ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2643/25 Справа № 208/1037/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживаня: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 був засудженим за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 4. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням на іспитовий строк 1 рік,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 ( семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту затримання, тобто з 07 січня 2025 року.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили змінено на тримання під вартою, взято обвинуваченого під варту в залі суду.

Вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2025 відносно ОСОБА_8 вирішено виконувати самостійно.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 14 326 (чотирнадцять тисяч триста двадцять шість) гривень 20 копійок.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 09.01.2025.

Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненого за наступних обставин.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

05 січня 2025 о 22:48 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проходили біля буд. № 46 по пр. Свободи у м. Кам`янському Дніпропетровської області. Там вони побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_12 . В цей момент у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення будь-якого належного майна ОСОБА_12 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. З метою реалізації вказаного протиправного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступили у попередню змову.

Реалізуючи спільний прямий протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до потерпілого ОСОБА_12 . З метою придушення волі потерпілого до спротиву їх спільним протиправним діям, спираючись на підтримку ОСОБА_8 , ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар рукою по обличчю, від чого потерпілий почав відходити назад, а саме до стіни буд. АДРЕСА_5 . Таким чином, до потерпілого було застосовано насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я.

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, спираючись на підтримку одне одного, користуючись тим, що внаслідок застосування до потерпілого ОСОБА_12 насильства, останній не чинив опір протиправним діям, ОСОБА_7 рукою забрав з кишені потерпілого ОСОБА_12 належний останньому мобільний телефон «Xiaomi Mi Note 10 Pro» (M1910F4S) 8/256 Gb (вартістю 5906,67 грн.) у силіконовому чохлі (майнової цінності не становить). Тобто ОСОБА_7 відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_12 .

В цей же момент ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого спільного із ОСОБА_7 протиправног о умислу, користуючись тим, що внаслідок застосування ОСОБА_7 до потерпілого ОСОБА_12 насильства останній не чинив опір протиправним діям, руками оглянув вміст інших кишень одягу потерпілого, однак нічого там не знайшов, після чого забрав з кишені куртки потерпілого пляшку пластикову прозору об`ємом 1,5 літра із слабоалкогольним напоєм "Ель" (майнової цінності не становить). Тобто ОСОБА_8 відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_12 .

Після цього, продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тим самим довівши свій спільний протиправний умисел до кінця.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить змінити вирок Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року та зазначити в мотивувальній частині вироку суду при викладенні інкримінованої кваліфікацій дій обвинувачених за ч. 4 ст. 186 КК України «відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб».

Виключити з мотивувальної частини вироку зазначення як обтяжуючої покарання ОСОБА_8 обставини «вчинення злочину повторно».

Зазначити в резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати на користь держави у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 14 326 грн. 20 коп. стягнути в рівних частинах з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 7163 грн. 10 коп. з кожного.

Включити до резолютивної частини вироку посилання на необхідність застосування ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення день за день, починаючи з 07 січня 2025 року до набрання вироком законної сили.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних частинах, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати, пов`язані із залученням експерта, на користь держави слід стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вказав, що суд першої інстанції не зарахував обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення день за день, починаючи з 07 січня 2025 року до набрання вироком законної сили. Зазначив, що судом помилково зазначено як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , вчинення злочину повторно, оскільки відповідно до обвинувального акту під час досудового розслідування обставини, що обтяжують його покарання не встановлено. Зауважив, що судом вірно зазначено інкриміновану статтю та частину статті кваліфікації кримінального правопорушення, однак не повністю у відповідності до викладеної у обвинувальному акті кваліфікації.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 просить змінити вирок Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року в частині розподілу процесуальних витрат з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначити в резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати у дохід держави на залучення експерта за проведення експертизи у розмірі 14326,20 грн., стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 7163,10 грн. з кожного.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних частинах, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати пов`язані із залученням експерта слід стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора.

ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожного окремо у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації їх дій за ч. 4 ст. 186 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг прокурорів про допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в частині розподілу процесуальних витрат заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, та в разі, якщо обвинувачуються декілька осіб, вирішує питання про стягнення процесуальних витрат щодо кожного обвинуваченого.

З нормативного розуміння наведених норм кримінального процесуального закону вбачається, що процесуальні витрати підлягають чіткому розподілу та не можуть бути стягнені судом солідарно.

Між тим, всупереч цим вимогам закону, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції фактично судові витрати між обвинуваченими не розподілив та помилково визначив, що вони підлягають солідарному стягненню, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційний суд вважає їх прийнятними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме, з 21 червня 2017 року, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України відбувається із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тобто вказаний Закон змінив порядок зарахування до строку відбування покарання строку попереднього ув`язнення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18 зробила правовий висновок про те, що особі, яка вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно) під час зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VІІІ (пряма дія Закону № 2046-VІII), тобто день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Втім суд першої інстанції, в порушення зазначених вимог кримінального закону, не зарахував обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення день за день, починаючи з 07 січня 2025 року до набрання вироком законної сили.

З урахуванням викладеного, оскаржуваний вирок підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, ч.1 ст. 412 КПК України в частині розподілу процесуальних витрат та зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора щодо виключення з мотивувальної частини вироку зазначення як обтяжуючої обставини ОСОБА_14 вчинення злочину повторно та про те, що судом вірно зазначено інкриміновану статтю та частину статті кваліфікації кримінального правопорушення, однак не повністю у відповідності до викладеної у обвинувальному акті кваліфікації, оскільки зазначені доводи не знаходять свого підтвердження в змісті вироку та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні витрати у дохід держави на залучення експерта за проведення експертизи по 7163,10 грн., з кожного.

Застосувати ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення день за день, починаючи з 07 січня 2025 року до набрання вироком законної сили.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особами, які перебувають під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4