Справа № 464/4865/25
Провадження № 1-кп/461/588/25
УХВАЛА

27.10.2025 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 12.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.ч.4, 5 ст.191 КК України.-

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м. Львова надійшов для розгляду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 12.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.ч.4, 5 ст.191 КК України.

Ухвалою суду від 29.08.2025 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 було заявлено ряд клопотань щодо скасування арешту майна, отримання дозволу на тимчасовий доступ та витребування речей.

Щодо клопотань адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про скасування арешту на майно.

Свої вимоги захисник мотивував тим, що ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова в рамках вказаного кримінального провадження було накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуків за адресами здійснення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » господарської діяльності.

Вказав, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчено, а відтак, потреба у необхідності подальшого застосування арешту майна та обмеження його володільців у праві володіння, користування та розпорядження ним відпала, підстав для подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження немає. Зазначив, що працівники відповідних товариств в ході обшуку повідомили слідчого, що вилучені мобільні телефони є власністю таких товариств, що знайшло своє відображення у протоколах обшуку та відповідних ухвалах слідчих суддів. Крім того, в ході обшуку на робочому місці ОСОБА_7 було виявлено та вилучено належний їй мобільний телефон, який в подальшому також було арештовано. Наполягав, що скасування арешту на майно жодним чином не зашкодить виконанню завдань кримінального провадження, а тому з метою захисту права власності, просив клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що заявником у підготовчому судовому засіданні до матеріалів клопотань долучено докази (протоколи обшуків, ухвали слідчих суддів про надання дозволів на обшук). Водночас, подання таких доказів та їх дослідження судом можливе лише на стадії судового розгляду. Крім того, вказав, що вилучені та арештовані у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мобільні телефони є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому вирішення питання щодо скасування арешту щодо них є передчасним.

Представник потерпілого у вирішенні питання про скасування арешту майна поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи сторін суд дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова 20.03.2025 року у справі № 461/7657/24 було накладено арешт на майно, яке було вилучене 16.01.2025 в ході проведеного обшуку у приміщенні, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на:

- мобільний телефон марки «Айфон 13 Про Макс» ІМЕЙ1: НОМЕР_1 ; ІМЕЙ 2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_3 »- НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон (робочий) ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » марки «Iphone 6S» в корпусі білого кольору IMEI: НОМЕР_4 із сім картою із абонентським номером НОМЕР_5 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова 27.01.2025 року у справі № 461/10054/23 було накладено арешт на майно, яке було вилучене 16.01.2025 в ході проведеного обшуку у приміщенні, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на:

- мобільний телефон ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (робочий) марки «Redmi 9A» в копусі синього кольору із сім-картою із абонентським номером НОМЕР_6 , IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон (робочий) ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » марки «Redmi Note 8» IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , із абонентським номером НОМЕР_11 .

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскаціі у підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до аб.1 ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Щодо доводів прокурора про неможливість дослідження на стадії підготовчого судового засідання долучених до клопотань про скасування арешту майна доказів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до аб. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, положення вказаної статті щодо необхідності доведення підстав для скасування арешту майна свідчить про можливість долучення до матеріалів такого клопотання відповідних доказів, а також їх оцінки судом.

Поряд з цим, заявником до клопотань про скасування арешту майна долучено копії протоколів обшуків від 16.01.2025 року, 19.03.2025 року, копії зауважень до таких протоколів, копії ухвал слідчих суддів про надання дозволу на проведення обшуків.

Жодних доказів (договорів купівлі-продажу, квитанцій, банківських виписок, бухгалтерських документів, інших обліково-фінансових документів, тощо) на підтвердження права власності вказаних у клопотанні фізичних та юридичних осіб на арештоване майно суду не надано.

Суд зазначає, що відображення у протоколах обшуків та ухвалах слідчих суддів про арешт майна, інформації про належність такого майна певним юридичним та фізичним особам не є належним доказом, оскільки як зазначено заявником, такі відомості були внесені слідчим у відповідні протоколи зі слів працівників таких підприємств.

