Провадження № 1-кс/761/720/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000229 від 30.07.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт майна, а саме: мобільного телефону марки «Iphone 15» чорного кольору у чохлі коричневого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою «lifecell» з абонентським номером: НОМЕР_3 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2025 у справі № 759/24708/25.

В обґрунтування клопотання вказано, що арешт було накладено необґрунтовано, оскільки розгляд клопотання прокурора про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000229 від 30.07.2025 відбувся із порушенням правил територіальної підсудності, прокурор пропустив встановлений законом 48 годинний строк звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без виклику власника тимчасово вилученого майна та з порушенням вимог ст. 132 КПК України, а саме за відсутності будь-яких підстав для обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та неможливості за допомогою застосованого арешту досягти мети його застосування.

Крім того зазначено, що тимчасово вилучене майно не містить ознак речового доказу, а вилучений телефон не міг мати будь-якого стосунку до розслідуваних подій, оскільки був придбаний хронологічно пізніше їх закінчення.

Також вказує, що на момент подання клопотання були відсутні підстави для подальшого арешту майна, оскільки ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000229 від 30.07.2025, а отже є добросовісним володільцем арештованого майна. Крім того, тимчасово вилучене майно (мобільний телефон) перебуває у розпорядженні органу досудового розслідування три місяці, що свідчить про те, що орган досудового розслідування об`єктивно мав достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчий дій з арештованим майном, зокрема огляду вказаного телефону.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та здійснювати розгляд без їх участі.

Прокурор у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2025 у справі № 759/24708/25 накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 15» чорного кольору у чохлі коричневого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою «lifecell» з абонентським номером: НОМЕР_3 , вилучене під час проведення обшуку 15.10.2025 в рамках кримінального провадження № 0000229 від 30.07.2025.

Мотивуючи підставу для накладення арешту слідчий суддя вказав, що прокурором доведено, що існують передбачені законом підстави для арешту майна; надано достатньо доказів, які вказують на те, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, у зв`язку з чим прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту.

За правилами кримінального процесуального законодавства судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею того суду першої інстанції, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України). Ці ж правила застосовуються й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена в законі (постанова ККС ВС від 31.08.2023 у справі № 477/2285/14к, провадження № 51-5974км21).

У свою чергу фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування не є визначальним фактором для вирішення питання щодо місця розгляду слідчим суддею клопотань слідчого чи прокурора, оскільки територіальна підсудність повинна визначатись не за фактичним місцем розташування слідчого у конкретній справі, а за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Вказане підтверджується позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, наведеною в ухвалах від 13.10.2020 у справі № 607/16332/20 (провадження № 51-4916впс20), 15.09.2020 у справі № 554/5111/20 (провадження № 51-4296впс20), 03.09.2020 у справі № 554/4830/20 (провадження № 51-4116впс20), 20.07.2020 у справі № 607/10975/20 (провадження № 51-3334впс19), 22.05.2020 у справі № 643/7609/20 (провадження № 51-2437впс20), 13.05.2020 у справі № 643/7208/20 (провадження № 51-2272впс20), 22.04.2020 у справі № 487/7605/19 (пр. № 51-1901впс20), від 13.01.2025 у справі № 461/6499/18, провадження № 51- 5016ск24, ухвала від 10.12.2024 у справі № 712/13807/24, провадження № 51-5292впс24, ухвала ККС ВС від 03.12.2024 у справі № 712/13805/24, провадження № 51-5223 впс 24, ухвала ККС ВС від 01.04.2024 у справі № 591/5932/16-к, провадження № 51-1642 впс 24.

З аналізу наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів вбачається, що орган досудового розслідування (СУ ГУНП в Київській області) не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом і входить до складу Головного управління Національної поліції в Київській області, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Таким чином, дане клопотання підсудне Шевченківському районному суду міста Києва.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Згідно положень ч. 1 та 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що будь-яких відомостей чи обставин, які б виправдовували таке вручення у право власника на мирне володіння своїм майном, не вбачається.

Також суд враховує, що арешт на вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон було накладено 25.09.2025, при цьому, ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000229 від 30.07.2025, а отже є добросовісним володільцем арештованого майна, а на момент розгляду клопотання про скасування арешту тимчасово вилучене майно перебуває у володінні органу досудового розслідування три місяці, що свідчить про те, що орган досудового розслідування об`єктивно мав достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчий дій з арештованим майном..

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Крім цього, відсутні відомості того, що накладений у даному кримінальному провадженні арешт на мобільний телефон ОСОБА_4 сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що подальше збереження арешту майна не виправдовується потребами досудового розслідування на даній стадії, у зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 132, 169, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2025 у справі № 759/24708/25, на мобільного телефону марки «Iphone 15» чорного кольору у чохлі коричневого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою «lifecell» з абонентським номером: НОМЕР_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1