В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000470 від 15.05.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чигирин Березівського району Одеської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2012, 2013, 2021, 2025 рр.н., військовослужбовця на посаді стрільця штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти «Шквал» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнє:

- вироком Доброславського (Комінтернівського) районного суду Одеської області від 03.05.2019 року за ч.3 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково, у зв`язку з укладенням контракту для проходження військової служби в лавах ЗСУ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді стрільця штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти «Шквал» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 строком на 30 діб», який неодноразово продовжувався, останній раз - Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025, затвердженого Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 строком на 90 діб, 15.05.2025 близько 09 години ранку , більш точний час в ході судового розгляду не встановлено, перебуваючи на розі вулиць Степової та Мельницької навпроти магазину «Таврія-В» в місті Одеса, зустрів раніше не знайомого йому потерпілого ОСОБА_5 , у якого з собою знаходилося особисте майно: нагрудна сумка чорного кольору, в якій перебував паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон OPPO A17k синього кольору в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_4 та грошові кошти у сумі 500 гривень, котрий підійшов до ОСОБА_4 з метою уточнення місцезнаходження лікувального закладу, у який прямував.

У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого, реалізуючи який, ОСОБА_4 погодився на прохання потерпілого та запропонував вказати шлях до медичного закладу, після чого ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_5 направились в бік вулиці Литовська в місті Одеса.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, 15.05.2025 близько 09 години ранку ОСОБА_4 , привівши потерпілого ОСОБА_5 до залізничних колій поряд з будинком №57 по вулиці Литовській, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, перебуваючи біля ОСОБА_5 , із застосуванням нсильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом різкого поштовху в тулуб позаду потерпілого, повалив останнього на землю, після чого ривком зірвав нагрудну сумку чорного кольору із ОСОБА_5 , у якій перебував мобільний телефон OPPO A17k синього кольору в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 3210 гривень 67 копійок та грошові кошти у сумі 500 гривень.

У подальшому, відкрито заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 3710 гривень 67 копійок.

Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.4 ст.186 КК України, а саме за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що він дійсно за вказаних обставин та у зазначений час 15.05.2025 року зірвав сумку у потерпілого, в якій був мобільний телефон та грошові кошти. Свою вину визнає, щиро кається у вчиненому, просить врахувати це при призначенні покарання судом та те, що він має чотирьох неповнолітніх дітей на утриманні. Під час судового розгляду відмовився від захисників, свій захист продовжив здійснювати самостійно.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покарання просив призначити на розсуд суду відповідно до чинного законодавства, цивільний позов не заявляє, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які учасники кримінального провадження вважають підтвердженими доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, та зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання, стосовно речових доказів та судових витрат.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, крім того за клопотанням обвинуваченого висновок судової товарознавчої експертизи щодо вартості викраденого мобільного телефону, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому суд зазначає, що підч час судового розгляду встановлено, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , ним було вчинено саме 15.05.2025 року, а не 15.02.2025 року, як зазначено в обвинувальному акті, що сторонами не оспорюється та підтверджується дослідженими судом доказами, серед іншого витягом з ЄРДР.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні та те, що потерпілому частково відшкодувано матеріальну шкоду у сумі 3210,67 грн. - повернуто викрадене майно, який просив вирішити питання про призначення покарання на розсуд суду, цивільний позов не заявляв, повне визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду та щире його каяття, його поведінку після вчинення злочину, вік обвинуваченого, його соціальне положення, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, що на думку суду свідчить про намір обвинуваченого стати на шлях свого виправлення.

Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, захисту, потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.186 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 був засуджений вироком Доброславського (Комінтернівського) районного суду Одеської області від 03.05.2019 року за ч.3 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі, від відбування якого був умовно-достроково звільнений у зв`язку із укладенням контракту для проходження військової служби.

За вказаних обставин ОСОБА_4 , враховуючи його особу, слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком суду від 03.05.2019 року на підставі вимог ст.ст.71,81-1 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_4 було затримано 15.05.2025 року та відповідно до ухвали слідчого судді Хаджибейського районного суду м.Одеса від 16.05.2025 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який судом було продовжено. Тому у строк призначеного покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього його ув`знення з 15.05.2025 року по день набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст.72 КК України із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Крім того з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 400 грн. відповідно до вимог ст.124 КПК України, що підтверджується довідкою про витрати на проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 100, 373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71, ст.81-1 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Доброславського (Комінтернівського) районного суду Одеської області від 03.05.2019 року, до покарання, призначеного за цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 6 (шости) місяців позбавлення волі.

На підставі вимог ст.72 КК України зарахувати у строк призначеного покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 15.05.2025 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- чоловічу барсетку чорного кольору, мобільний телефон OPPO A17k синього кольору в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_4 - повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчих суддів Хаджибейського районного суду міста Одеси від 27.05.2025 року;

- кросівки чорного кольору з білою підошвою, штани чорного кольору, спортивне худі сірого кольору, шапку чорного кольору повернути ОСОБА_4 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 27.05.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 400 грн.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1