Справа № 289/2080/25
Номер провадження 1-кп/289/241/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 м. Радомишль

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002583 від 11.11.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Рача, Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у відповідності до положень ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» перебуває у статусі військовозобов'язаного, якими є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Також, на ОСОБА_4 поширюються обов'язки, передбачені для громадян України, зокрема, військовозобов'язаних, передбачені Законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та іншим законодавством у військовій сфері.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов'язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов'язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України, приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ оголошено на території України воєнний стан, який був неодноразово продовжений, в тому числі Указом президента України від 14.07.2025 № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 15.07.2025, № 4524-IX, яким продовжено воєнний стан в Україні з 05 години 30 хвилин 07.08.2025 строком на 90 діб до 05.11.2025.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на часткову зміну статті 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX (зі змінами, внесеними Указом від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-IX, Указом від 12.08.2022 № 574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року № 2501-IX, Указом від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-IX, Указом від 06.02.2023 № 59/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2916-IX, Указом від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3058-IX, Указом від 26.07.2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3276-IX, Указом від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-IX, Указом від 05.02.2024 № 50/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3565-IX, Указом від 06.05.2024 № 272/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3685-IX, Указом від 23.07.2024 № 470/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3892-1X, та Указом від 28.10.2024 № 741/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4025-IX), в тому числі Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 15.07.2025, № 4524-IX, яким продовжено воєнний стан в Україні з 05 години 30 хвилин 07.08.2025 строком на 90 діб до 05.11.2025.

Згідно з ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

У відповідності до довідки військово-лікарської комісії за № 2025-0927-2229-5193-3 від 27.09.2025, по результатам проведеного 27.09.2025 медичного огляду, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано придатним до військової служби.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи усі вищевказані обставини, будучи визнаним висновком військово-лікарської комісії здоровим та придатним до проходження військової служби, 28.09.2025 йому було вручено бойову повістку про те, що 28.09.2025, о 07 годині 00 хвилин, він має з'явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 для відправлення до військової частини для подальшого проходження служби, від отримання якої він відмовився.

З метою ухилення від проходження військової служби, ОСОБА_4 , діючи умисно, незважаючи на свою обізнаність вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу України» від 25.03.1992 №2232-XII, ст. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022, переслідуючи мету ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та будучи належним чином повідомленим про наслідки відмови від виконання свого військового обов'язку, нехтуючи конституційним обов'язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов'язком громадянина України проходження військової служби, на особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 28.09.2025, о 07 годині 00 хвилин не з'явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 для відправлення його до військової частини для подальшого проходження служби, таким чином ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 336 КК України, визнав частково та, не оспорюючи фактичних обставин, які зазначено в обвинувальному акті з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що медичний огляд проводився без його участі, на уточнюючі питання прокурора відповів, що медичний огляд відбувався в м. Житомирі, у нього лікарі перевіряли зір, питали про стан здоров'я та чи має він хронічні хвороби, чи має він скарги на своє здоров'я, після чого зробили висновок та повідомили йому, що він здоровий та придатний до служби. Повідомив суду, що він дійсно відмовився отримувати повістку, так як хоч він і розуміє свій обов'язок захищати Батьківщину, однак при цьому боїться за своє життя. У вчиненому щиро розкаюється та шкодує, що так сталося.

Крім особистого зізнання, вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням підтверджується сукупністю достатніх достовірних даних, здобутих за допомогою доказів, що зібрані з дотриманням встановленого порядку відповідно до КПК України та досліджених в судовому засіданні, а саме.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000171 від 01.10.2025 надійшло повідомлення про те, що 01.10.2025 до СВ ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області надійшла заява начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ОСОБА_4 ухиляється від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (а.с.34). За своїм змістом, витяг про внесення відомостей до ЄРДР у відповідності до вимог ст. 214 КПК України є приводом для початку досудового розслідування, а факти, викладені у названому документі, підлягають перевірці та відповідно до вимог ст. 91 КПК України доведенню.

В повідомленні про кримінальне правопорушення від 01.10.2025 №/6264, підписаним начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, що солдату запасу ОСОБА_4 , у якого відсутні підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 28.09.2025 вручено повістку на відправку щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, проте ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, усвідомлюючи характер свого діяння, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, маючи об`єктивну можливість прибути за викликом, відмовився від отримання даної повістки, що зафіксовано за допомогою технічного приладу, та умисно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином наявні ознаки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (а.с.35-36).

28.09.2025 ОСОБА_4 під підпис доведено вимоги законодавства України з питань оборони (а.с.40).

Згідно довідки військово-лікарської комісії №2025-0927-2229-5193-3 від 27.09.2025 солдат (запасу) ОСОБА_4 здоровий, придатний до військової служби (а.с.41).

В Акті відмови від отримання повістки від 28.09.2025 зафіксовано відмову ОСОБА_4 від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).

28.09.2025 ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України та повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.09.2025 для відправки та подальшого проходження служби в ЗСУ (а.с.43).

В протоколі огляду відеозапису від 02.10.2025 зафіксовано проведення огляду відеозапису події з диску СD-R, який був наданий 01.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даному відеозаписі зафіксовано факт вручення у приміщенні сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 бойової повістки на відправку, роз`яснення вимог законодавства України з питань оборони та відмова останнього від отримання бойової повістки, попередження його про кримінальну відповідальність за ухилення від мобілізації на особливий період (а.с.44-47,48), при цьому як прокурор, так і обвинувачений зазначили про відсутність необхідності перегляду відеозапису в судовому засіданні.

