, так і потерпіла.

Показання свідка ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_11 була нетверезою, ОСОБА_13 зробив їй зауваження, на що та замахувалася на нього недопалком і штовхнула його за плече, в ході судового розгляду не спростовано. Ці показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 .

Проте, до показань свідка ОСОБА_17 , яка начебто бачила весь конфлікт суд відноситься критично, з огляду на те, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого.

Показання свідка ОСОБА_50 суд не бере до уваги, оскільки, як вона пояснила в судовому засіданні, очевидцем події, а саме нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, вона не була, коли вийшла з кімнати на шум, то побачила, як потерпіла лежить на підлозі і намагається встати.

Більше того, суд зазначає, що сторона захисту категорично заперечувала проти виклику і допиту цього свідка, оскільки цей свідок під час досудового розслідування не допитувався, сторона захисту не була обізнана про наявність такого свідка, відповідно його показання є такими, що не узгоджуються з положеннями ст. 89 та ст. 290 КПК України.

Інших свідків, які були безпосередніми очевидцями нанесення тілесних ушкоджень потерпілій немає.

Також, суд не бере до уваги протокол пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 01 листопада 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , як доказ у справі, у зв`язку з його неналежністю, з огляду на таке.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 01 листопада 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 впізнала на фото №4 особу, яка їй нанесла тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно з довідкою доданою до протоколу на фото №4, зображений ОСОБА_13 (а.п. 170-171, 172 т.1).

Разом з тим, як вбачається з протоколу та довідки на фото №4, зображена інша особа, а не обвинувачений ОСОБА_13 .

Будь-яких інших доказів, які б прямо або опосередковано підтверджували факт спричинення потерпілій обвинуваченим тілесних ушкоджень за обставин викладених в обвинувальному акті, стороною обвинувачення суду не надано.

Суд зауважує, що у судовому засіданні встановлено, що в ході судового розгляду закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки з дня вчинення ним кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

При цьому, сторона захисту будь-яких клопотань стосовно звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_13 , не заявляла, згоди на таке звільнення не надавала та наполягала не виправданні обвинуваченого ОСОБА_13 .

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

У зв`язку з встановленими за результатами судового провадження обставинами, суд дійшов висновку, що доказів, на які посилається сторона обвинувачення недостатньо для доведення винуватості обвинуваченого «поза розумним сумнівом», а тому ОСОБА_13 підлягає виправданню за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Враховуючи наведене, суд не дає оцінку іншим доводам сторони захисту та представника потерплої, викладеним у їх письмових виступах в судових дебатах в частині належності та допустимості доказів у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду справи, перебуваючи на стадії допиту обвинуваченого ОСОБА_13 , протягом тривалого періоду часу було оголошено в судовому засіданні перерву та суд не продовжував його допит, у зв`язку з клопотанням потерпілої та її представника про відкладення судового розгляду, у зв`язку з хворобою. Разом з тим, у судове засідання, призначене на 16.05.2025 року потерпіла ОСОБА_11 та її представник ОСОБА_12 не з`явились, від потерпілої було клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з її хворобою (а.п. 122 т.3). Разом з тим, клопотань про відкладення судового розгляду від представника потерпілого не надходило, у зв`язку з чим, оскільки інтереси потерплої в суді представлені її представником, а клопотань від нього жодних не було, суд вважав за можливе проводити допит обвинуваченого за їх відсутності.

Поряд з цим, перед останнім словом обвинуваченого мало місце повторне відкладення судових засідань, у зв`язку з хворобою потерпілої ОСОБА_11 та її представника ОСОБА_12 . Оскільки відкладення судового розгляду, у зв`язку з хворобою потерпілої ОСОБА_11 та її представника ОСОБА_12 мало систематичний характер, мало ознаки зловживання процесуальними правами і свідчило про затягування судового розгляду, суд вважав за можливе заслухати останнє слово обвинуваченого ОСОБА_13 , за відсутності потерпілої та її представника, з огляду на стадію судового розгляду, а також значущості їх процесуальної ролі на цій стадії, в контексті повноти судового розгляду.

З-поміж іншого суд звертає увагу, що представник потерпілого ОСОБА_12 неодноразово просив суд порушити перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області питання про притягнення до відповідальності захисника ОСОБА_14 , оскільки на його думку останній регулярно без поважних причин не з`являвся в судові засідання та, у зв`язку з цим просив застосувати положення ч. 2 ст. 49 КК України, встановивши строк у розмірі 15 (п`ятнадцять) років, який повинен застосовуватись для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Аналогічно, обвинувачений ОСОБА_13 просив порушити перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області питання про притягнення до відповідальності представника потерпілого ОСОБА_12 та винести окрему ухвалу, у зв`язку з тим, що представник потерпілого на його думку зловживає процесуальними правами, шляхом затягування судового розгляду.

Разом з тим, за результатами розгляду цих клопотань судом у їх задоволенні відмовлено повністю, з огляду на положеннями ст. 49 КК України, норми якої є імперативними, а також відмовлено в притягненні до дисциплінарної відповідальності захисника ОСОБА_14 і представника потерпілого ОСОБА_12 та роз`яснено право заявникам звернутися самостійно до уповноваженого органу й порушити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката за наявності для цього достатніх доказів та підстав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід не обирався.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 371, 373, 374-376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_13 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1