КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7833/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах АТ «Українська залізниця» на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року в кримінальному провадженні №0000038 від 08.02.2022 року про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Просив накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, яке належить ВСП «Київська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця», а саме: 1. акт здачі-приймання робіт №1 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23465/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 2. акт здачі-приймання робіт №2 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23466/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 3. акт здачі-приймання робіт №3 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23467/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 4. акт здачі-приймання робіт №4 від 25.03.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23484/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 5. акт здачі-приймання робіт №1 від 19.03.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23482/Ю від 11.12.2023 та додаткова угода №У3/ЦБМЕС-23482/Ю-д-1 від 29.12.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 6. копії платіжних доручень №22530, №22531, №22528, №34423, №364372 на 5 арк.; 7. мобільний телефон iPhone 11 IMEI НОМЕР_1 ; 8. мобільний телефон iPhone 7 IMEI НОМЕР_2 ; 9. системний блок з написом «Сервер Київська дирекція» БМЕС, з інвентаризаційним номером 632.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000038 від 08.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом неналежного виконання обов?язків посадовими особами «КД» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» АТ «Укрзалізниця».

02 липня 2025 року під час проведення обшуку приміщень за адресою: Вінницька обл., м. Козятин, вул. 8 Гвардійська, 56, за місцем розташування ВСІ «Київська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» на підставі ст. 233 КПК України, було виявлено та вилучено наступні речі та документи: 1. акт здачі-приймання робіт №1 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23465/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 2. акт здачі-приймання робіт №2 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23466/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 3. акт здачі-приймання робіт №3 від 04.12.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23467/0 від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 4. акт здачі-приймання робіт N?4 від 25.03.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23484/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 5. акт здачі-приймання робіт №1 від 19.03.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23482/Ю від 11.12.2023 та додаткова угода №У3/ЦБМЕС-23482/Ю-д-1 від 29.12.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 6. копії платіжних доручень №22530, №22531, №22528, №34423, №364372 на 5 арк.; 7. мобільний телефон iPhone 11 IMEI НОМЕР_1 ; 8. мобільний телефон iPhone 7 IMEI НОМЕР_2 ; 9. системний блок з написом «Сервер Київська дирекція» БМЕС, з інвентаризаційним номером 632.

Постановою від 02.07.2025 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000038.

Прокурор вказував, що майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні оскільки зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 задоволено частково.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000038 від 08.02.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, на майно, вилучене 02 липня 2025 року під час обшуку приміщень за адресою АДРЕСА_1 , а саме: 1) акт здачі-приймання робіт №1 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23465/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 2) акт здачі-приймання робіт №2 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23466/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 3) акт здачі-приймання робіт №3 від 04.12.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23467/10 від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 4) акт здачі-приймання робіт №4 від 25.03.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23484/0 від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 5) акт здачі-приймання робіт №1 від 19.03.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23482/Ю від 11.12.2023 та додаткова угода №У3/ЦБМЕС-23482/Ю-д-1 від 29.12.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 6) копії платіжних доручень №22530, №22531, №22528, №34423, №364372 на 5 арк.; 7) системний блок з написом «Сервер Київська дирекція» БМЕС з інвентаризаційним номером 632.

У задоволення клопотання в іншій частині - відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що в частині клопотання (щодо мобільного телефону iPhone 11 IMEI НОМЕР_1 та мобільного телефону iPhone 7 IMEI НОМЕР_2 ) не підлягає задоволенню, оскільки прокурор не підтримала в цій частині клопотання про арешт майна.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах АТ «Українська залізниця», 30.09.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що копії вилучених актів здачі-приймання робіт за договорами та копії вилучених платіжних доручень, на час обшуку 02.07.2025 вже були долучені слідчим до матеріалів кримінального провадження.

При ухваленні рішення щодо задоволення клопотання прокурора про арешт майна слідчим суддею не враховано, що вилучена техніка є сервером, а не системним блоком та на сервері міститься виключно програмне забезпечення «Фобос», яке використовується підрозділом бухгалтерії для бухгалтерського обліку, і не містить технічної документації, інструкції на обладнання, оскільки не є персональним комп`ютером.

Перешкод чи обмеження доступу до сервера не вчинялись та були добровільно надані наявні оригінали документів, копії платіжних доручень, запропоновано зробити копію інформації, якщо буде виявлено інформацію, яка має відношення до даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку він підтримав з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000038 від 08.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч.5 ст.191, ч.2 ст.367 КК України.

02 липня 2025 року під час проведення обшуку приміщень за адресою: Вінницька обл., м. Козятин, вул. 8 Гвардійська, 56, за місцем розташування ВСІ «Київська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» на підставі ст. 233 КПК України, було виявлено та вилучено наступні речі та документи: 1. акт здачі-приймання робіт №1 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23465/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 2. акт здачі-приймання робіт №2 від 04.12.2023 згідно договору №УЗ/ЦБМЕС-23466/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 3. акт здачі-приймання робіт №3 від 04.12.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23467/0 від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 4. акт здачі-приймання робіт N?4 від 25.03.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23484/Ю від 24.11.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 5. акт здачі-приймання робіт №1 від 19.03.2023 згідно договору №У3/ЦБМЕС-23482/Ю від 11.12.2023 та додаткова угода №У3/ЦБМЕС-23482/Ю-д-1 від 29.12.2023 від ФОП « ОСОБА_9 » на 1 арк.; 6. копії платіжних доручень №22530, №22531, №22528, №34423, №364372 на 5 арк.; 7. мобільний телефон iPhone 11 IMEI НОМЕР_1 ; 8. мобільний телефон iPhone 7 IMEI НОМЕР_2 ; 9. системний блок з написом «Сервер Київська дирекція» БМЕС, з інвентаризаційним номером 632.

Постановою від 02.07.2025 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000038.

Слідчий суддя зазначав, що прокурором доведено необхідність арешту майна, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального провадження №0000038 від 08.02.2022, та відношення до нього вказаного майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив частково вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, а також постановою слідчого від 02.07.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено відношення майна до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Твердження апелянта про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника власника майна, слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах АТ «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3