ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/105/25

Провадження № 11-кп/820/656/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000017 від 06.01.2025, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, пекаря СТ «Домашній хліб Поділля», одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_7 не застосовано.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати в моменту його фактичного затримання.

Речовий доказ: DVD диск із відеозаписом, на якому ОСОБА_7 відмовився від отримання повістки - залишити при матеріалах кримінального провадження.

За вироком суду, 24 жовтня 2008 року ОСОБА_7 , після проходження строкової служби в Збройних Силах України, на підставі наказу МО України №478 від 06.10.2008, маючи військове звання «солдат» та військово-облікову спеціальність «механік-водій-електрик плаваючих гусеничних тягачів і транспортерів», зарахований в запас із призовом на військову службу на особливий період.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Президентом України ОСОБА_8 постановлено Указ №64/2022 про введення в Україні воєнного стану із 5 години 30 хвилин 24.02.2022, дію якого неодноразово продовжено.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України ОСОБА_8 постановлено Указ №65/2022 «Про загальну мобілізацію», дію якого неодноразово продовжено.

Згідно з ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 особливий період період, що настає в момент оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших формувань, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відтак, виконуючи вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» та потребу Збройних Сил України у військовослужбовцях, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , як військовозобов`язаному, 29 жовтня 2024 року було вручено направлення для проходження військово лікарської комісії на предмет придатності його до військової служби.

29.10.2024 ОСОБА_7 в приміщенні КНП «Деражнянська міська багатопрофільна лікарня», розташованої по вулиці Подільській, 1 в м. Деражня Хмельницького району Хмельницької області пройшов обстеження та медичний огляд на предмет визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого, відповідно до картки обстеження та медичного огляду від 29.10.2024, військово-лікарською комісією визнаний таким що придатний до військової служби, про що видано відповідну довідку №208/3, що зареєстрована 29.10.2024.

24.12.2024 о 09 год. 45 хв. посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , здійснено спробу вручити бойову повістку ОСОБА_7 , згідно якої йому наказано прибути до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. 02.01.2025, що за адресою АДРЕСА_2 , для відправки до військової частини.

ОСОБА_7 , не бажаючи проходити військову службу в лавах Збройних Сил України, з метою ухилення від мобілізації, будучи повідомленим про відповідальність за порушення вимог законодавства України щодо ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, категорично відмовився від отримання повістки про його виклик на 09 год. 00 хв. 02.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 для проведення призову за мобілізацією та відправки до військової частини.

Відтак, ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, маючи військово-обліковий документ, а саме військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 05.11.2007, не виявивши бажання проходити службу в лавах Збройних Сил України, з метою ухилення від проходження військової служби, діючи в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ», ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65-2022 від 24.02.2022, нехтуючи конституційними обов`язками громадянина України, спрямованими на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», без поважних на те причин на 09 год. 00 хв. 02.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , для відправки до військової частини не прибув, поважних причин не прибуття не повідомив.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Вказує, що ОСОБА_7 як вірянин Об`єднаної ОСОБА_9 підпадає під дію ч.4 ст.35 Конституції України, ч.4 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст..2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», а тому має право на заміну альтернативною службою військового обов`язку, в тому числі, військової служби з призовом під час мобілізації, оскільки належить до релігійної організації, віровчення якої не допускає користування зброєю.

Зазначає, що релігійна організація належить до релігійних організацій, які за визнанням держави мають несумісні із військовою службою релігійні переконання, і йому фактично забезпечена можливість реалізації закріпленого Конституцією України права на заміну військової служби альтернативною (невійськовою службою).

Посилається і на те, що у суду не було законних підстав для висновку про те, що доказів на підтвердження того, що обвинувачений прийняв хрещення у зв`язку із своїми глибокими релігійними переконаннями, а не з метою потенційного ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, сторона захисту на надала, хоча обвинувачений неодноразово звертався до Міністра оборони України про свої релігійні переконання за заміни військової служби.

