ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/427/26 Провадження 1-кс/636/63/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві клопотання слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000033 від 13.01.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Келихів Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, який проходить військову службу на посаді кулеметника 1 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без фактичного місця проживання, раніше судимого за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2019 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та якого 26.02.2025 на підставі ухвали суду Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області звільнено від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом,

встановив:

Слідчий СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що солдат ОСОБА_4 , відповідно до ухвали суду Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 (справа № 346/759/25, провадження № 1-в/346/105/25), звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі на невідбуту частину покарання одинадцять місяців чотирнадцять днів за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2019 року за ч. 2 ст. 121 КК України, для проходження військової служби за контрактом. 08.03.2025 року ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 до лав ЗСУ, та з вказаного часу проходить службу на посаді кулеметника 1 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу.

Згідно з положеннями ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗС України та Військової присяги, ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, дорожити бойовою славою своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця.

Відповідно до указу № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.01.2026 приблизно о 09 год. 30 хв., тобто в період дії воєнного стану, солдат ОСОБА_4 , перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де побачив потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мала на плечі рюкзак чорного кольору. В цей час у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, а саме майна належного потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підсковзнулася на льоду, відкрито заволодів рюкзаком чорного кольору, шляхом ривку останнього з плеча потерпілої.

Заволодівши вищевказаним рюкзаком, продовжуючи свій злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 побіг з місця події, тим самим зникнувши з місця вчинення злочину, та таким чином відкрито заволодів рюкзаком чорного кольору та вмістом рюкзака, а саме: павер-банком чорного кольору, грошовими коштами у сумі 4000,00 гривень (4 купюри номіналом по 1000,00 гривень), паспортом громадянина України ID карта з роздрукованим додатком до паспорту (місця реєстрації) ОСОБА_8 та банківською карткою АТ «Ощадбанк», яка була видана на ім`я ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальної шкоди, повний розмір якої наразі встановлюється.

13.01.2026 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення, яке підтверджуються зібраними під час кримінального провадження доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 13.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 13.01.2026;

-протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_10 від 13.01.2026;

-протоколом затримання ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України складеного 13.01.2026;

-іншими доказами по справі у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

У зв`язку із підозрою ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого санкцією статті КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_4 , можуть виникнути ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

На цей час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто ризики того, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Розглядаючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , отримано копії матеріалів кримінального провадження, в яких зазначені певні докази, анкетні відомості про потерпілого та свідків із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, в якому підозрюється, знаючи анкетні відомості про свідків та потерпілого із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти злочини, включаючи злочини проти власності, що свідчить про його соціальну небезпеку та унеможливлює перебування підозрюваного в даний час у суспільстві, тому а органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Наявність зазначених ризиків у підозрюваного обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкий злочин за вчинення якого передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду на території України або виїхати за межі держави ( п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_4 , отримано копії матеріалів кримінального провадження, в яких зазначені певні докази, анкетні відомості про свідків та потерпілого із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні (п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_4 , не має постійних законних джерел доходу, вчинив умисний злочин проти власності, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. (п.п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України)

У органу досудового розслідування є достатні підстави вбачати наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що останній вчинив тяжкий злочин і може ухилятись від покладених на нього процесуальних обов`язків.

До підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки неможливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, проте в оточенні підозрюваного вказані особи, які б могли бути поручителями відсутні.

Також до підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що останній не має постійного місця проживання та може вчинити інше кримінальне правопорушення або впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Таким чином, вищенаведені факти доводять обставини, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України;

- наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вищевказані обставини унеможливлюють запобігання зазначених ризиків, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, так як жоден із них не може запобігти наведеним ризикам.

13.01.2026 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.

Слідчий ОСОБА_6 надала заяву в клопотання підтримала, просила задовольнити, з підстав, зазначених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, вказав, що існують ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з покаранням, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також може продовжити злочинну діяльність.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного та просила суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя заслухав думку слідчого, прокурора, обвинуваченого, вивчив клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких підозрюється ОСОБА_4 , а також дані про особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, а саме: ОСОБА_4 є громадянином України, має неповну середню освіту, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, який проходить військову службу на посаді кулеметника 1 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» військової частини НОМЕР_2 , раніше судимий за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2019 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та якого 26.02.2025 на підставі ухвали суду Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області звільнено від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, у вчиненні якого вона підозрюється, що може спонукати підозрювану до переховування від органів досудового слідства та суду, може вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому підозрюється, а також вік та стан здоров`я підозрюваної, а тому вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та обирає їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), відсутність стійких соціальних зв`язків, вчинення умисного злочину проти власності, а також відсутності постійного місця проживання, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням викладених обставин злочинів, майнового та сімейного стану обвинуваченої, ризиків передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що визначення застави в межах, передбачених загальними правилами, є недостатнім, не матиме належного превентивного впливу, а тому вважає за необхідне визначити суму застави в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 266240,00 гривень (3328,00 гривень х 80 = 266240,00 гривень).

Керуючись ст.ст. 176-178, 184, 193, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000033 від 13.01.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком 60 (шістдесят) днів до 13 березня 2026 року.

Визначити суму застави у розмірі 266240,00 (двісті шістдесят шість двісті сорок) гривень, яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Чугуївського міського суду Харківської області: р/р UA 0006674; МФО 820172; Код одержувача: 26281249; Банк одержувача: ДКСУ м. Київ; отримувач коштів: ТУ ДСА України в Харківський області; призначення платежу: застава згідно КПК по справі № ________ від _______(П.І.П.), назва суду.

Після внесення визначеної суми застави, ОСОБА_4 з під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1