Справа № 405/6722/25
провадження № 1-кс/405/2716/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника Кропивницької міської медичної частина №14 філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях» ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому в судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України щодо ненадання належної медичної допомогти, визначення місця попереднього ув`язнення, -

встановив:

24.10.2025 до Подільського районного суду м. Кропивницького надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, у якій він просить визначити йому місце попереднього ув`язнення та з приводу ненадання належної йому медичної допомогти.

Мотивуючи скаргу заявник стверджує про те, що його без належно на те підстави перевели з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» де наразі він і перебуває. Крім цього, заявник стверджує, що медична частина ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» не надає йому належну медичну допомогу.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу, додав, що: він неодноразово робив заяви щодо огляду терапевтом та травматологом, але не було реагування. Приходила санітарка та повідомляла, що у лікарів багато роботи; має біль в грудній клітині, на підставі чого зробили рентген; в нього застуда, доводиться умовляти щоб надали ліки; ліки надають не системно, одну або п`ять, таблетки також отримує шляхом умовлянь лікаря.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, надав документи щодо підстав переведення ОСОБА_3 в інший слідчий ізолятор.

Представник Кропивницької міської медичної частина №14 філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях» в судовому засідання пояснив, що 16.10.2025, 29.10.2025, 30.10.2025 ОСОБА_3 звертався щодо ГРВІ, йому призначено парацетамол і ібупрофен; 28.10.2025 у нього взято аналіз крові, зроблено рентген; в подальшому ОСОБА_3 оглянутий терапевтом, при огляду був присутній і він; всі дії ОСОБА_3 , на його думку, спрямовані, що перевестись до Запорізького СІЗО; стан здоров`я ОСОБА_3 задовільний; медична частина завантажена, більше 40-50 людей в день не можуть оглянути; черговий фельдшер збирає заяви з вечора і надає йому на наступний день на 07 ранку.

Вивчивши скаргу ОСОБА_3 , заслухавши доводи заявника, пояснення прокурора та представника Кропивницької міської медичної частина №14 філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях», слідчий суддя дійшов до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 3 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення встановлено, що тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, встановлено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено наступне.

ОСОБА_3 є обвинуваченим у кримінальному провадження за ч. 2 ст. 111 КК України. Розгляд кримінального провадження здійснюється Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 08.09.2025 ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою до 06.11.2025, про що безпосередньо зазначив заявник у скарзі. При цьому, даною ухвалою визначено, що місцем попереднього ув`язнення є ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор». Відомостей про оскарження ухвали слідчого судді від 08.09.2025 в апеляційному порядку ОСОБА_3 не надав.

Тобто, ОСОБА_3 правомірно утримується під вартою, на підставі судового рішення, яким, в тому числі і визначено його місце попереднього ув`язнення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, переведення ув`язнених до інших СІЗО або секторів для тримання осіб, узятих під варту, у виправних колоніях, розташованих за межами області, може здійснюватися за письмовим рішенням слідчого, який здійснює досудове розслідування, або суду, який здійснює судове провадження.

Отже, ОСОБА_3 переведений до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» в порядку встановленому законом, на підставі відповідного судового рішення, отже підстав для постановлення слідчим суддею судового рішення щодо зобов`язання дотримання прав заявника, не встановлено.

Щодо ненадання належного лікування слідчий суддя зазначає наступне.

Слідчому судді надана довідка за підписом завідувача КММЧ №14 від 29.10.2025, яка складена відносно ОСОБА_3 , від ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої: 26.09.2025 ОСОБА_3 прибув до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», скарг на стан здоров`я не висловлював, тілесних ушкоджень не виявлено. 28.10.2025 в плановому порядку оглянутий лікарем терапевтом, загальний стан здоров`я задовільний, діагноз: паталогії внутрішніх органів не виявлено, рекомендовано рентген ОГК, ЗАК. 28.10.2025 проведено рентгенологічне обстеження ОГК: відповідає віковим змінам. Вогнищевий туберкульоз під питанням? 29.10.2025 МТБ (мокрота на туберкульоз) не виявлено. На теперішній час стан здоров`я задовільний.

Крім того, слідчому судді надана на підтвердження інформації викладеної в довідці копія медичної картки амбулаторного хворого №243 на ім`я ОСОБА_3 .

Так, стаття 3 Конвенції з прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено свободи.

Суд погоджується з тим, що якість медичної допомоги в лікарнях кримінально-виконавчої служби, можливо, не завжди тієї якості, що й допомога, яка надається в найкращих медичних закладах для широкого загалу. Однак держава повинна дбати про належне забезпечення охорони здоров`я та добробуту осіб, узятих під варту, зокрема шляхом надання їм необхідної медичної допомоги (див. рішення у справах «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 94, ECHR 2000-ХІ, і «Гуртадо проти Швейцарії» (Hurtado v. Switzerland) від 28 січня 1994 року, серія А, № 280-А). Коли органи влади вирішують помістити та тримати під вартою серйозно хвору особу, вони мають виявити особливу ретельність, гарантуючи такі умови, які відповідають її спеціальним потребам, що зумовлені інвалідністю (див. рішення у справі «Прайс проти Сполученого Королівства» (Price v. the United Kingdom), заява № 33394/96, п. 30, ECHR 2001-VII, та згадане вище рішення у справі «Фарбтухс проти Латвії» (Farbtuhs v. Latvia), п. 56) (п. 53 у справі Маленко проти України)

У ОСОБА_3 виявлено симптоми ГРВІ та йому призначено ібупрофен та парацетамол.

Заявник в судовому засіданні визнав, що йому надавалось лікування: його оглядав терапевт, видавались ліки згідно призначення, робився рентген. Фактично заявник скаржиться на те, що йому надається медична допомога, але тільки після його наполегливих умовлянь до медичного персоналу.

З приводу того, що ОСОБА_3 отримував ліки, огляд терапевтом та направлявся на рентген лише після умовляння лікарів КММЧ №14, слідчий суддя зазначає, що умовляння це настирливе й жалібне прохання або домагання, яке має на меті спонукати когось до певної дії, використовуючи емоційні або психологічні аргументи. Саме по собі умовляння є оціночним судженням, тобто, отримання ліків не за кожною вимогою, на думку заявника є умовлянням, чи це виразилось у систематичному проханні надати такі ліки, заявником не наведено.

Слідчий суддя враховує, що надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави та саме держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених.

Наведені обставини, які підтверджуються приведеною вище медичною документацією свідчать, що ОСОБА_3 була надана медична допомога, з урахуванням тих скарг, які зазначені ОСОБА_3 лікарю медичної частини. Характер лікування, тобто кількість ліків (таблеток), які необхідні ув`язненому для належного лікування вирішується лікарем. Надання, на думку ОСОБА_3 , таблеток в замалій кількості, є припущенням заявника.

Отже, ОСОБА_3 надавалась належна медична допомога лікарями медичної частини ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», тому підстав для вжиття слідчим суддею заходів щодо зобов`язання забезпечити його належне лікування, слідчим суддею не встановлено.

На підстави викладеного, слідчий суддя вважає скаргу ОСОБА_3 необґрунтованою та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 206, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України щодо ненадання належної медичної допомогти, визначення місця попереднього ув`язнення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6