Провадження №: 1-кс/755/3456/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення,

встановив:

В провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначено, що 05.09.2025 на офіційну електронну пошту Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві () було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення із додатками.

05.09.2025 направлено адвокатський запит про надання інформації щодо результатів розгляду повідомлення про злочин, та 10.09.2025 повідомлено, що у зв`язку з відсутністю даних які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, досудове розслідування не розпочиналось, заява зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 07.09.2025 за № 70614, у зв`язку з чим дане звернення підлягає розгляду згідно з Законом України «Про звернення громадян» або в порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З рішенням уповноваженої особи Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не згоден, оскільки в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення було вказано про те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року у справі № 520/23885/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньої в районах проведення воєнних (бойових) дій. Рішення набуло законної сили 18.12.2024 року. 11.06.2025 року був отриманий виконавчий лист на направлений для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 16.06.2025 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, однак, на протязі місяця виплати на загальну суму 159 999,84 грн. не було отримано. У зв`язку з бездіяльністю державного виконавця ОСОБА_5 було подано 16.07.2025 року заяву про зміну способу і порядку виконання рішення. Однак, на наступний день надійшла відповідь ОСОБА_5 про те, що виконавче провадження закінчено, оскільки військова частина нібито сплатила заборгованість. Втім, дане не відповідає дійсності, що свідчить про невиконання рішення суду з боку державного виконавця, відповідальність за яке передбачена ч.ч. 1-3 ст. 382 КК України.

З огляду на порушення вимог ст. 214 КПК України, просив зобов`язати уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести відповідні відомості за його заявою від 05.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

У судове засідання скаржник та його адвокат не з`явились, в прохальній частині скарги міститься прохання здійснити розгляд без їх участі.

Суб`єкт оскарження в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, також не прибув та не повідомив суд про причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 26 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України, та ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя розглядає скаргу у відсутність осіб, що не прибули.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 05.09.2025 року адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, де повідомив про невиконання державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року, яке набуло законної сили 18.12.2024 року, яким зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньої в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу з квітня по травень 2022 року.

16.06.2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, та 17.07.2025 виконавцем провадження закрито на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (рішення суду в порядок і спосіб визначений виконавчим документом виконано в повному обсязі.

Однак, як стверджує скаржник, рішення суду не було виконано, закінчення виконавчого провадження являється незаконним.

10.09.2025 слідчий слідчого відділу ОСОБА_6 повідомив адвоката ОСОБА_4 про те, що в заяві від 05.09.2025 року відсутні дані, які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, досудове розслідування за даним фактом не розпочиналось, заява зареєстрована до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 07.09.2025 за № 70614.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача, та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Отже, аналізуючи норми ст. 214 КПК України, уповноважена особа, після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а саме, слідчий, прокурор чи інша службова особа, зобов`язані розглянути заяву в порядку та строки, передбачені ст. 214 КПК України.

Згідно пунктів 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Частина 1 ст. 2 КК України визначає, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, статей 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вищевикладених норм вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Тобто, фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 24.04.2019 року по справі № 818/15/18, згідно яких при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Також, даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року по справі № 556/450/18 (провадження № 51-4229км20).

Отже, уповноважена особа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві зобов`язана зареєструвати заяву про вчинення кримінального провадження та розглянути її в порядку, визначеному ст. 214 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення в порядку, визначеному ст. 214 КПК України.

Таким чином, за викладених обставин, скарга ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, із зобов`язанням уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести відомості до ЄДРДР про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , від 05.09.2025, про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованої 07.09.2025 року за № 70614, та розпочати досудове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7