"22" вересня 2025 р. Справа № 363/5297/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000781, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання т.в.о. слідчого СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000781, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 від 16.09.2025 клопотання повернуто прокурору та встановлено йому строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

18.09.2025, відповідно до ухвали слідчого судді від 16.09.2025, прокурором ОСОБА_6 подано до суду клопотання про арешт майна, з усунутими недоліками.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 , для розгляду.

Так, у клопотанні прокурор просить постановити ухвалу про накладення арешту на транспортний засіб марки «FIAT», моделі «LINEA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши власнику та третім особам користуватись та розпоряджатись зазначеним майном будь яким чином.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000781 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

До чергової частини Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого СРЗПО ВКП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , про те, що відпрацюванням матеріалів ЄО №23111 від 10.09.2025 року, на приватній території за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки, вул. «Урочище Чаплище», буд. 1, проведено огляд приміщення в якому виявлено комп`ютерну техніку та інші гаджети, матеріали що містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, а саме нотатки, електронні інформаційні носії, крім того опитано присутніх осіб на місці події, які повідомили про те, що їх перебування за вищевказаною адресою першочергово спрямоване на отримання заробітку шляхом шахрайських дій.

Зважаючи на вищевказане, 10.09.2025 в період часу з 22 год. 15 хв. по 22 год. 30 хв., проведено огляд за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки, вул. «Урочище Чаплище», в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «FIAT», моделі «LINEA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено та поміщено на територію спеціального майданчику, який розташований за адресою: Київська область,

Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Ватутіна, 100-А.

В ході досудового розслідування, зазначені вилучені речі відповідно до положень ч. 1

ст. 98 КПК України визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів досудового розслідування, про що т.в.о. слідчого слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , винесено відповідну постанову.

В ході досудового розслідування допитано свідка, який показав, що він на підставі договору оренди житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, остання зазначила, що на території вищевказаного домоволодіння протягом тривалого часу перебував транспортний засіб марки «FIAT», моделі «LINEA», сірого кольору, без номерних знаків, яким постійно користувалися орендарі, зокрема, орендар домоволодіння ОСОБА_10 .

Також, в ході здійснення досудового розслідування допитано ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_2 . Останній від надання показів відмовився, в порядку ст. 63 Конституції України.

Прокурор зазначає у клопотання, що транспортний засіб марки «FIAT», моделі «LINEA», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення (злочину), до нього може бути застосована спеціальна конфіскація в порядку ст. ст. 96-1, 96-2 КК України. Окрім того, вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин вчинення даного кримінального правопорушення та може бути використане як доказ в даному кримінальному провадженні, оскільки міг залишити на собі сліди, зокрема в салоні автомобіля папілярні візерунки пальців рук, біологічні сліди користувачів вказаного транспортного засобу тощо, після вилучення яких може виникнути необхідність призначення ряду судових експертиз (молекулярно-генетичних, дактилоскопічних тощо). Метою накладення арешту на виявлені під час проведення слідчих дій речі, відповідно до ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та застосування спеціальної конфіскації. Разом з тим, не застосування такого заходу забезпечення як арешт майна може призвести до втрати доказової інформації щодо вчиненого кримінального правопорушення, оскільки нормами КПК не передбачено права органу досудового розслідування утримувати в себе тимчасово вилучене майно за наявності об`єктивної потреби провести експертне дослідження чи порівняння отриманих речових доказів, які можуть бути використані для доведення вини підозрюваних осіб у вчиненні злочину.

Згідно витягу з ІКСІПНПУ встановлено, що власником транспортного засобу марки «FIAT», моделі «LINEA» є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . м.т. НОМЕР_4 .

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000781, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, призначено до розгляду слідчим суддею на 22.09.2025 о 15:30, про що повідомлено учасників провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, при цьому подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що клопотання підтримує та просить задовольнити. До клопотання додано відомості щодо особи власника транспортного засобу.

Власник майна ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання прокурора повідомлявся шляхом надсилання смс-повідомлення на номер мобільного телефону, зазначеного прокурором.

Враховуючи положення статті 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності учасників провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про його задоволення з таких підстав.

Як визначено частиною другою статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Вишгородського РУП ГУНІ в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000781 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 10.09.2025, старшим слідчим СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , 10.09.2025 в період часу з 22:15 по 22:30, у присутності понятих, за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Новосілки, вул. «Урочище Чаплище», поруч із будинком №1, у зачиненому стані, проведено огляд транспортного засобу марки «FIAT», моделі «LINEA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, зафіксувавши обставини, встановлені під час його поверхневого огляду. Після цього, автомобіль опечатано бирками з відповідними написами та підписами понятих та автомобіль поміщено на територію за адресою: Київська область, Вишгородський р-н, м.Вишгород, вул. Ватутіна, 100-А.

До протоколу огляду долучено фотознімки транспортного засобу.

Постановою т.в.о. слідчого СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 10.09.2025, транспортний засіб марки «FIAT», моделі «LINEA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано та приєднано до кримінального провадження №0000781 від 10.09.2025, як речовий доказ, з визначенням місць їх зберігання.

Як визначено частиною другою статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина третя статті 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

Згідно із статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно із частиною другою статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із частиною одинадцятою статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На сьогодні досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, а матеріали судового провадження свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям частини першої статті 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам статті 98 КПК України, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Крім цього, слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, заборонивши користування та розпорядження майном.

Керуючись статтями 131, 132, 170-175, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000781, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене 10.09.2025 під час огляду місця події за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Новосілки, вул. «Урочище Чаплище», поруч із будинком №1, а саме на транспортний засіб марки «FIAT», моделі «LINEA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши власнику та третім особам користуватись та розпоряджатись зазначеним майном будь яким чином.

Відповідальність за зберігання речових доказів покласти на слідчий відділ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, у відповідності до вимог статті 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1