КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 10 червня 2025 року.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а такими є наявність в них об`єктивних даних (доказів), що підтверджують реальність конкретної події злочину - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. Проте, заява ОСОБА_6 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки у вказаній заяві викладені обставини незгоди ОСОБА_6 з висновками експертів, які були покладені в основу пред`явленого стосовно нього обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, судовий розгляд якого на даний час триває і остаточне рішення у даній справі не прийнято. Тому, оскільки відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину, відповідно до ст. 11 КК України, відсутні підстави вважати, що уповноваженою особою Державного бюро розслідувань вчинено бездіяльність, у зв`язку з чим, за необґрунтованістю доводів скарги, відмовила в її задоволенні.

_________________________________________________

Справа №11-сс/824/5492/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , та зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 червня 2025 року ОСОБА_6 звернувся до директора Державного бюро розслідувань із заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, в якій повідомляв конкретні фактичні обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення та додав відповідні докази. Всупереч цьому відомості за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, у зв`язку з чим адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 було подано скаргу в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді Шевченківського району м. Києва.

З висновками ж слідчого судді щодо відмови у задоволенні вказаної скарги він категорично не погоджується та вважає, що заява ОСОБА_6 містить всі необхідні відомості, що вказують на вчинення судовими експертами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Зокрема зазначає, що в заяві ОСОБА_6 наявна достатня інформація яка свідчить, що судовими експертами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 складено завідомо неправдиві висновки, поєднані з обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Надані завідомо неправдиві висновки експертами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не є експертною помилкою, а є свідомим і цілеспрямованим результатом унесення до висновків інформації, яка очевидно не відповідає дійсності і не підтверджується наданими матеріалами справи, а фактичні дані викладені неправильно, результати дослідження є свідомо недостовірними і перекрученими.

Отже, в заяві ОСОБА_6 наводилися конкретні факти, що підтверджені відповідними доказами та є достатніми для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку проведення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

При цьому слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діях особи складу кримінального правопорушення.

Натомість, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва вдалася до передчасної оцінки складу кримінального правопорушення без проведення досудового розслідування та встановлення і перевірки всіх обставин, що свідчать про його вчинення.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, адвокат ОСОБА_5 та прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися. При цьому від адвоката ОСОБА_5 на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, а прокурор про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду не надсилав. За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з наданих матеріалів, до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 було подано скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 10 червня 2025 року, яка була подана 16 червня 2025 року.

Зі змісту самої заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10 червня 2025 року вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_6 до Державного бюро розслідувань є висновок судового експерта ОСОБА_8 № 12-1/1529 від 08 липня 2020 року та висновок судових експертів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 № СЕ-19-24/595-ІТ від 08 квітня 2025 року, які стали підставою для пред`явлення ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000069. Однак, на думку ОСОБА_6 , експертами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 складено завідомо неправдиві висновки, оскільки в рамках кримінального провадження було проведено і інші експертизи, зокрема - судовим експертом ОСОБА_12 (висновок № 12-1/439 від 09 квітня 2020 року), судовим експертом ОСОБА_13 (висновок № 1-24/07 від 24 липня 2020 року), судовим експертом ОСОБА_14 (висновок №4-09/21 від 24.09.2021 року), судовими експертами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (висновок №3242-Е від 22.02.2024 року), висновки яких повністю суперечать висновкам експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Таким чином, ОСОБА_6 вважає, що в діях експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Отже, зі змісту заяви ОСОБА_6 вбачається, що він не погоджується з висновками судових експертів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 по обставинам дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 лютого 2020 року в місті Києві на 21-му кілометрі Столичного шосе, від якої загинула одна особа, та одним із учасників якої є ОСОБА_6 .

При цьому у заяві ОСОБА_6 відсутні фактичні дані, які б підтверджували реальність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Наведені ОСОБА_6 обставини є лише суб`єктивним судженням заявника, без посилання на конкретні факти, які б давали розумні підстави і підозри вважати про складення судовими експертами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 завідомо неправдивих висновків № 12-1/1529 від 08 липня 2020 року та СЕ-19-24/595-ІТ від 08 квітня 2025 року.

Наявність в матеріалах кримінального провадження висновків інших експертів, які різняться з висновками, складеними експертами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , жодним чином не підтверджують факт складення завідомо неправдивих висновків судовими експертами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а такі підлягають перевірці судом під час розгляду вказаного кримінального провадження, який і має здійснити їх оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, адже жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, наведені у заяві ОСОБА_6 обставини, не є відомостями, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

У зв`язку із зазначеним, заява ОСОБА_18 від 10 червня 2025 року не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України. Таким чином, невнесення по цій заяві відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є бездіяльністю, про яку зазначає апелянт.

Наведеним спростовуються доводи адвоката ОСОБА_5 , що у заяві ОСОБА_6 викладені обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що слідчий суддя не наділений правом перевіряти суть заяви про кримінальне правопорушення, то вони не ґрунтуються на вимогах закону, який передбачає у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, необхідність попереднього вивчення слідчим суддею змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Не кожна заява є заявою про кримінальне правопорушення лише через те, що так іменується, а лише та, яка містить очевидні факти та відомості, які б могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, саме така заява є заявою про кримінальне правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України, відомості по якій підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, всупереч тверджень апелянта, слідчий суддя розглянув скаргу у відповідності до вимог закону, на підставі повного і об`єктивного дослідження усіх наданих йому матеріалів, з наведенням мотивів прийняття відповідного рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 10 червня 2025 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3