Справа № 730/973/20
Провадження № 1-кп/740/114/25
УХВАЛА

12 листопада 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України,

установив:

30.11.2020 до Борзнянського районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки, а також визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 5 років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 5 років.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2024 року задоволено касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , скасовано вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16 липня 2024 року задоволено подання голови Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 про зміну підсудності, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, направлено на розгляд Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області.

23 липня 2024 року до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана кримінальна справа стосовно ОСОБА_4 , і згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями - передана головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 13 серпня 2024 року 12-00 год.

У подальшому підготовче судове засідання відкладено на 04 грудня 2024 року 11-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2024 року, зокрема, призначено судовий розгляд - на 24 січня 2025 року 11-00 год.

Судові засідання у справі неодноразово відкладалися (з незалежних від суду причин), у тому числі за клопотанням сторони обвинувачення для виклику свідків.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2025 року задоволення клопотання прокурора, застосовано до свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 примусовий привід у судове засідання 18 вересня 2025 року на 11-00 год., виконання якого доручено ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області; установлено стороні обвинувачення в особі групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні строк для подання до суду доказів, а саме забезпечення явки свідків та потерпілих для їх допиту в судовому засіданні до 18 вересня 2025 року 11:00 год.; роз`яснено стороні обвинувачення, що у випадку невиконання у встановлений строк обов`язку щодо подання доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, кримінальне провадження буде розглядатись на підставі наявних у справі доказів станом на кінець граничного строку подання доказів.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2025 року застосовано до свідка ОСОБА_7 примусовий привід у судове засідання 12 листопада 2025 року на 14-30 год., виконання якого доручено ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області; установлено стороні обвинувачення в особі групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні строк для подання до суду доказів, а саме забезпечення явки свідків для їх допиту в судовому засіданні до 12 листопада 2025 року 14:30 год.; роз`яснено стороні обвинувачення, що у випадку невиконання у встановлений строк обов`язку щодо подання доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, кримінальне провадження буде розглядатись на підставі наявних у справі доказів станом на кінець граничного строку подання доказів.

12.11.2025 прокурор подав до суду письмове клопотання про проведення виїзного судового засідання з метою дослідження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, на яке ухвалою слідчого судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11.09.2020 накладено арешт, а саме: металевої тачанки, металевої загороди сріблястого кольору розмірами 294x93 см, металевої загороди синьо-блакитного кольору розміром 298x86 см та аналогічної загороди розміром 284x90 см, металевої загороди у розукомплектованому вигляді по частинам, з яких 10 секцій розміром 88x72 см, частково сріблястого кольору з відшарованою фарбою із зображенням одних і тих елементів із зображенням геометричної фігури у вигляді «ромбу» всередині загороди, 10 металевих секцій розміром 85x95 см, 2 металевих загороди розміром 121x81 см із зображенням по центру орнаменту у вигляді «Зірка», металевого православного хреста із зображенням на ньому таблички із надписом «Шурубура Кирил Васильевич 1903-1984» довжиною 272 см, шириною 83 см, таблички розміром 23x17 см, ритуального вінка у вигляді корзини з квітками, який поміщено до спецпакета № ЕХРО422926, болгарки марки Cnart-Ca6-125N, яку поміщено до спецпакета ЕХРО0422925, металевого полотна для ручної пилки для металу, яке поміщено до спецпакета № ЕХРО222901, болгарки марки Vega-v6-13 00, яку поміщено до спецпакета № ЕХРО422928, 4 використаних кругів по роботі з металом із частиною хреста та металевої таблички, які поміщено до спецпакета № ЕХРО222900, металевого православного хреста розмірами 180x89 см без трьох кругів збоку, на якому міститься табличка розміром 29x20 см без даних, з права та зверху на хресті містяться металеві круги у вигляді трикутників та вінок із штучних квітів фіолетового кольору, металевих ваг марки Nomosonic, металевого православного хреста довжиною 192 см, шириною 123 см із зігнутою табличкою під 90° без зазначення даних, частини металевого хреста із декором у вигляді трьох завитків на трьох кінцях хрестата із елементами декору, металевого хреста із металевих рейок 1x4 розміром 136x78 см, частково спиляного декору у вигляді трьох металевих кругів з обох боків поперечної колонки, на яких міститься чорно-біла фотокартка літньої жінки овальної форми 12x9 см та табличка з написом «Проскура М. Б. 19.04.1897-05.11.1967», таблички розміром 22x16 см, металевої таблички розміром 25x20 см із написом « ОСОБА_10 20.06.1923-07.10.2005», металевої таблички з фотокарткою чоловіка з надписом « ОСОБА_11 17.06.1925-24.10.1986» розміром 23,5x17,5 см, металевої таблички з написом «Муха Екатерина Потаповна 17.11.1898-01.12.1987» розміром 30x20 см, металевої таблички з написом « ОСОБА_12 20.06.1915-13.10.1993» розміром 295x25 см, металевої таблички з написом « ОСОБА_13 24.06.1920-17.01.2003 «Поет України» розміром 35x25,5 см, металевої таблички овальної форми із зображенням чоловіка розміром 18.5x14 см, верхньої частини металевого хреста білого кольору розміром 81x92 см із труби діаметром 4.5 та візерунком декору, верхньої частини хреста зі слідом спилу із труби діаметром 65 мм розміром 113x71 см із орнаментом кругів, мішка білого кольору, в якому знаходяться елементи декору з хрестів різного виду та розміру, металевих труб із хрестів у кількості 8 діаметром 55 мм, довжиною 2x45 см, 2x40 см, одна з яких має 2 металеві кола на кінці, 84 см, 128 см, на кінці якої перпендикулярно приварена труба діаметром 3,5 см, 108 см, та 172 см, за місцем їх зберігання у відділенні поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області за адресою: вул. Шевченка, 44, м. Бахмач, Ніжинський район, Чернігівська область. Клопотання мотивоване тим, що вказані предмети є великими за розмірами та вагою, а тому їх неможливо доставити до суду для безпосереднього дослідження у залі судового засідання.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане письмове клопотання про проведення виїзного засідання, зазначивши, що його метою є реалізація права сторони обвинувачення на подання доказів. Також прокурор посилаючись на необхідність допиту свідка обвинувачення, заявив усне клопотання про застосування до свідка ОСОБА_7 повторно примусового приводу, а також накладення на нього грошового стягнення, оскільки суд неодноразово викликав свідка ОСОБА_7 до суду, однак він не з`явився. Також за попередньою інформацією працівників поліції під час виконання ухвали суду про привід свідка ОСОБА_7 , останній був відсутній за місцем свого проживання в м. Борзні, інших відомостей про його місце перебування станом на цей час немає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив проти клопотань прокурора та просив відмовити в їх задоволенні. Так, щодо клопотання про повторний примусовий привід свідка ОСОБА_7 та накладення на нього грошового стягнення, то відповідно до норм КПК України обов`язок забезпечити участь свідків у судовому засіданні покладається на сторону обвинувачення. Судом неодноразово вживалися заходи щодо виклику вказаного свідка до суду, постановлялися ухвали про його приводи, які не виконані з невідомих причин. Також суд двічі встановлював прокурору граничні строки для подання доказів, надавав стороні обвинувачення можливість повноцінного реалізувати свої процесуальні права, чого не здійснено. Клопотання прокурора про повторний примусовий привід свідка та накладення на нього грошового стягнення спрямоване на затягування розгляду справи та порушення розумних строків судового розгляду. У свою чергу клопотання прокурора про виїзне засідання є необґрунтованим. Зокрема, прокурором не доведено необхідності проведення такого засідання. Так, під час попереднього судового розгляду в суді першої інстанції працівники поліції доставляли речові докази до зали судового засідання. Оскільки речові докази були повністю дослідженні, то немає потреби для їх повторного огляду, оскільки сторона захисту не оспорює, що речі, які визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, є тими речами, які вилучені під час обшуку в обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений підтримав думку свого захисника та просив відмовити в задоволенні клопотань прокурора, завершувати судовий розгляд, оскільки кримінальне провадження стосовно нього тривалий час розглядається в суді.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України закріплено, що розумність строків є засадою кримінального провадження.

Вимоги про дотримання розумних строків провадження також закріплені в окремій ст. 28 КПК України. Так, забезпечення судового провадження в розумні строки покладено на суд.

Як слідує зі змісту вказаної статті критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

Дотримання розумного строку розгляду провадження є елементом справедливого судового розгляду в розумінні ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі «Вергельський проти України» зазначено що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів. Згідно з позицією ЄСПЛ, Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж розумного строку (рішення від 06.09.2005 р. у справі «Павлюлінець проти України»).

Частиною 1 ст. 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 332 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку та випадків відкладення судового засідання з причин, передбачених ч. 2 вказаної статті. У даному кримінальному провадженні суд дослідив письмові докази, допитав потерпілого та обвинувачену. Закінчити дослідження доказів сторони обвинувачення, а саме здійснити допит свідків, суд не має можливості протягом тривалого часу через неявку вказаних свідків у судові засідання.

За приписами ч. 3 ст. 23 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити участь свідків у судовому засіданні з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Згідно із ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків, призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.

Згідно із ст. 144 КПК України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. Грошове стягнення накладається: під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням слідчого, прокурора чи за власною ініціативою, а під час судового провадження - ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 66 КПК України передбачено, що свідок зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив причини свого неприбуття до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано примусовий привід.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений час. Привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Частиною 2 ст. 142 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.

Статтею 143 КПК України встановлено, зокрема, що виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції, органів безпеки, органів Бюро економічної безпеки України, Національного антикорупційного бюро України або Державного бюро розслідувань. Ухвала про здійснення приводу оголошується особі, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу. Особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято слідчим суддею, судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу. У випадку невиконання особою, що підлягає приводу, законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу, до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу, які дозволяють здійснити її супроводження до місця виклику. Застосуванню заходів фізичного впливу повинно передувати попередження про намір їх застосування. У разі неможливості уникнути застосування заходів фізичного впливу вони не повинні перевищувати міри, необхідної для виконання ухвали про здійснення приводу, і мають зводитися до мінімального впливу на особу. У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на сторони кримінального провадження, а не на суд, який лише досліджує надані докази та сприяє сторонам в реалізації їхніх прав, у разі якщо буде доведено перед судом, що такі права були обмежені або порушені.

За змістом ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, серед іншого, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 357 КПК України речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності також іншим учасникам кримінального провадження.

У частині 2 ст. 357 КПК України передбачено, що огляд речових доказів, які неможливо доставити в судове засідання, за необхідності проводиться за їх місцезнаходженням.

У постанові від 08 травня 2025 року у справі № 751/3448/23 Верховний Суд зазначив, що системне тлумачення норм процесуального закону свідчить про те, що безпосередній огляд речових доказів у судовому засіданні не є тотожним безпосередньому дослідженню доказів, наданих сторонами кримінального провадження, які підтверджують або спростовують винуватість особи. При цьому питання необхідності огляду речових доказів під час судового розгляду належить до компетенції суду, який за наявності відповідних підстав, зокрема, для вирішення питання допустимості доказів, може дійти висновку про можливість проведення такого огляду за власної ініціативи або ж за мотивованим клопотанням сторін. Стороною захисту не обґрунтовано необхідність огляду автотранспортних засобів, не зазначено можливості встановлення нових обставин, аніж ті, що встановлювалися в судовому засіданні протягом судового розгляду.

Як установлено судом, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, перебуває на розгляді в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області з липня 2024 року; судові засідання у справі неодноразово відкладалися з різних (незалежних від суду) причин, у тому числі у зв`язку з неявкою свідків.

Прокурором заявлено клопотання про допит, зокрема, свідка сторони обвинувачення ОСОБА_7 , присутність якого під час судового розгляду згідно із ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Зі свого боку суд, сприяючи розгляду справи в розумні строки, неодноразово направляв свідку ОСОБА_7 судові повістки, у тому числі через органи Національної поліції, а також ухвалами суду від 24.07.2025, 02.09.2025, 21.10.2025 застосовував стосовно свідка примусий привід, виконання якого доручав ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області.

Також ухвалами Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2025 та 21.10.2025 стороні обвинувачення в особі групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні встановлювався строк для подання до суду доказів, зокрема, забезпечення явки свідків для їх допиту в судовому засіданні.

Однак прокурор не виконав вимоги вищевказаних ухвал суду та не забезпечив явку свідків, зокрема ОСОБА_7 .

Закінчення граничного строку, встановленого судом, на подання доказів унеможливлює подальший привід свідка.

Крім того, враховуючи відсутність відомостей про те, що свідок ОСОБА_7 обізнаний про необхідність явки в судове засідання, ухвалу суду про його привід - не виконано з невідомих причин, суд вважає відсутніми підстави для накладення на нього грошового стягнення.

Суд ураховує, що саме на сторону обвинувачення покладається процесуальний обов`язок ужити всіх необхідних та достатніх заходів для організації прибуття свідків до суду, належним чином забезпечити їх присутність та сприяти повному і всебічному дослідженню доказів.

Ураховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про привід свідка та накладення грошового стягнення.

Вирішуючи клопотання прокурора про проведення виїзного судового засідання, суд керується тим, що, як вже зазначалося вище, питання необхідності огляду речових доказів під час судового розгляду належить до компетенції суду, який за наявності відповідних підстав може дійти висновку про можливість проведення такого огляду.

З урахуванням положень ст. 91 КПК України щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, суд вважає, що наведені прокурором доводи щодо необхідності проведення виїзного судового засідання не містять достатнього обґрунтування, адже не вбачається, які обставини можуть бути підтверджені або спростовані внаслідок вчинення такої процесуальної дії, ураховуючи, що сам факт наявності речових доказів у межах указаного кримінального провадження та їх вилучення в обвинуваченого під час обшуку - не оспорюється стороною захисту.

Суд вважає, що немає необхідності огляду речових доказів у цьому кримінальному провадженні, і що проведення виїзного судового засідання не відповідатиме принципу пропорційності між метою та витратами ресурсів, більше того, може вплинути на порушення розумних строків розгляду справи.

Сторона обвинувачення може реалізувати своє право та звернути увагу суду на ті обставини, які вважає за потрібне, без здійснення огляду речових доказів та виїзного судового засідання.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про проведення виїзного судового засідання.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 28, 98, 139, 140, 142, 143, 318, 327, 357, 369-372, 376 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні усного клопотання прокурора про повторний привід свідка ОСОБА_7 та накладення на свідка грошового стягнення - відмовити.

У задоволенні письмового клопотання прокурора про проведення виїзного судового засідання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1