Справа № 161/988/25
Провадження № 1-кп/161/1013/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 01 жовтня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції в судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0003102 від 10.09.2024, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого,

- за вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003102 від 10.09.2024 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки останній за станом здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Встановлено, що 07 вересня 2024 року близько 10:00 год., ОСОБА_7 , знаходячись у камері № 17 Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, буд. 3, Луцького району, Волинської області, під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , наніс не менше одного удару стопою у лівий бік ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини і заочеревинного простору у вигляді розриву брижі низхідної частини товстого кишківника, обширного крововиливу у брижі навколо розриву, внутрішньочеревної кровотечі, крововиливу у навколониркову жирову клітковину зліва, крововиливу у поперекові м`язи зліва, синця лівої бокової поверхні черевної стінки та попереку.

Згідно висновку експерта № 479 від 15.10.2024 за ступенем тяжкості виявлена закрита тупа травма органів черевної порожнини і заочеревинного простору відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, як такі, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжку часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю.

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 4 від 03.01.2025 вбачається, що ОСОБА_7 в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій страждав на хронічне психічне захворювання у формі безперервної параноїдної шизофренії з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Разом з цим, ОСОБА_7 на даний час страждає на безперервну параноїдну шизофренію з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Відповідно до вказаного висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, тобто заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодженні потерпілому, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №4 від 03.01.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій страждав на хронічне психічне захворювання у формі безперервної параноїдної шизофренії з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Разом з цим, ОСОБА_7 на даний час страждає на безперервну параноїдну шизофренію з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Відповідно до вказаного висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги.

ОСОБА_7 в судовому засіданні винність у інкримінованому йому суспільно-небезпечному діянні не визнав, заперечив щодо застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру. Зазначив, що з потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вони разом знаходилися в одній камері у ДУ «Луцький слідчий ізолятор», з потерпілим у нього були погані відносини, часто виникали суперечки, потерпілий ОСОБА_8 наносив йому удари. Ствердив, що він ОСОБА_8 жодних тілесних ушкоджень не наносив, чув лише зі слів ОСОБА_9 , що саме він наносив удари ОСОБА_8 . На запитання учасників судового процесу відповів, що раніше він проходив лікування в спеціалізованих закладах з надання психіатричної допомоги, однак, стільки саме разів, на даний час пригадати не може.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила обставини зазначені в клопотанні та просила його повністю задовольнити. При цьому вказала, що вона чітко бачила, що на тілі потерпілого ОСОБА_8 , були наявні тілесні ушкодження.

Законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_6 у вирішення клопотання поклалась на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, через недоведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що у серпні - на початку вересня 2024 року перебував у Луцькому слідчому ізоляторі, а саме у камері № 17, спільно із потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Ствердив, що бачив, як ОСОБА_7 неодноразово наносив удари ОСОБА_8 ногами в область тулуба. На запитання учасників судового провадження відповів, що він також мав конфлікти в потерпілим, він кілька разів міг вдарити потерпілого, але останній не падав від його ударів, це було задовго до настання смерті.

Експерт ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що висновок судово психіатричного експерта № 4, який був наданий в межах кримінального провадження, відносно ОСОБА_7 є обґрунтованим та об`єктивним. Проводячи судово психіатричну експертизу він дослідив всі матеріали, які були надані органом досудового розслідування. Виходячи із сукупних даних, які було отримано в процесі аналізу, він дійшов до висновку, який викладений у висновку судово-психіатричного експерта № 4 від 03.01.2025 року. Даний висновок він повністю підтримує. На запитання учасників судового процесу відповів, що раніше ОСОБА_7 неодноразово проходив стаціонарне лікування в спеціалізованих закладах з надання психіатричної допомоги. На даний час ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Окрім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується наступними доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 10.09.2024 року з фототаблицями, згідно якого у камері №17 Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, буд. 3, Волинської області оглянуто труп чоловічої статі із наявними на тілі тілесними ушкодженнями;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2024 року за участі свідка ОСОБА_9 та понятих, згідно якого гр. ОСОБА_9 будучи у камері №17 Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, буд. 3, Волинської області продемонстрував як ОСОБА_11 07.09.2024 року тримаючи двома руками за верхнє ліжко наніс близько 1 удару стопою ноги по лівому боку тіла потерпілого ОСОБА_8 , який розміщувався знизу лежачи на правому боці обличчям до стіни. Після того, приблизно о 16.00 год. того ж дня, ОСОБА_11 зв`язав руки потерпілого за спину, поставив його до стіни обличчям та наніс близько 5-6 ударів в область грудної клітки. В подальшому приблизно о 21.00 год. ОСОБА_11 знову ж наніс близько 8 ударів металевим прутом о область сідниць та спини;

- висновком судово-медичної експертизи №479 від 15.10.2024 року, згідно якого при проведенні судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_8 , 1960 р.н., виявлені наступні тілесні ушкодження:

1) закрита тупа травма органів черевної порожнини i заочеревинного простору у вигляді розриву брижі низхідної частини товстого кишківника, обширного крововиливу у брижу навколо розриву, внутрішньочеревна кровотеча, крововиливу у навколониркову жирову клітковину зліва, крововиливу у поперекові м`язи зліва, синця лівої бокової поверхні черевної стінки та попереку, яка утворилася внаслідок сильної ударної дії тупого твердого предмета із обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від удару (ударів) ногою, цілком можливо за обставин, у часі та у спосіб, на які вказує свідок ОСОБА_9 , 2006 p.н., під час допиту та під час проведення слідчого експерименту. Виключаться утворення виявленої травми при падінні з висоти власного зросту та при падінні з ліжка. За ступенем тяжкості виявлена закрита тупа травма органів черевної порожнини i заочеревинного простору відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, як такі, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища i котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю;