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 №7/6935 від 10.11.2025 ОСОБА_4 не заброньований, не перебуває на спеціальному військовому обліку, не має дружину, яка проходить військову службу, не має родичів, які загинули чи зникли безвісти під час стримання військової агресії проти України під час воєнного стану; ОСОБА_4 і членам його родини не присвоювалося звання Герой України; ОСОБА_4 військову службу проходив в період з 29.11.2019 по 13.05.2021, не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу надання йому відстрочки та не оскаржував рішення ВЛК від 27.09.2025 (а.с.65).

З повідомлень КНП «Центр ПМСД» Радомишльської міської ради та КНП «Вишевицька амбулаторія загальної практики сімейної медицини» Вишевицької сільської ради від 11.11.2025 вбачається, що ОСОБА_4 у період з 01.01.2025 по час надання інформації за медичною допомогою не звертався та не перебував на амбулаторному лікуванні (а.с.67,69).

Інші досліджені судом та долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження (постанова про визнання диску речовим доказом, запити слідчого про надання інформації, супровідні листи, та інші), не підтверджують і не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, однак підтверджують дотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.

Достовірність та об`єктивність наведених вище доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, є належними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Водночас, показання обвинуваченого ОСОБА_4 про неправомірність рішення військово-лікарської комісії про придатність для проходження військової служби, у зв`язку з тим, що медичну комісію проводили без його участі, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, адже під час уточнюючих питань ОСОБА_4 повідомив, що на комісії були присутні лікарі, у нього перевіряли зір, питали про стан здоров`я та наявність скарг, при цьому в судовому засіданні встановлено, що зазначене рішення обвинуваченим не оскаржувалось, будь-яких даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, що б перешкоджало проходженню ним військової служби, не надано.

За встановлених обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена «поза розумним сумнівом» і зібраних доказів достатньо для визнання його винними, адже його винуватість підтверджується дослідженими та проаналізованими доказами, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою та безспірно доводять винуватість обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання та дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Суд також враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке в даних умовах є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, котрі забезпечують державну безпеку, обороноздатність країни, її конституційний лад, оскільки, як зазначено у висновках, що містяться у постанові Верховного Суду від 21.03.2024 (справа № 595/461/23 провадження № 51-7014км23), відмова від захисту Батьківщини може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимою. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов'язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як того вимагають положення ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує данні про особу ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.70), інвалідності не має (а.с.41,51,55), офіційно не працевлаштований, на обліку в Радомишльському відділі управління соціального захисту населення Житомирської райдержадміністрації не перебував, державних виплат не отримував (а.с.55), неодружений та утриманців не має (а.с.53), на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.с.71,72,73), має постійне місце проживання (а.с.75), за яким характеризується позитивно, як працелюбний доброзичливий, іноді може зловживати спиртним, під його опікою перебував його молодший брат дитина-сирота ОСОБА_5 , 2007 року народження, однак рішенням виконкому Вишевицької сільської ради №267 від 28.02.2025 опіка була припинена з підстави неналежного виконання піклувальником своїх обов`язків (а.с.76), а також враховує наявність пом`якшуючої і відсутність обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги позицію прокурора та обвинуваченого суд вважає доцільним призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст. 336 КК України.

Водночас, на переконання суду, застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України при ухваленні вироку за ст. 336 КК України в умовах воєнного стану, оголошеної загальної мобілізації та триваючої агресії, створює у громадян відчуття безкарності за невиконання обов'язків, передбачених законодавством України.

Адже, дія воєнного стану у державі продовжується, обвинувачений є придатним до служби, але його небажання нести тягар військової служби дає підстави вважати, що при звільненні від покарання із застосуванням ст. 75 КК України, психологічне ставлення до вчиненого ним діяння не зміниться, а тому не буде досягнуто дієвої мети запобігання новому кримінальному правопорушенню та може стати негативним прикладом для інших осіб.

Верховний Суд в постанові від 15.11.2023 (справа №641/1067/23) зазначає, що з урахуванням мети покарання, звільнення від відбування покарання з іспитовим строком за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, не може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що в умовах воєнного стану є не припустимим.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався. Під час судових дебатів, прокурор просив суд до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на ОСОБА_4 обов'язки: не відлучатися з місця постійного проживання з 22 години до 06 години наступного дня, не відлучатися за територію с. Вишевичі Житомирського району Житомирської області без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд, ухвалюючи рішення щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні, виходить із того, що ризик переховування обвинуваченого від суду обумовлюється суворістю покарання, призначеного судом за цим вироком у виді позбавлення волі. Розуміючи невідворотність призначеного покарання, яке пов'язане виключно з реальним його відбуванням, обвинувачений може переховуватися від суду, тому з метою запобігання спробам переховуватися від суду доцільно застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов у справі заявлено не було. Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 181, 194, 369-378 КПК України, ст. 336 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 для приведення цього вироку до фактичного виконання.

До набрання вироком законної сили або до зміни чи скасування запобіжного заходу апеляційним судом обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши у період з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби залишати місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 та покласти на нього обов'язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за територію с. Вишевичі Житомирського району Житомирської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Речові докази по справі: оптичний CD-R диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.09.2025 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6