З урахуванням вищевикладеного та позиції прокурора, який проти задоволення клопотань категорично заперечував, оскільки суд позбавлений можливості встановити належних власників арештованого майна з метою захисту їхніх прав та інтересів, а тому приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право повторно заявити відповідні клопотання про скасування арешту майна після отримання належних та допустимих доказів щодо належності на праві власності такого майна вказаним у клопотанні фізичним та юридичним особам.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до усіх матеріалів та інформації, які були в розпорядженні експерта ІНФОРМАЦІЯ_4 під час проведення експертизи та складення висновку за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 11.06.2024 № 1286-Е.

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що в рамках вказаного кримінального провадження експертом ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено висновок за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 11.06.2024 № 1286-Е.

Водночас, що в порушення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.10.1998 № 53/5, до висновку експерта не долучено жодного запиту про надання цінової інформації стосовно продажу об`єктів дослідження, вказаних в питаннях №№ 1-80 постанови від 25.03.2024 на адреси наступних підприємств»: інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_11 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_12 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_13 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_15 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_16 »; Інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_17 »; Інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_18 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_19 »; ПП « ОСОБА_8 »; ФОП ОСОБА_9 ; ФОП ОСОБА_10 ; ФОП ОСОБА_11 ; ФОП « ОСОБА_12 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_20 »; ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_21 ». Окрім того, у висновку не зазначено способу отримання відповідей від вказаних юридичних осіб. Зазначене, на думку захисника, викликає сумніви у правдивості такого висновку.

Наполягає, що відсутність доступу у сторони захисту до усіх матеріалів, які є в розпорядженні експерта та вивчались ним під час дослідження та використовувались при підготовці висновку експерта унеможливлює перевірку повноти, об`єктивності та обґрунтованості згаданого висновку експерта.

Зазначає, що неодноразово звертався до сторони обвинувачення, експертної установи із клопотаннями про ознайомлення з відповідними документами, однак листами прокурора йому було відмовлено.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що вказаний в клопотанні захисника висновок експерта ще судом не досліджувався та до матеріалів судової справи не долучався. Крім того, за наявності сумнівів у правдивості та обґрунтованості висновку, сторона захисту не позбавлена можливості заявити клопотання про допит в судовому засіданні експерта. З урахуванням викладеного, вважав клопотання захисника передчасним.

Представник потерпілого у вирішенні питання про задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи сторін суд дійшов висновку, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Кримінальне провадження, відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, положеннями ст. 26 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним з таких заходів забезпечення є тимчасовий доступ до документів.

Згідно з ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Статтею 160 КПК України визначено, що у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з п 8 ч. 1 ст. 162 КПК до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, зокрема, належать персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.

У відповідності з ч. 6 ст. 163 КПК України, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч. 5 цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Як вбачається зі змісту клопотання, адвокатом ОСОБА_6 не доведено наявність достатніх підстав вважати, що саме ці документи самі по собі або в сукупності з іншими документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Стверджуючи в підготовчому судовому засіданні, що у сторони захисту наявні сумніви щодо правдивості висновку експерта, захисник не надає суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, а отже такі сумніви є лише припущеннями.

Зокрема, заявником не надано жодних доказів про визнання висновку експерта, наданого ІНФОРМАЦІЯ_22 , в судовому порядку необґрунтованим та неправдивим. Також захисником не надано обвинувального вироку суду щодо експерта за фактом складення завідомо неправдивого висновку або доказів внесення відомостей до ЄРДР за вказаним фактом.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно з ч.1 ст.356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Таким чином, з метою підтвердження чи спростування недоліків висновку експерта, сторона захисту не позбавлена можливості заявити клопотання про допит останнього в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, клопотання захисника про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про витребування речей, а саме технічних записів судових засідань щодо розгляду клопотань слідчого про надання дозволу на обшук.

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що слідчими суддями Галицького районного суду м. Львова здійснювався розгляд клопотань слідчого СУ ГУНП у Львівській області про надання дозволу на проведення обшуків за місцем здійснення фактичної господарської діяльності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_23 » та в складських і офісних приміщеннях, які перебувають у користуванні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

За результатами розгляду вказаних клопотань було постановлено ухвали про надання таких дозволів. На підставі відповідних ухвал за вищевказаними адресами були проведені вищезазначені слідчі дії.

Захисник зазначає, що неодноразово звертався до ІНФОРМАЦІЯ_24 із письмовими заявами про отримання копій таких технічних записів судових засідань, однак йому було відмовлено з огляду на положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та КПК України.

