Номер провадження:1-кс/521/4407/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 ( у режим ВКЗ), розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001573 від 04.09.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_4 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001573 від 04.09.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

10.12.2025 року до суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 .

Підставою для відводу зазначено системну процесуальну бездіяльність судді, яка триває понад два місяці та призвела до істотного порушення його права на захист, блокування можливості здійснювати самозахист і створення перешкод для участі в судовому провадженні в належному процесуальному статусі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, причини неявки до суду не повідомили.

Розглянувши заяву ОСОБА_3 суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою ст.35 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України надає вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Беручи до уваги рішення Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», де суд вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Судом встановлено, що наведені заявником підстави для відводу головуючого судді ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки суть заявленого відводу зводиться до того, що обвинувачений не погоджується з процесуальними діями та рішеннями, прийнятим суддею у ході розгляду справи. Вказане не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи, а не згода з судовими рішеннями головуючого судді ОСОБА_5 може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 80, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001573 від 04.09.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України відмовити.

Матеріали справи повернути головуючому судді ОСОБА_4 для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1