Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/771/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.267 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.267 КК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що помилкове посилання слідчого на неіснуючі нормативно-правові акти не може бути підставою для визнання підозри необґрунтованою, враховуючи докази надані, аналіз яких в сукупності достеменно свідчить про подію кримінального правопорушення та можливу причетність до такої ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

Захисник наголошує, що в підозрі слідчий посилається на нормативно-правові акти, які не існують, а тому підозра є необґрунтованою.

Стверджує, що в повідомлення про підозру обґрунтовується порушенням норм та правил, яких не існує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Статтею 277 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2025 року ОСОБА_9 слідчим - начальником відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001288 внесеному до ЄРДР від 03.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.267 КК України, було повідомлено про підозру.

За версією сторони обвинувачення, не пізніше 05 липня 2024 року ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 ,) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також 3 іншими невстановленими слідством особами, з метою одержання прибутку, організував незаконне виготовлення сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила, алюмінієвого порошку, а також вибухових пристроїв у Л( складі яких є вказана речовина, що є вибуховою, фізико-хімічні властивості якої визначають високий рівень вибухової небезпеки, високу чутливість до зовнішніх впливів та вибухову стійкість і робить його непридатним до зберігання або виготовлення у будь-яких побутових умовах.

Водночас, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою ОСОБА_11 , використовуючи повноваження директора та співзасновника ТОВ «НІЦ «АСОТЕХ» (), яке орендувало зазначене приміщення у пов`язаних з ОСОБА_11 осіб, забезпечував організацію постачання хімічних компонентів, необхідних для незаконного виготовлення сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку - вибухової суміші типу А-ІХ-2 та вибухових пристроїв - комбінованих зарядів ЗК-1,5 КТ, які мають у своєму спорядженні гексоген, які доставлялися до місця виготовлення невстановленими на даний час особами.

При здійсненні діяльності, зазначені юридичні особи не мали жодних дозволів, ліцензій, сертифікатів чи інших дозвільних документів, а залучені фізичні особи не мали відповідного фахового рівня, не проходили відповідного навчання, які б дозволяли їм здійснювати виготовлення та зберігання вибухових речовин, не були працівниками ліцензованих оборонних підприємств та діяли у порушення вищевказаних вимог законодавства та нормативно-правових актів.

У подальшому, організувавши вказану незаконну діяльність, у період з липня 2024 року до 02 липня 2025 року ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 незаконно виготовили значну кількість сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку - вибухової суміші типу А-ІХ-2 та вибухових пристроїв - комбінованих зарядів ЗК-1,5 КТ, шляхом змішування необхідних компонентів, використовуючи спеціальне обладнання у спеціально необлаштованих для цього приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які фактично являли собою цілісний майновий комплекс і складався з колишніх корівника, вагової, складу.

Через порушення встановлених законодавством правил та норм при виготовленні і зберіганні вибухових речовин ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ОСОБА_15 , та іншими невстановленими на даний час особами, які діяли умисно, за попередньою змовою групою осіб, 02.07.2025 близько 17 год. 59 хв. відбулося загоряння приміщень, що призвело до детонації та подальших вибухів потужністю понад 4 тони б тротиловому еквіваленті.

Внаслідок вибухів за вказаних вище обставин спричинено загибель двох людей та інші тяжкі наслідки загибель ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , отримання різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень 83 людьми, пошкодження будівель та транспортних засобів, забруднення атмосфери повітря на загальну суму 46 мільйонів гривень.

Як встановлено апеляційним судом, повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 07 липня 2025 року відповідає вимогам, передбаченим ст. 277 КПК України, містить всі необхідні відомості, у тому числі, прізвище та посаду слідчого, який здійснював це повідомлення, анкетні відомості підозрюваного особи, номер кримінального провадження, зміст підозри, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 (ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.267 КК України), короткий виклад обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , права підозрюваного, підпис слідчого ОСОБА_10 , який здійснив повідомлення.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.267 КК України, є переконливими та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, про недоведеність підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001288.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, та наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, з урахуванням якої, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження апеляційний суд вбачає, що обґрунтованість підозри, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, у зазначеному випадку, присутня.

Також, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а також кваліфікацію її дій та оцінку фактичних обставин справи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, при перевірці доводів апеляційної скарги захисника, процесуальних порушень вимог Глави 22 КПК України, якими визначено випадки, зміст, порядок повідомлення про підозру, апеляційним судом не встановлено, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги сторони захисту про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

Доводи захисника, що в підозрі слідчий посилається на нормативно-правові акти, які не існують, а тому підозра ОСОБА_9 є необґрунтованою є помилковими, оскільки зміст та обсяг наданих стороною обвинувачення доказів є достатніми для того, щоб будь-яка розсудлива та незацікавлена особа могла дійти висновку про те, що ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Не може колегія суддів погодитися із доводами захисту про неконкретність підозри, як підстави для її скасування, оскільки у ній зазначено стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відомих на момент повідомлення про підозру, яка може в подальшому неодноразово змінюватися.

Крім того, колегія суддів враховує масштаби трагедії та той факт, що підозра ОСОБА_9 була повідомлена на 5 день після трагедії.

Хоча апеляційний суд раніше вказував, що підозра має певні сумніви та протиріччя, при розгляді питання застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 , це не свідчить, що вона є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки її зміст, в основному відповідає вимогам закону, в ній наведено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 (ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.267 КК України), короткий виклад обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 ..

При цьому, слід враховувати, що в первинній підозрі зазначаються обставини, які відому стороні обвинувачення на час повідомлення про підозру, що саме по собі передбачає можливість неповного з`ясування усіх обставин, помилкового зазначення нормативних актів, які регулюють обіг та поводження з вибуховими речовинами, зважаючи на специфіку, закритість цих виробничих процесів, необхідності проведення у зв`язку з цим експертиз, отримання інформації від органів державної влади, тощо, однак вона може неодноразово змінюватися, в залежності від встановлення нових обставин, в результаті проведення слідчих дій, а кримінальне провадження в частині підозри чи в цілому може бути закрито.

Питання про які вказує захист на переконання апеляційного суду повинні перевірятися і їм повинна надаватися оцінки при розгляді справи по суті.

Разом з тим, докази, які були долучені стороною обвинувачення на початковому етапі досудового розслідування підтверджують зазначені у підозрі обставини та правильність кваліфікації і можливу причетність до цих дій ОСОБА_9 .

Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.267 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: