Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4648/24

Номер провадження: 1-кс/511/1152/25

23.10.2025 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання, згідно з яким адвокат ОСОБА_3 просила скасувати арешт у виді заборони відчуження на наступне тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Lexus GX 470», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , який згідно витягу належить ОСОБА_4 , який було накладено 24 грудня 2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області, оскільки він не є підозрюваною особою, а зазначене майно не впливає на хід слідства, а тому подальше його накладення є безпідставним та необгрунтованим.

Стислий виклад позиції учасників розгляду клопотання.

Т.в.о. начальника відділення № 2 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 надіслав заяву, згідно якої просив розгляд клопотання проводити без його участі, зазначивши, що у кримінальному провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського НДІСЕ, майно є речовим доказом, а тому наразі не відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Відділенням № 2 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000874 від 19 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

По вказаним матеріалам, 24 грудня 2024 року було накладено арешт на вказане майно (застосовано найменш обтяжливий спосіб арешту майна у вигляді заборони відчуження).

Відповідно до відомостей з АСДС та ЄДРСР, вказане рішення набрало законної сили.

З диспозиції частини першої статті 174 КПК України вбачається, що арешт може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням можливе лише за таких умов: із клопотанням про скасування арешту звернулася належна особа (підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження); вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із цим, на даному етапі провадження слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає частина 3 статті 170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатніх фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

На підставі викладеного, надавши оцінку позиції сторін, слідчий суддя дійшов висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту у виді заборони відчуження на наступне тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Lexus GX 470», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , який згідно витягу належить ОСОБА_4 , який було накладено 24 грудня 2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1