Вважає, що оскільки держава не виконала свого позитивного зобов`язання перед громадянами України та не створила систему альтернативної служби, яка повинна бути відокремлена від військової структури, не забезпечила реалізації ОСОБА_7 конституційного права на заміну військової служби альтернативною (невійськовою) службою, тому ОСОБА_7 відповідно до ст.9 ЄКПЛ не підлягає кримінальній відповідальності за ст..336 КК України за відсутності в його діях складу даного кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд надав правильну юридичну оцінку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та показав, що з 31.07.2022 року є членом церкви Християн віри Євангельської міста Деражня, віровчення якої не дозволяє брати до рук зброю, складати присягу та носити військову форму. Підтвердив, що в жовтні 2024 року працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки йому було вручено направлення для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності до військової служби. В жовтні 2024 року він пройшов медичний огляд в КНП «Деражнянська міська багатопрофільна лікарня», за результатами якого його визнано придатним до військової служби. В грудні 2024 року в приміщенні військкомату по АДРЕСА_2 посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 намагалися вручити йому бойову повістку та у подальшому скерувати його для проходження військової служби. Однак, він відмовився отримувати зазначену повістку та повідомив, що він є членом церкви ОСОБА_10 віри Євангельської міста Деражня, віровчення якої не дозволяє брати до рук зброю, складати присягу та носити військову форму, а тому він не може проходити військову службу. Надалі на визначену у повістці дату він не з`явився через релігійні переконання.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, його винуватість повністю підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Показаннями свідків, а саме: працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , які кожен окремо в судовому засіданні підтвердили факт відмови ОСОБА_7 від отримання повістки та неявку 02.01.2025р. для відправки до військової частини.

Так, свідок ОСОБА_11 показав, що 24.12.2024, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 за результатами медичного огляду визнано придатним для проходження військової служби, працівник ТЦК та СП ОСОБА_12 сформував бойову повістку, яку у подальшому було зачитано ОСОБА_7 , згідно якої він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 02.01.2025 на 9 год. для відправки до військової частини. Після чого ОСОБА_7 було роз`яснено норми чинного законодавства, однак він відмовився отримувати повістку через свої релігійні переконання. Надалі 02.01.2025 ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, тим самим ухилився від проходження військової служби під час мобілізації.

Свідок ОСОБА_13 показав, що в грудні 2024 року був присутнім під час вручення бойової повістки ОСОБА_7 працівниками ТЦК та СП, також ОСОБА_7 повідомили коли саме йому необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , роз`яснено норми чинного законодавства, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від мобілізації.

Свідок ОСОБА_12 показав, що 24.12.2024, він вручав бойову повістку ОСОБА_7 , повідомив йому про обов`язок прибути 02.01.2025 на 9 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки до військової частини. Також, ОСОБА_7 роз`яснено норми чинного законодавства та про кримінальну відповідальність за відмову від мобілізації, однак ОСОБА_7 відмовився отримувати повістку через свої релігійні переконання. 02.01.2025 ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, тим самим ухилився від проходження військової служби під час мобілізації.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами такими як:

- матеріали ІНФОРМАЦІЯ_2 №3/42 від 04.01.2025, які зареєстровані в ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за №52 від 06.01.2025 та повідомлення про кримінальне правопорушення від 04.01.2025 №3/41, згідно якого до ВП№3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області звернувся начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо наявності в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від призову на військову службу;

- картка обстеження та медичного огляду від 29.10.2024, згідно якої ОСОБА_7 в приміщенні КНП «Деражнянська МБЛ» пройшов медичне обстеження визначення придатності до військової служби, за результатами якого його визнано придатним до військової служби;

- довідка військово-лікарської комісії №208/3 від 29.10.2024, згідно якої за результатами медичного огляду ВЛК проведеного 29.10.2024 ОСОБА_7 визнано придатним до військової служби;

- розпорядження №3/8025 ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого СТ «Домашній хліб Поділля» необхідно забезпечити явку військовозобов`язаних підприємства, у тому числі ОСОБА_7 , до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- повістка №612, згідно якої ОСОБА_7 для уточнення облікових даних необхідно 19.12.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- повістка на відправку від 24.12.2024, згідно якої ОСОБА_7 необхідно було з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_2 на 9 год. 02.01.2025;

- акт щодо відмови від отримання повістки при ІНФОРМАЦІЯ_4 №3/8974 від 24.12.2024, згідно якого вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , о 9 год. 50 хв. 24.12.2024 відмовився від отримання повістки про прибуття на 9 год. 02.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зміст повістки йому доведено (зачитано в голос);

- облікова картка до військового квитка серії НОМЕР_1 , згідно якого вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку, №ВОС 739, код ВОС 259/995А, проходив військову службу, військову присягу прийняв 25.11.2007, востаннє медичний огляд пройшов 29.10.2024 та визнаний придатним до військової служби;

