Провадження № 11-сс/811/3428/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3ст. 350, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стрільськ, Сарненського району, Рівненської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2025 року про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000888 від 3 грудня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 350, ч.2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосованому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 30 січня 2026 року включно.

Не погоджуючись із цим рішенням слідчого судді, захисника ОСОБА_6 подала апеляційні скарги, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, визначивши мінімальний розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог покликаються на те, що ухвала підлягає скасуванню.

Зазначає, що підозрюваний не має наміру уникати кримінальної відповідальності, тому немає підстав вважати, що він продовжуватиме протиправну діяльність. ОСОБА_11 має постійне місце проживання та роботи, тому вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 , який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», адвокат ОСОБА_9 , який брав участь в розгляді апеляційної скарги на підставі договору про надання правової допомоги№59 від 15.12.2025 апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу заперечив, просив рішення слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , виступ захисника ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_8 щодо законності судового рішення, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000888 від 03.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України. Останнє розпочате на підставі того, що 03.12.2025 року близько 19:30 год. невідома особа, перебуваючи по вул. Єфремова, 10, що у м. Львові, умисне заподіяла тяжкі тілесні ушкодження службовій особі, а саме співробітнику ТЦК ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виконував громадський обов?язок, у зв?язку з його службовою діяльністю.

Також на підставі того, що 03.12.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в салоні автомобіля марки "Hyundai H1" наніс колото-різану рану правого стегна з ушкодженням судин ОСОБА_12 , внаслідок чого останньому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження. В подальшому 04.12.2025 останній помер в приміщенні лікарні святого Луки. Правова кваліфікація правопорушеня ч. 2 ст. 121 КК України.

4 грудня 2025 року постановою слідчого про перекваліфікацію кримінального правопорушення, правову кваліфікацію у даному кримінальному провадженні змінено з ч. 2 ст. 350 КК України на ч. 3 ст. 350 КК України.

3 грудня 2025 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. ст. 208 КПК України та 4 грудня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.350, ч.2 ст.121 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час вирішення питання про задоволення клопотання слідчого слідчим суддею першої інстанції враховано те, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відтак, слідчий суддя оцінивши у сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку на даному етапі провадження, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, долучені до клопотання докази свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення наведених кримінальних правопорушень, така причетність є вірогідною та достатньою для застосування до підозрюваного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даного злочину.

Ураховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею обґрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження апелянта в цій частині.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено випадки, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини. З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 350, ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоцільність визначення підозрюваному застави на даній стадії досудового розслідування, як альтернативного запобіжного заходу.

Правових підстав для обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою без визначення розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінальних проваджень та особи підозрюваного.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах останнього без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4