Справа № 609/1064/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" грудня 2025 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника цивільного відповідача - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці клопотання прокурора ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Лановецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час розгляду справи прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому він просить надати доручення в порядку ст..233 КПК України Четвертому слідчому відділу (з дислокацією у м.Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, на проведення слідчого експерименту, з метою встановлення відомостей про швидкість руху автомобіля «MERCEDES BENZ R500», р.н. НОМЕР_1 в момент ДТП, швидкість руху пішоходів, відомості про відстань видимості пішоходів з місця водія автомобіля (момент виникнення небезпеки). Клопотання мотивує тим, що під час судового розгляду стороною захисту долучено до матеріалів судової справи висновок за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, згідно якого експертом констатовано, що для надання відповідей на питання щодо встановлення допустимої швидкості руху в погодних умовах, які мали місце під час дорожньої транспортної пригоди, для визначення технічної можливості уникнення наїзду на пішоходів з моменту виникнення небезпеки для руху водія та встановлення відповідності його дій технічним вимогам ПДР, щодо наявності порушень технічних вимог водієм, які б перебували, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з наслідками, експерту необхідні відповідні вихідні дані, а саме: відомості про швидкість руху автомобіля, швидкість руху пішоходів, відомості про відстань видимості пішоходів з місця водія автомобіля (момент виникнення небезпеки). Без проведення відповідної судової автотехнічної експертизи не можливо об`єктивно встановити всі обставини, які доводять вину чи виправдовують ОСОБА_4 , а тому проведення вказаної експертизи є необхідним для повноти та об`єктивності розгляду даного кримінального провадження. Крім того, судова автотехнічна експертиза була проведена стороною захисту після проведення досудового розслідування, а тому стороною захисту було порушено таку засаду кримінального законодавства, як змагальність сторін, оскільки під час проведення експертизи була виключена можливість сторони обвинувачення висловити свою позицію, а також поставити перед експертом додаткові питання та надати необхідні вихідні дані для проведення експертизи.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, пояснивши, що ст..233 КПК України, яку в клопотанні прокурор вказав однією з процесуальних підстав для проведення слідчого експерименту, до вказаної слідчої дії не має жодного відношення, а регламентує підстави і порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи. Також, під час проведення досудового розслідування відомостей щодо швидкості руху автомобіля і пішоходів на момент ДТП та про видимість останніх з місця водія автомобіля встановлено не було, зазначена у клопотанні прокурора мета щодо нібито перевірки та уточнення відомостей, яких насправді не існує, позбавлена елементарної логіки. Крім того, під час досудового розслідування стороні обвинувачення було відомо про відсутність у матеріалах справи вищевказаних відомостей, однак необхідних заходів до їх здобуття, в тому числі шляхом проведення слідчого експерименту, не вживалося, що свідчить про те, що сторона обвинувачення цю передбачену законодавством можливість не використала. Таким чином, на час подання клопотання прокурор не довів, що слідчий експеримент, про проведення якого він просить, не міг бути проведений під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі нові обставини, які свідчать про необхідність його проведення. Крім того, вимогами КПК не передбачено обов`язок сторони захисту при призначенні експертизи за своєю ініціативою надавати стороні обвинувачення можливість висловлювати свою позицію, а також ставити перед експертом додаткові питання та надавати вихідні дані для проведення експертизи. Вказана експертиза проведена виключно за вихідними даними, здобутими під час досудового розслідування, тому необхідності в додатковому наданні тих самих даних прокурором не було. Своє право щодо питань, які прокурор вважав би за необхідне задати на вирішення експертизи, він мав можливість реалізувати ще у ході досудового розслідування, після завершення якого прокурор такого права був позбавлений. Таким чином, у даному випадку залучення стороною захисту експерта після завершення досудового розслідування не суперечило приписам КПК, висновок експертизи недопустимим доказом не визнавався, сторона обвинувачення жодних сумнівів у його правильності не висловлювала і зауважень не подавала.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив і підтримав думку свого захисника.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_6 при вирішенні клопотання покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Згідно з ч.5 ст.333 КПК України слідчі (розшукові) дії, що проводяться на виконання доручення суду, здійснюються в порядку, передбаченому главами 20 та 21 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Зі змісту клопотання прокурора вбачається, що метою проведення слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для обставин кримінального правопорушення та визначення вихідних даних, необхідних для проведення судової автотехнічної експертизи. Проведення слідчого експерименту, який є слідчою (розшуковою) дією, яка відповідно до вимог ст.333 КПК України проводиться лише, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На думку суду, обставини, які наведені у клопотанні прокурора, а саме проведення слідчого експерименту з метою перевірки та уточнення відомостей не відповідають дійсності, оскільки метою вказаного експерименту є саме здобуття даних відомостей, що суперечить положенням ст..240 КПК України, яка передбачає перевірку і уточнення вже здобутих відомостей.

Крім того, прокурор не довів об`єктивних причин, з яких під час проведення досудового розслідування не була проведена відповідна судова автотехнічна експертиза та не було здобуто відповідних для її проведення вихідних даних.

Отже, суд дійшов висновку, що прокурором не обґрунтовано значення обставин, які він просить встановити або перевірити, що вони мають істотне значення у кримінальному провадженні, і не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, та причин, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки під час досудового розслідування.

Саме по собі проведення стороною захисту судової автотехнічної експертизи та надання суду відповідного висновку не може слугувати підставою для проведення слідчого експерименту, оскільки вказаний висновок експерта складений за вихідними даними, які були здобуті під час досудового розслідування і не містить у собі нових вихідних даних, яких не було у розпорядженні слідства на момент завершення досудового розслідування.

Враховуючи викладене, зазначене обґрунтування в клопотанні, на думку суду, не є підставою для проведення слідчого експерименту в порядку ст.333 КПК України, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню не тільки слідчим експериментом, а сукупністю інших належних та допустимих доказів, оцінка яким дається судом у нарадчій кімнаті при постановлення вироку.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду неодноразово зазначав, що суд не має права усувати недоліки досудового розслідування шляхом ініціювання або дозволу проведення слідчих дій у суді, якщо ці дії могли і повинні були бути проведені раніше.

Також, Верховний Суд наголошує, що ст..333 КПК України не є альтернативою досудовому розслідуванню і її застосування судом не може бути наслідком процесуальної недбалості прокурора.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення, клопотання прокурора ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту в кримінальному провадженні є необґрунтованим, відтак, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23, 84, 86-89, 96, 223, 240, 333, 369-372, 376 КПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали буде оголошено о 11 годині 00 хвилин 02 січня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1