Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________
У Х В А Л А

25 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 570/2839/20

Провадження № 11-кп/4815/760/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001588 від 24.12.2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зелень, Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця, раніше не судимої, обвинуваченої за ч.4 ст. 190 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2025 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду. Строк покарання, з врахуванням ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2025 року, постановлено рахувати з 14 жовтня 2025 року, з моменту її фактичного затримання та поміщення під варту.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10 січня 2025 року по 13 січня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено повернути заставодавцю заставу в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка була внесена останнім за обвинувачену ОСОБА_6 на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2025 року після набрання вироком законної сили.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 23.01.2020, з квартири, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судових товарознавчих експертиз на загальну суму 8192 грн. 56 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , ОСОБА_11 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації права власності, витребування з чужого незаконного володіння залишено без розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч.4 ст. 190 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2025 року.

18 листопада 2025 року захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подано клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обгрунтування поданого клопотання захисник покликається на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 10.01.2025 року, якою застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10 березня 2025 року з визначенням застави в розмірі 242 240 грн. з покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави. 10.01.2025 року за обвинувачену ОСОБА_6 внесено заставу, 13.01.2025 року її звільнено з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», тобто Гук вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави, однак вироком від 22.09.2025 року до ОСОБА_6 одночасно застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тобто відносно ОСОБА_6 діють два запобіжні заходи.

Звертає увагу на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 , постійне місце проживання, те, що самостійно виховує малолітнього сина, 2013 року народження, який є дитиною з інвалідністю, вдова, за місцем проходження служби (вступила добровільно з 21.03.2022 року на службу до військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони) характеризується позитивно.

На переконання захисника запобіжний захід у вигляді застави є дієвим і здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому вважає, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_6 вироком Рівненського районного суду рівненської області від 22.09.2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника і обвинувачену, які підтримали клопотання, прокурора, потерпілих, представника потерпілих, які заперечили проти задоволення клопотання захисника, перевіривши доводи клопотання і матеріали кримінального провадження в межах доводів клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисника не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок суду першої інстанції вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

За приписами ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із видів яких, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається, окрім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі, рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Як вбачається з резолютивної частини оскарженого вироку, судом першої інстанції призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна та прийнято рішення щодо обрання відносно останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Руслан Яковенко проти України» від 04 червня 2015 року (пункт 46), зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно із ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті коли виникають нові обставини.

Водночас, клопотання захисника не містить доводів щодо обставин, які виникли після ухвалення вироку і могли суттєво впливати на вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу.

Так, як указують положення п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження ? є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема, судовому розгляду.

Враховуючи, що вироком суду першої інстанції призначено ОСОБА_6 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна за вчинення злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого, ухилялася від явки до суду при розгляді справи в суді першої інстанції, у зв`язку з чим постановлялась ухвала про надання дозволу на затримання з метою її приводу до суду, той факт, що обраний оскарженим вироком від 22.09.2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований лише 14.10.2025 року ? з моменту її фактичного затримання в м. Павлоград Дніпропетровської області, оскільки обвинувачена під час перебування судді в нарадчій кімнаті самовільно залишила приміщення суду, стадію розгляду провадження в апеляційному суді - підготовка до апеляційного розгляду, невідворотність виконання призначеного покарання у разі відхилення апеляційної скарги сторони захисту, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, то ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України ризик ухилення обвинуваченої від суду є реальним, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час апеляційного розгляду.

Доводи захисника щодо наявності міцних соціальних зв`язків ОСОБА_6 , постійного місця проживання, перебування на утриманні малолітнього сина, 2013 року народження, який є дитиною з інвалідністю, оскільки вдова, позитивної характеристики за місцем проходження служби, даних долученого захисником консультативного заключення про звернення ОСОБА_6 22.09.2025 року у відділення екстреної медичної допомоги КП «РОКЛ ім. Ю.Семенюка» РОР, як обґрунтування залишення обвинуваченою зали суду при ухваленні вироку за станом погіршення самопочуття і подальше повернення на службу з метою уникнення наслідків самовільного залишення частини, не свідчить про належну процесуальну поведінку обвинуваченої у даному кримінальному провадженні і не спростовує існування вказаного ризику та не може вказувати про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої.

За наведеного, підстав для зміни застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави не вбачається, оскільки це може негативно відобразитися на здійсненні розгляду поданої апеляційної скарги та виконанні обвинуваченою процесуальних обов`язків, адже ухвалення обвинувального вироку судом першої інстанції дійсно значно підвищує ризик можливого переховування обвинуваченої від суду.

Прийняття такого рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, якою означено, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, судом одночасно ухвалено повернути заставодавцю заставу в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка була внесена останнім за обвинувачену ОСОБА_6 на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2025 року після набрання вироком законної сили.

Поряд з цим, розглядаючи клопотання про зміну запобіжного заходу суд не вирішує питання щодо повернення застави заставодавцю та не оцінює вирок суду в цій частині, що не позбавляє заставодавця права звернутися з таким клопотанням під час розгляду поданої апеляційної скарги.

За таких обставин, необхідні підготовчі дії до апеляційного розгляду з врахуванням положень ст. 401 КПК України, проведені.

Керуючись ст.ст. 401 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Проведення підготовчих дій до апеляційного розгляду вважати закінченими.

Апеляційний розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2025 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001588 від 24.12.2019 року відносно ОСОБА_6 за ч.4 ст. 190 КК України призначити на 14 год. 30 хв. 20 січня 2026 року в судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного суду.

Роз`яснити заставодавцю право на звернення до суду із клопотанням про повернення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3