Справа № 445/1815/24
Провадження № 1-кп/445/150/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Вороняки Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29.04.2024 за ст.126-1 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець c. Поляни Золочівського району Львівської області, українець, громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 31 травня 2024 року, близько о 21:00 години (більш точний час встановити не надалося можливим), за попередньою домовленістю, прийшли за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 з метою отримати зізнання ОСОБА_8 щодо крадіжок свічок із могил цвинтаря. Проте ОСОБА_8 у вказаному не зізнався, повідомив, що свічки з могил цвинтаря може красти його сусід ОСОБА_9 та запропонував піти до останнього, на що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 погодились.

Так, 31 травня 2024 року, приблизно о 21:30 години (більш точний час встановити не надалося можливим), ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 знаходилися у будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи у житловій кімнаті будинку ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 з метою отримати зізнання у ОСОБА_9 запитали останнього, щодо крадіжок свічок із могил цвинтаря. Проте ОСОБА_9 переконав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , щодо своєї непричетності до цього. Тоді у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник спільний злочинний умисел, спрямований на катування ОСОБА_8 , а саме заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, шляхом заподіяння тілесних ушкоджень, з метою отримати зізнання ОСОБА_8 та покарати його, про що вони попередньо домовилися.

В цей же день, близько 21.30 години (більш точний час встановити не надалося можливим), діючи згідно попередньої домовленості ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій кожен, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки у вигляді спричинення фізичної та моральної шкоди потерпілому, керуючись спільним злочинним умислом, спрямованим на заподіяння ОСОБА_8 сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, перебуваючи у житловій кімнаті вказаного будинку, ОСОБА_7 знайшов металеві плоскогубці, які взяв в праву руку та в цей час ОСОБА_6 наніс декілька ударів кулаком по тілу потерпілого ОСОБА_8 та почав утримувати його.

У подальшому, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та маючи у правій руці металеві плоскогубці, приставив їх до правого вуха ОСОБА_8 та стиснув, від чого потерпілий відчув сильний фізичний біль та вирвався. Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи металеві плоскогубці у правій руці, приставив їх до лівого вуха ОСОБА_8 стиснув вухо та почав викручувати, при цьому ОСОБА_6 продовжував утримувати ОСОБА_8 та голосно крикнув до ОСОБА_8 , а той у свою чергу сіпнув головою та внаслідок чого верхня частина лівого вуха відірвалася.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна на правій вушній раковині, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження та рани з дефектом м`яких тканин та хрящової частини на лівій вушній раковині, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України визнав, щиро покаявся, підтвердив фактичні обставини справи.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України визнав повністю, підтвердив доводи викладені в обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України доведена в повному обсязі.

Дії ОСОБА_7 , що виразилися в умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю, морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать його волі, з метою залякування її, вчинене за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 127 КК України.

Також, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України доведена в повному обсязі.

Дії ОСОБА_6 , що виразилися в умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю, морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать його волі, з метою залякування її, вчинене за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 127 КК України.

У відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується формально посередньо, раніше судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується формально посередньо, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне призначити кожному з обвинувачених за кожне з вчинених кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі, та приходячи до переконання, що їх виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи кожного, щирого каяття і їх поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, суд дійшов висновку, що їх перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити обвинуваченим покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Рішення щодо стягнення процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні судом не ухвалюється, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази з приводу наявності таких витрат.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме металеві пласкогубці з пластмасовими ручками світло-коричневого кольору, із маркуванням «ІР 50к6000В 1971», який ідентично розміщений на внутрішній частині правої та лівої ручок знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1