Справа № 458/1272/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

а також сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої особи,

цивільного позивача Боринської селищної ради

Самбірського району Львівської області

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка кримінальне провадження № 0000143 від 21.11.2025 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець с. Соколики Турківського району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, звільнений з військової служби через сімейні обставини, раніше, згідно ст.89 КК України, не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 20.11.2025 в період часу з 12:00 год. по 12.30 год., маючи умисел на незаконну порубку лісу, з корисливих мотивів, будучи в лісовому масиві, який розташований поблизу с. Нижній Турів Самбірського району Львівської області, а саме у квартал №21, виділ №27 Надсянського лісництва Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс», що входить до території Регіонального ландшафтного парку «Надсянський» та належить до природно-заповідного фонду, який знаходиться в межах Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, умисно, ручною пилою з дерев`яною ручкою, самовільно зрізав, шляхом відділення стовбура від кореня, одне сироростуче дерево породи «Ялиця», загальною кубомасою 2,08 метра кубічних, чим завдав матеріальну шкоду інтересам держави в розмірі 199 494,40 грн, яка у шістдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 246 КК України, тобто вчинив незаконну порубку дерев на території природно-заповітного фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч.4 ст.246 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 20.11.2025 в обідню пору приблизно о 12:00-12:30 год. пішов в ліс поблизу с. Нижній Турів Самбірського району Львівської області, щоб зрізати деревину, гілки планував постелити під корову, а решта на дрова, може було б і на підлогу поміняти. Спиляв дерево ялицю ручною пилою і сокирою обрубував гілки, в той час підійшли працівники поліції і запитали чи йому потрібна допомога, а потім представились, що вони працівники поліції, викликали наряд, лісника, почали фіксувати порушення, вилучили пилу. Цивільний позов визнав повністю, однак добровільно сплатити суму завданої шкоди не має можливості. У вчиненому щиро кається, зрозумів що зробив неправильно.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років в межах санкції статті інкримінованого правопорушення та застосувати ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку, вирішити долю речових доказів із застосуванням спеціальної конфіскації, цивільний позов підтримав, просив такий задовольнити.

Представник потерпілого Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області у судовому засідання підтримала цивільний позов, просила його задовольнити. Щодо міри покарання обвинуваченому, підтримала позицію прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Заслухавши учасників судового провадження та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у діях, які виразились у незаконній порубці дерев на території природно-заповітного фонду, що спричинило тяжкі наслідки та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 246 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 4 ст. 246 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а згідно статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що він має місце проживання та реєстрації, проживає з мамою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше притягувався за кримінальної відповідальності із встановленням іспитового терміну, під час якого виконував покладені на нього обов`язки, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання, передбачене у межах санкції ч. 4 ст. 246 КК України, а саме позбавлення волі на строк 5 (п`ять).

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що положення ст. 75 КК України застосовуються лише у тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

З урахуванням викладеного, вирішуючи питання про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідки, обставини вчинення правопорушень, зокрема, що обвинувачений вчинив незаконну порубку одного дерева, такі дії вчиняв з метою заготівлі дров для опалювання житла та для побутового використання, поведінку обвинуваченого після вчинення правопорушення, а саме, те, що обвинувачений не перешкоджав досудовому розслідуванню, брав участь в усіх слідчих діях, не заперечував проти своєї причетності до події злочину, видав знаряддя вчинення правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням, з покладення на нього обов`язків, передбачених ч.ч.1,3 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову.

Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування шкоди в розмірі 199494,40 грн (з урахуванням уточненої позовної заяви), завданої державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Підстави, порядок, способи відшкодування майнової шкоди регулюється главою 82 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на те, що під час судового розгляду кримінального провадження доведено протиправні винні дії обвинуваченого, наслідки цих дій у вигляді завданої шкоди державі в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області та причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наслідками, добровільно шкода обвинуваченим не відшкодована, тому суд дійшов висновку, що заявлений Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області позов про відшкодування завданої шкоди в розмірі 199494,40 грн є підставним та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 21.11.2025 на майно: один сортимент дерева породи «Ялиця» довжиною 18 м., та діаметром в грубшому кінці 50 на 54 см.; ручну пилу «Дружба-2», залишити без змін на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Щодо речових доказів.

Згідно положень ч.ч. 9, 10 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено, зокрема, основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є предметом кримінального правопорушення та знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на те, що обвинувачений незаконно використав ручну пилу «Дружба -2» як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення скоєно умисно, тому відповідно до вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію до вказаних речових доказів, шляхом примусового безоплатного вилучення таких у власність держави.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали Турківського районного суду Львівської області від 21.11.2025, в частині речових доказів, які не підлягають конфіскації, згідно ч. 4 ст. 174 КПК України.

Речові докази: один сортимент дерева породи «Ялиця» довжиною 18 м., та діаметром в грубшому кінці 50 на 54 см., повернути законному володільцю ДЛГП «Галсільліс»; DVD-R диск з відеозаписом фіксації кримінального правопорушення, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експерта для проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 28.11.2025 № СЕ-19/109-25/16959-ФХЕД в розмірі 1782,80 грн підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

До набрання вироком законної сили раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 96-1, 96- 2 КК України, ст.ст.100, 174, 349, 368-371, 373-376, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку тривалістю 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

До набрання вироком законної сили раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Цивільний позов Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 199494 грн 40 коп., - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (UA0013917, код ЄРДПОУ 38008294, МФО 899998, одержувач Боринська територіальна громада Львівської області, банк - Казначейство України) завдану шкоду в розмірі 199494 ( сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн 40 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 21.11.2025 на майно: один сортимент дерева породи «Ялиця» довжиною 18 м., та діаметром в грубшому кінці 50 на 54 см.; ручну пилу «Дружба-2», скасувати в частині речових доказів, які не підлягають конфіскації.

Речові докази: один сортимент дерева породи «Ялиця» довжиною 18 м., та діаметром в грубшому кінці 50 на 54 см., повернути законному володільцю ДЛГП «Галсільліс»; DVD-R диск з відеозаписом фіксації кримінального правопорушення, залишити в матеріалах кримінального провадження; ручну пилу «Дружба-2», - конфіскувати у власність держави в порядку спеціальної конфіскації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 28.11.2025 № СЕ-19/109-25/1903-ФХЕД в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 80 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_7