УХВАЛА

23 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 303/9071/23

провадження № 51-4028ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 27 грудня 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 28 серпня

2025 року,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій порушив питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень

при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник

у касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування оскарженого вироку, доводів на обґрунтування того, у чому саме полягали такі порушення із урахуванням положень ст. 412 КПК,

не наводить.

Не містить касаційна скарга і доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, визначеної п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування оскаржених судових рішень із урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.

Зокрема, захисник, вказуючи у мотивувальній частині скарги на те, що судом першої інстанції враховані при кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 190 КК кваліфікуючі ознаки, які не охоплюються зазначеною частиною вказаної норми, доводів

на обґрунтування цієї позиції не наводить.

Також варто зауважити, що касаційна скарга захисника є суперечливою, оскільки він, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як

на підстави для визнання оскаржених судових рішень незаконними, значну частину скарги відводить на правила призначення покарання, які у підсумку зводить

до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом суду касаційної інстанції.

При цьому доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання із урахуванням положень ст. 414 КПК касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить.

Крім того, колегія суддів наголошує, зважаючи на те, що захисник у касаційній скарзі заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду (в тому числі і в частині скарги щодо постанов про закриття кримінального провадження та про її скасування, про зупинення досудового розслідування), в силу статей 433, 438 КПК зазначене не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття

касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим

ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків,

що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом

з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3