УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року.

Скаржники зазначають про неналежне здійснення досудового розслідування. Вказують, що висновки слідчого ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, а постанова про закриття кримінального провадження винесено передчасно.

Враховуючи викладене скаржники просять слідчого суддю скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року.

Скаржники просили проводити розгляд скарги без їхньої участі.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження, на виконання ухвали слідчого судді, не надав.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу з додатками, приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Встановлено, що постановою слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , було прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно до ст. 2 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

В своїй скарзі скаржник зазначає, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без дослідження усіх обставин кримінального правопорушення.

При цьому, аргументуючи висновок про закриття провадження, слідчий вказує: «Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2025 детектив НАБУ ОСОБА_11 виконала ухвалу, а саме внесла відомості до ЄРДР за № 0000121.».

В той же час з оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких доказів був зроблений такий висновок.

Так, з постанови слідчого не вбачається, що в ході здійснення досудового розслідування були проведенні певні слідчі (розшукові), процесуальні дії, спрямовані на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Зокрема не було допитано осіб, які звернулись із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Так в оскаржуваній постанові зазначено, що у ході здійснення досудового розслідування вживалися заходи щодо допиту заявника у якості свідка, однак ОСОБА_12 на виклик слідчого не з`явилася.

В той же час скаржники у своїй скарзі зазначаються, що ОСОБА_3 жодних викликів на допит від слідчого не отримувала.

Вказане не було спростовано слідчим.

Отже слідчим під час винесення постанови про закриття кримінального провадження було не повно досліджено обставини кримінального провадження та не надано належної правової оцінки зібраним доказам.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого, дізнавача та прокурора передбачає необхідність перевірки слідчим суддею не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим в ході здійснення досудового розслідування не було проведено достатньої кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дії спрямованих на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя звертає увагу слідчого, що обов`язок доказування події кримінального правопорушення покладається на слідчого, так як і обов`язок збирання доказів.

Враховуючи викладене, з постанови слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року, вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Крім того, незважаючи на те, що слідчим суддею вживались заходи щодо витребування з ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, матеріалів закритого кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року, на день розгляду скарги вказані матеріали до суду надано не було, а дізнавач у судове засідання не з`явився, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надав, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов висновку, що доводи, зазначені в скарзі, є обґрунтованими.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року підлягає задоволенню в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Крім того оскаржувана постанова не є постановою про відмову у визнанні особою потерпілим у розумінні ч. 55 КПК України, а тому з цих підстав вона скасування не підлягає.

Також слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою, а тому в задоволенні даної частини скарги слідчий суддя також відмовляє.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про закриття кримінального провадження № 0000403 від 15.07.2025 року.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1