- заява ОСОБА_14 від 13.01.2025, згідно якої він добровільно надає працівникам поліції для огляду диск із відеозаписом стосовно факту відмови ОСОБА_7 від отримання повістки на відправку для комплектування бойових частин;

- протокол огляду від 13.01.2025, згідно якого оглянуто DVD диск, який надав ОСОБА_15 на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_7 від отримання повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 9 год. 02.01.2025;

- інформація КНП «Деражнянська МБЛ» від 08.01.2025 №66, згідно якої вбачається, що ОСОБА_7 в період з 24.12.2024 по час надання інформації на стаціонарному, амбулаторному лікуванні не перебував та за медичною допомогою не звертався;

- інформація КНП «Деражнянський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 09.01.2025 №71, згідно якої вбачається, що ОСОБА_7 в період з 24.12.2024 по час надання інформації за медичною допомогою у підпорядковані КНП заклади не звертався на амбулаторному та стаціонарному лікуванні не перебував;

- інформація Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної військової адміністрації від 22.01.2025 №02-01/188, згідно якої вбачається, що ОСОБА_7 у заклади охорони здоров`я Хмельницької області не звертався;

- інформація з ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.01.2025 №3/369, згідно якої вбачається, що ОСОБА_7 був заброньований підприємством автоматичною системою через портал «Дія» з 18.09.2024 по 17.09.2025. Бронювання скасовано автоматичною системою 19.11.2024, так як підприємство втратило статус критичності;

- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, що міститься на DVD диску, на якому ОСОБА_7 відмовився від отримання повістки.

Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Так, при призначенні покарання судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.

Доводи захисника про те, що через релігійні переконання є неприйнятною будь яка військова служба, як пов`язана з носінням зброї, так і не пов`язана з її носінням не заслуговують на увагу.

Положення ч.4 ст. 35 Конституції України передбачають, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.

Верховний Суд у своїх постановах зазначив, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.

Тобто Україна запровадила альтернативи військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно ними скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала агресивного нападу з боку російської федерації, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання.

Україна як держава веде облік осіб, які є військовозобов`язаними, і здійснює стратегічне планування оборонних операцій з урахуванням інформації про кількість осіб, які перебувають на такому обліку та можуть у разі загрози державності під час війни бути залучені до оборони держави.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не дослідив та не врахував всіх обставин справи, а саме, що обвинувачений, бажаючи заміни військової служби на альтернативну, не мав умислу на вчинення кримінального правопорушення, не спростовують висновків суду першої інстанції та підтверджуються доказами та оцінені відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава вправі встановлювати процедури для оцінки серйозності переконань людини і запобігати спробам зловживання можливістю звільнення з боку осіб, котрі у змозі нести військову службу (рішення у зазначених вище справах: «Папавасілакіс проти Греції», пункт 54; «Дягілєв проти Росії», пункт 63). Питання про те, чи підпадає відмова від проходження військової служби під дію положень ст.9 Конвенції і в якій мірі, має оцінюватися залежно від конкретних обставин кожної справи (рішення у згаданих вище справах: «Баятян проти Вірменії», пункт 110; «Мушфіг Маммадов та інші проти Азербайджану», пункт 74; «Дягілєв проти Росії», пункт 59).

Таким чином, жодні релігійні переконання не можуть бути підставою для ухилення громадянина України, визнаного придатним до військової служби, від мобілізації з метою виконання свого конституційного обов`язку із захисту територіальної цілісності та суверенітету держави від військової агресії з боку іноземної країни.

Крім того, на спростування доводів апелянта з приводу того, що ОСОБА_7 готовий пройти альтернативну (невійськову) службу, колегія суддів зауважує, що в матеріалах даного кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що за станом здоров`я чи з інших причин останній не може проходити саме військову службу у лавах ЗСУ України в умовах воєнного стану, який Указом Президента України № 64/2022 був введений на території України 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України, та який діє і на даний час.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим, а тому, наслідки ухилення від військової служби в умовах воєнного стану повинні, через покарання досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено у ч.1 ст.1, ч.2 ст.50 КК України, що, також, було вірно враховано і судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного вироку.

Таким чином, у процесі перевірки матеріалів кримінального провадження, колегія суддів не встановила матеріальних чи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій.

Підстав для скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3