Наголошує, що ненадання стороні захисту копії технічного запису судового засідання суперечить положенням ч.4 ст.42, ч.4 ст.46, ч.5 ст.107 КПК України та унеможливлює підготовку та обстоювання позиції з приводу визнання окремих доказів недопустимими з огляду на норми п.4 ч.3 ст.87 КПК України.

Заявник в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити повністю.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що слідчими суддями під час розгляду клопотань слідчого були дотримані вимоги КПК України в повному обсязі.

Представник потерпілого у вирішенні питання про задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи сторін суд дійшов висновку, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів.

У ст. 84 КПК України закріплено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Положенням ч.1 ст.20 КПК України закріплено, що обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.22 КПК України). В свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Підставою для подання захисником обвинуваченої даного клопотання стало те, що витребувана інформація має суттєве значення для подальшого доказування під час розгляду кримінального провадження під час розгляду по суті.

З огляду на викладене вище та зміст клопотання, з`ясування обставин на які посилається захисник обвинуваченого та має суттєве значення для даного кримінального провадження, зокрема з метою перевірки факту дотримання вимог кримінального процесуального законодавства при реалізації своїх повноважень судовим органом та оцінки подальших зібраних доказів на підставі винесеного судом процесуального документу, що в майбутньому зможе бути використано стороною захисту для обґрунтування належності та допустимості доказів під час їх дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.ч.4, 5 ст.191 КК України, а тому витребування інформації є необхідним для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, та, реалізуючи завдання кримінального провадження, які визначені статтею другою КПК України, суд вважає за необхідне задоволити клопотання захисника обвинуваченої в частині витребування з ІНФОРМАЦІЯ_24 копій технічних записів судових засідань під час розгляду клопотань слідчого про надання дозволу на проведення обшуку.

Щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, оскільки відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Також вказав на необхідність здійснення судового розгляду у відкритому судовому засіданні з участю прокурора, обвинуваченого, його захисника.

Обвинувачена та її захисник, представник потерпілого не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд зазначає таке.

Щодо питань, передбачених ст. 314 КПК України

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не повідомили про укладання угоди між прокурором та обвинуваченим.

Суд не встановив підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України.

Обвинувальний акт містить всі структурні елементи, передбачені ст. 291 КПК України, складений, підписаний детективом та затверджений прокурором. До нього долучені передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки, а саме: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Кримінальне провадження №0000593 від 12.05.2025 року підсудне Галицькому районному суду м. Львова.

З огляду на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до такого розгляду.

Щодо питань, передбачених ст. 315 КПК України

За змістом ч. 2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Суд не встановив підстав, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України, для ухвалення рішення про здійснення судового провадження в закритому судовому засіданні. Клопотань, передбачених абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, учасники судового провадження не заявили.

За таких обставин, з метою забезпечення гласності та відкритості судового провадження, судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд враховує, що за змістом ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення є прокурор та потерпілі, а з боку захисту - обвинувачений та його захисники (п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Отже, судовий розгляд слід проводити з участю прокурора, представника потерпілого, обвинуваченої та її захисника.

Інших клопотань, передбачених п. 4, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 315 КПК України, від учасників судового провадження не надійшло.

Крім того, судом було роз`яснено право обвинуваченого на колегіальний розгляд вказаного кримінального провадження, однак остання висловила бажання здійснення судового розгляду суддею одноособово.

Беручи до уваги вимоги ст.ст.61-63, ч.1 ст. 128 КПК України, суд приходить до висновку про прийняття до розгляду у кримінальному проваджені цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради « ІНФОРМАЦІЯ_25 » до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Керуючись ст. 372, 392 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про скасування арешту на майно, - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів,- відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про витребування речей, - задовольнити.

Витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_24 копії технічних записів наступних судових засідань:

- від 02.01.2025 року у справі № 461/7657/24 (провадження 1-кс/461/42/25), в межах якого розглядалося клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0001107 від 05.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України;

- від 17.03.2025 року у справі № 461/10054/23 (провадження 1-кс/461/1689/25), в межах якого розглядалося клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0001107 від 05.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 12.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.ч.4, 5 ст.191 КК України, на 01 грудня 2025 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні Галицького районного суду м. Львова.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Прийняти цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради « ІНФОРМАЦІЯ_25 » до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1