Провадження № 11-кп/4808/479/25
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000283 за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у місті Южноукраїнськ Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 22.04.2025 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав з метою збуту психотропну речовину та особливо небезпечну психотропну речовину, а також незаконно збув особливо небезпечну психотропну речовину, повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 у невстановлений період часу через телеграм канал шляхом відшукування закладки незаконно, а саме в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» з метою подальшого збуту придбав та незаконно зберігав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, ОСОБА_8 , перебуваючи по вулиці Довга, 60 у місті Івано-Франківську, діючи умисно та з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, приховав неподалік одного із гаражів упакування з-під сигарет, всередині якого знаходився поліетиленовий пакетик із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), з метою подальшого збуту ОСОБА_11 .

У подальшому, о 16 годині 45 хвилин, 05.03.2025 року, з метою придбання вказаної вище речовини ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні магазину, що по вулиці Галицька, 36 у місті Івано-Франківськ, скориставшись терміналом №1010723, здійснив переказ грошових кошті у сумі 600 гривень на банківську карту АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 . Після надходження грошових коштів на банківську карту, ОСОБА_8 повідомив про місце, де ним було приховано заборонену в обігу речовину.

Близько 17 години 00 хвилин, 05.03.2025 року ОСОБА_11 , перебуваючи неподалік одного із гаражів, що по вулиці Довга, 60 у місті Івано-Франківську віднайшов поліетиленовий пакетик із кристалічною речовиною яка знаходилась в пачці з-під сигарет та містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,3706 грама, яку придбав у ОСОБА_8 за грошові кошти у сумі 600 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах повторно незаконно придбав кристалічну особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) яку незаконно зберігав по місцю свого проживання з метою незаконного збуту.

Так, 26.03.2025 року приблизно о 10 годині 55 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно та з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 повторно незаконно збув ОСОБА_11 за грошові кошти в сумі 500 гривень, паперовий згорток в середині із кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,0944 грама.

Окрім цього, ОСОБА_8 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах повторно незаконно придбав кристалічну речовину, яку незаконно зберігав при собі з метою незаконного збуту.

22 квітня 2025 року приблизно 18 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 повторно незаконно збув ОСОБА_11 за грошові кошти в сумі 400 гривень, паперовий згорток в середині із кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,0071 грама.

Окрім цього, ОСОБА_8 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах повторно незаконно придбав кристалічну особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та порошкоподібну речовину амфетамін які незаконно зберігав при собі з метою незаконного збуту.

22 квітня 2025 року о 20 годині 00 хвилин, по вулиці Галицька, 117 у місті Івано-Франківську, відповідно до вимог ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, було затримано ОСОБА_8 , під час якого було проведено особистий обшук останнього, у ході якого ОСОБА_8 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної із незаконним зберіганням з метою збуту психотропних речовин, добровільно видав зі своєї нижньої білизни полімерну колбу з вмістом кристалічної речовини зеленого кольору, яка згідно висновку експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кількості 0,3272 грама, та згорток ізоляційної стрічки жовтого кольору, всередині якого знаходився зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін у кількості 0,2135 грама.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу. Просить вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна. У решті вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних доводів, прокурор посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення про необхідність застосування ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому. Вважає, що наведені у вироку обставини, не дають підстав вважати, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим та не дають підстав для призначення покарання на третину нижчого від мінімального покарання, передбаченого санкцією статті кримінального закону. Фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень свідчать про їх більшу суспільну небезпеку, а покарання не відповідає меті кримінального покарання, засадам застосування санкцій закону про кримінальну відповідальність.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за ч. 2 ст. 307 КК України у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що посилання прокурора на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтями 69 і 69-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого, є особою молодого віку, раніше не судимий, з середньо-спеціальною освітою, перебуває на замісній терапії в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» із 12.02.2022 року із діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна, думку обвинуваченого та його захисника які просили призначити обвинуваченому найбільш м`яке з можливих покарань, дані про особу винного, який є особою молодого віку та критично ставиться до вчиненого, має міцні соціальні зв`язки, висловив бажання бути мобілізованим, є не судимим та раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, а саме призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту апеляційної скарги прокурора та позиції прокурора, який приймав участь у суді апеляційної інстанції вбачається, що сторона обвинувачення не заперечує наявність встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, однак вважає, що у своїй сукупності вони не зменшують ступінь тяжкості злочину та не свідчать про наявність правових підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Таким чином, стороною обвинувачення фактично не оспорюється те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, давала суду першої інстанції підстави прийти до обґрунтованого висновку про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і необхідність призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5