Справа № 175/5116/25
Провадження № 1-кп/175/689/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0004920 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Вишнівець Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з відповідними додатками до нього. Під час досудового розслідування підозрюваному запобіжний захід не обирався.

Ухвалою судді від 23 квітня 2025 року клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності було призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання підозрюваний ОСОБА_5 жодного разу не з`явився, про причини свого неприбуття у судове засідання не повідомив.

В підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання не підтримала, просила його повернути, оскільки підозрюваний знову самовільно залишив місце служби.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 288 КПК України, розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 31 травня 2024 року № 111 мтд солдата ОСОБА_5 призначено на посаду пожежного пожежного взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до вимогам ст. 4 Закону України «Про оборону України», у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі. З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє і дотепер.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися військової дисципліни.

Однак, 05 вересня 2024 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді пожежного пожежного взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, всупереч інтересам військової служби, в порушення передбачених чинним законодавством вимог, не одержавши відповідного дозволу командирів (начальників), не з`явився вчасно без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка у той час дислокувалась у АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби не виконував, час проводив на власний розсуд та перебував за межами розташування військової частини до 13 вересня 2024 року.

13 вересня 2024 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , який у той час дислокувався у . Долинське Дніпровського району Дніпропетровської області, та заявив про себе.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді пожежного пожежного взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення у військовому званні солдат, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, 05 вересня 2024 року не з`явився вчасно без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка у той час дислокувалась у АДРЕСА_2 , та був відсутній в місці проходження військової служби до 13 вересня 2024 року.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Разом із цим, згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 вересня 2025 року, солдат ОСОБА_5 21 липня 2025 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Тобто, станом на час розгляду цього клопотання встановлено, що підозрюваний хоча і звернувся з клопотанням про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, однак у подальшому, після направлення прокурором клопотання до суду знову самовільно залишив місце служби. У зв`язку із цим наразі відсутні підстави вважати, що підозрюваний добровільно звернувся із клопотанням про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та має реальні наміри продовжувати проходження військової служби, а суд позбавлений можливості роз`яснити підозрюваному суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, а також з`ясувати наявність передбачених ч. 5 ст. 401 КК України підстав для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення клопотання та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням підозрюваного від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, необхідно відмовити та повернути це клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Керуючись ст. 401 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0004920 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відмовити.

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0004920 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: