ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2956/25 Справа № 202/4821/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника

в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпра від 17 липня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-11 травня 2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 3 роки. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на один рік;

-28 жовтня 2024 року Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнена від покарання з випробувальним строком на два роки шість місяців,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпра від 17 липня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, яке відповідно до ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_9 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватою у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини «метамфетаміну», без мети збуту, вчиненого за наступних обставин.

Обвинувачена ОСОБА_9 близько 13:47 год. 03 травня 2025 року, перебуваючи біля буд. 58 по вул. Березинській у м. Дніпрі, на землі знайшла паперовий згорток з кристалічною речовиною світло-жовтого кольору, підняла з землі паперовий згорток з кристалічною речовиною світло-жовтого кольору та почала зберігати при собі, тим самим незаконно придбала та почала зберігати раніше придбану психотропну речовину «метамфетамін».

Далі, 03 травня 2025 року о 13:47 год., перебуваючи в тому самому місці біля буд. 58 по вул. Березинській у м. Дніпрі ОСОБА_9 була помічена співробітниками поліції, які відпрацьовували територію за даною адресою.

В подальшому, в той же день, тобто 03 травня 2025 року, у проміжок часу з 15 год. 56 хв. по 16 год. 21 хв., біля буд. 58 по вул. Березинській у м. Дніпрі співробітниками поліції під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_9 , в останньої, в правій кишені штанів, одягнутих на ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено паперовий згорток з кристалічною речовиною світло-жовтого кольору, яка є «метамфетаміном», що відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, відноситься до психотропної речовини, що знаходиться у незаконному обігу, та маса якого становить 0,4260 г (згідно з Наказом МОЗ України від 01.08.2000 року №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу»), та яку ОСОБА_9 незаконно придбала та зберігала при собі, без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції.

Вважати засудженою ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи, проте суд першої інстанції в порушення зазначених вимог призначив покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_9 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином, прокурор вважає, що такий вид покарання як обмеження волі до неї не може бути застосовано.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, а вирок суду змінити.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, надала до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, за яке її засуджено, правильність кваліфікації її дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 2 ст. 382 КПК України, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.

При призначенні покарання суд повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і, призначаючи покарання обвинуваченому, насамперед, враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому призначене особі судом покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

З матеріалів провадження слідує, що обвинувачена ОСОБА_9 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак суд за вчинення кримінального проступку призначив їй покарання у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Враховуючи вимоги ст. 65 КК України, тяжкість скоєного кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення, а також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_10 , яка раніше неодноразово судима за аналогічні злочини, офіційно не працевлаштована, незаміжня, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, а також беззаперечне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_10 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України, із застосуванням вимог ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України, що буде законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню та попередженню вчиненню ОСОБА_10 нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне виправити допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність шляхом зміни оскаржуваного вироку, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпра від 17 липня 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Вважати засудженою ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4