УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - адвоката ОСОБА_4 , під час розгляду у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000380 від 10.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380 від 10.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, досудове розслідування в якому проводиться слідчим управлінням ГУНП в Одеській області.

На виконання доручення старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області від УСР в Одеській області ДСР НПУ надійшла інформація, що ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які у період дії воєнного стану на території держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою особистого незаконного збагачення організували схему виготовлення військово-облікових документів, які сприяють уникнути призиву до лав Збройних сил України, відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та в подальшому сприяють в безперешкодному перетину державного кордону України громадянам призивного віку за грошові кошти в сумі від 2000 до 5000 доларів США.

Також беручи до уваги протокол допиту свідка встановлено, що ОСОБА_6 після знайомства зі свідком в ході бесіди повідомив, що може сприяти у питаннях, які пов`язані з військово-обліковими документами в тому числі отримання документів щодо інвалідності. Після чого для початку запропонував виготовити посвідчення волонтера, а саме організації «Миколаїв разом» для безперешкодного проїзду блокпостів по місту Одесі та області, з метою уникнення перевірки його за військовими облікама ТЦК та СП, та в подальшому, ОСОБА_6 надав ОСОБА_9 зазначене посвідчення волонтера № НОМЕР_1 , яке дійсне до 01.08.2025 року, однак ОСОБА_9 ніякого відношення до зазначеної організації не має, до складу працівників та волонтерів не відноситься.

В подальшому, в ході досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_6 користується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 , який за данними Державної міграційної служби України належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженці Львівської області, ІПН - НОМЕР_3 .

Оперативно-розшуковими заходами встановлено, ОСОБА_6 в дійсності є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.190 КК України та перебуває в активному розшуку від 30.04.2021 за Оболонським управлінням поліції ГУНП в м. Києві за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та переховується від органів досудового розслідування.

В подальшому під час зустрічей ОСОБА_11 його співмешканки ОСОБА_7 та їх знайомої, яка була встановлена як ОСОБА_8 останні запропонували свідкові отримати військово-облікові документи з виключенням з обліку з подальшою змогою безперешкодно перетнути Державний кордон України з метою уникнути мобілізації за грошову винагороду у розмірі від 2000 до 5000 доларів США.

Будучи обізнаною у неправомірних діях ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, здійснюючи неофіційно астрологічну та спіритичну діяльність надає поради щодо підшукування «клієнтів» для ОСОБА_11 , зверталася до нього з метою підготовки документів, що дають змогу ухилитися від призову її чоловіка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де можуть зберігатися речі та документи, що містять в собі відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , користуються автомобілем марки «JAGUAR F-PACE», 2016 року виписку, номер кузова VIN № НОМЕР_4 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , де можуть зберігатися речі та документи, що містять в собі відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Власником транспортного засобу є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, 17.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 02.09.2025 проведено обшук автомобіля марки «JAGUAR F-PACE», 2016 року виписку, номер кузова VIN № НОМЕР_4 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , що перебуває у власності є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та знаходиться поблизу буд. 90 Б по вул. Люстдорфська дорога м. Одеси, в ході обшуку вилучено автомобіль марки «JAGUAR F-PACE», 2016 року виписку, номер кузова VIN № НОМЕР_4 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_5 та ключі до нього.

Постановою слідчого від 17.09.2025 вище перелічене, вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами.

26.09.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000380 від 10.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України повернуто прокурору та встановлено строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Процесуальний керівник повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів, конфіскації майна, як міри покарання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити посилаючись на доводи викладені письмово. Зазначила, що не має інформації, щодо усунення недоліків визначених у попередній ухвалі слідчого судді.

Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилався на його необґрунтованість. Зауважив, що під час обшуку автомобіля нічого іншого вилучено не було, ОСОБА_7 є добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу, який не має жодного відношення до кримінального провадження. Просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути майно власнику.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Положеннями ст.ст.2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, прокурором під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що 26.09.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси вказане клопотання вже поверталося прокурору для усунення недоліків, саме з цих підстав, однак останні не були усунуті.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору, для усунення вказаних в ухвалі недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171,172,309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000380 від 10.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1