2) закритий злам 9-гo ребра по лівій задній пахвовій лінії, 10-гo ребра по лівій лопатковій лінії, 11-ro ребра зліва між біляхребетною лінією та лопатковою лінією з вираженими крововиливами навколо зламів та синцем на шкірі в проекції зламів, які могли утворитися внаслідок сильної ударної дії тупого твердого предмета із обмеженою контактуючою поверхнею, aбo об такий, можливо від удару ногою, цілком можливо за обставин, у часі та у спосіб, на які вказує свідок ОСОБА_9 , 2006 р.н., під час допиту та під час проведення слідчого експерименту, якщо ударів ногою було зроблено не менше двох. Не виключаться можливість утворення даних переломів ребер i при падінні з висоти власного зросту на тупий твердий предмет з обмеженою контактуючою поверхнею. За ступенем тяжкості виявлені закритий злам 9-ro ребра по лівій задній пахвовій лінії, 10-ro ребра по лівій лопатковій лінії, 11-ro ребра зліва між біляхребетною лінією та лопатковою лінією з вираженими крововиливами навколо зламів та синцем на шкірі відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, так, як для ix загоєння необхідний термін більше 21 доби;

3) синець в проекції грудини по передній поверхні грудної клітки, синець на передній поверхні грудної клітки справа в підключичній ділянці, синець на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні та зовні від соска, синець на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, синець на задній поверхні лівої кисті, синець на задній поверхні грудної клітки справа (спина), синець в правій поперековій ділянці, синець в лівій поперековій ділянці біля хребта, два синці на правій та лівій сідницях утворилися внаслідок множинних повторних ударних дій тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими можуть бути кулаки i ноги та інші предмети, за 1-4 діб до настання смерті потерпілого. Садно на чолі справа, садно по задній поверхні третього пальця лівої кисті, синець на задній поверхні правого ліктьового суглобу, два садна на передній поверхні обох колінних суглобів утворилися внаслідок травмуючої дії тупих твердих предметів, aбo об такі, цілком можливо внаслідок падінь з висоти власного зросту в період часу від незадовго до настання смерті (садно на чолі), до 4-5 діб до настання смерті. Також на волосистій ділянці голови, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках наявні хаотично розміщені, різної давності множинні синці та поодинокі садна невеликих розмірів, які в більшій кількості розташовані на передній поверхні тіла. За ступенем тяжкості виявлені синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вci вищеописані виявлені тілесні ушкодження являються прижиттєвими i не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

4) злами 1,2 ребра по лівій середньоключичній лінії, 3-9 по лівій передній пахвовій лінії, 4,5 ребра по лівій білягрудинній лінії, всі без крововиливів навколо, утворилися посмертно внаслідок надання медичної допомоги (закритий масаж серця).

Причиною смерті ОСОБА_8 , 1960 р.н., являться захворювання гострий інфаркт міокарда, що підтверджується судово-гістологічним дослідженням, наявністю характерних для цього виду смерті патоморфологічних ознак виявлених при дослідженні трупа та відображених в судово-медичному діагнозі i дослідницькій частині висновку. Смерть настала за 6-12 годин до початку дослідження трупа у морзі.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_8 , 1960 р.н., не виявлено етилового спирту. (Акт судово-токсикологічного дослідження № 894 від 12.09.2024 р.)

При судово-імунологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_8 , 1960 р.н., встановлено, що кров відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В системи ABO. (Акт судово-токсикологічного дослідження №140/к від 12.09.2024 р.);

- висновком судово-психіатричного експерта №4 від 03.01.2025 року, згідно якого ОСОБА_7 , в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій страждав на хронічне психічне захворювання у формі безперервної параноїдної шизофренії з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Разом з цим, ОСОБА_7 на даний час страждає на безперервну параноїдну шизофренію з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведено повністю.

Встановлені судом у кримінальному провадженні події та досліджені докази свідчать про вчинення ОСОБА_7 наведеного суспільно небезпечного діяння, а саме, ці докази свідчать про те, що ОСОБА_7 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, який підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, думку захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 та особи, стосовно якої пропонується застосувати примусові заходи медичного характеру, дослідивши документи кримінального провадження №0003102 від 10.09.2024, суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_7 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Одночасно обираючи вид примусових заходів медичного характеру суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Так, згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно із приписами частини першої статті 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Частиною другою статті 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до статей 92 та 93 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу, в спеціалізований лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь. Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно з положеннями статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Судом враховується, що ухвалою Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 16.10.2024 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні суспільно - небезпечного діяння передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 4 від 03.01.2025 року відомо, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій страждав на хронічне психічне захворювання у формі безперервної параноїдної шизофренії з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Разом з цим, ОСОБА_7 на даний час страждає на безперервну параноїдну шизофренію з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Відповідно до вказаного висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги.

Також експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

На час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження, відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України. Згідно з вимогами діючого законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст. 513 КПК України - у разі, якщо особа видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба у застосуванні цих заходів.

Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність застосувати щодо ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Керуючись ст.ст.369, 372, 512-513 КПК України, ст.ст. 93-94 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003102 від 10.09.2024 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України задовольнити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, жителя АДРЕСА_1 - примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Луцький суд Волинської області, протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1