Провадження № 1-кс/201/4883/2025
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ТОВ «МЕГА ЛАЙН» на постанову слідчого ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 13.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001186 від 27.08.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2025 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «МЕГА ЛАЙН» (діє на підставі ордеру від 30.07.2025 року) звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 13.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001186 від 27.08.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення необхідних слідчих дій, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова має бути скасована.

18.11.2025 адвокат ОСОБА_3 надав заяву, у якій просив розглянути скаргу за його відсутності, скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Слідчийв судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Неявка дізнавача, слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0001186 від 27.08.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України, розпочате на підставі ухвали Соборного районного суду міста Дніпра по справі 201/9551/25, щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом шахрайських дій невстановленими особами за попередньою змовою групою осіб.

Постановою слідчого ОСОБА_4 від 13.09.2025 закрите кримінальне провадження № 0001186 від 27.08.2025р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що відповідно до повідомлення, що надано ОСОБА_3 , що діє в інтересах ТОВ «МЕГА ЛАЙН, директором ТОВ «МЕГА ЛАЙН» ОСОБА_5 з метою придбання модульного приміщення знайдено продавця на веб-сайті оголошень «Prom.ua». Між продавцем в особі ТОВ «Таргет ГРУП» та ТОВ «Мега Лайн» виник договір про продаж модульного приміщення. За умовами договору ТОВ «МЕГА ЛАЙН» здійснює повну оплату за придбання модульного приміщення в ТОВ «Таргет ГРУП». Однак виходячи із заяви ТОВ «МЕГА ЛАЙН» грошові кошти були переведені, а товар не був надісланий.

27.08.2025 за вказаними фактами до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0001186, внесені відповідні відомості та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України.

Статтею 626 ЦК України, передбачено, що договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а отже між ТОВ «Таргет ГРУП» та ТОВ «МЕГА ЛАЙН», вбачаються ознаки договору про надання послуг, поняття та умови укладання якого передбачені главою 63 Цивільного кодексу України.

Правила глави 63 мають застосовуватися до всіх зобов`язань про надання послуг, якщо це не суперечить суті цих зобов`язань. При укладенні договорів про надання послуг, які безпосередньо не передбачені Цивільним кодексом України, сторони мають право керуватися принципом свободи договору (статті 639Цивільного кодексу України, - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом).

Форма договору є правовим явищем, яке у певних випадках впливає на існування факту укладення договору, а в інших випадках ні. Недотримання форми договору не завжди тягне за собою, його недійсність, Так, ст. 218 ЦКУ зазначає недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених прав, свобод або інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин ,крім випадків коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи вищевикладене, правовідносини, які склалися між учасниками конфлікту, носять цивільно- правовий характер та повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, при проведенні перевірки достатніх даних, що вказують на наявність події кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не встановлено, у зв`язку з чим дане кримінальне провадження № 0001186 від 27.08.2025 підтягається закриттю.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин, зокрема без з`ясування обставин, про які вказує заявник у своїй заяві, без його допиту та перевірки усіх викладених аргументів.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ТОВ «МЕГА ЛАЙН» на постанову слідчого ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 13.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001186 від 27.08.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Постанову слідчого ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 13.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001186 від 27.08.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 21 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1