Справа № 175/226/25
Провадження № 1-кп/175/25/25
15 жовтня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
особи, стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, розлученого, пенсіонера, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
В результаті дій ОСОБА_4 та розповсюдження ним завідомо неправдивих відомостей про підготовку вибуху в будівлі магазину, з метою проведення оперативно - рятувальних і пошукових заходів були організовані роботи профільних служб Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, задіяна слідчо - оперативна група, вибухо-технічного відділу ГУНП в Донецькій області, одночасно організовані роботи спрямовані на евакуацію працівників торгівельних об`єктів та відвідувачів, та на обстеження прилеглої території та будівлі магазину, проведено роботу з пошуку вибухонебезпечних речовин, предметів або пристроїв, в результаті яких вибухонебезпечних пристроїв не виявлено. Своїми неправомірними діями, неправдивим повідомленням про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, чи іншими тяжкими наслідками ОСОБА_4 створив обстановку загального страху, порушення спокою населення.
Дії ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні були кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, вчинив суспільно-небезпечне діяння. Разом із цим, під час досудового розслідування було встановлено, що суспільно небезпечне діяння було вчинено ОСОБА_4 у стані неосудності, у зв`язку із чим необхідно застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
В судове засідання представники потерпілих не з`явились, про дату, час та місце належним чином повідомлялись.
В судовому засіданні захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що є всі підстави для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру в зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння у стані неосудності.
В судовому засіданні законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора та не заперечувала проти застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
В судовому засіданні особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 заперечував проти клопотання та застосування до нього примусових заходів медичного характеру. При цьому пояснив, що не пам`ятає щоб він повідомляв про мінування. Він ходив до відділення поліції, а там нікого не було. Потім ходив до супермаркету "Чудо Маркет". Він хотів попередити менеджера магазину, що йому потрібно залишити сумку, а потім повернуться за нею.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає можливим застосувати примусові заходи медичного характеру, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до п. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
В результаті дій ОСОБА_4 та розповсюдження ним завідомо неправдивих відомостей про підготовку вибуху в будівлі магазину, з метою проведення оперативно-рятувальних і пошукових заходів були організовані роботи профільних служб Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, задіяна слідчо-оперативна група, вибухо-технічного відділу ГУНП в Донецькій області, одночасно організовані роботи спрямовані на евакуацію працівників торгівельних об`єктів та відвідувачів, та на обстеження прилеглої території та будівлі магазину, проведено роботу з пошуку вибухонебезпечних речовин, предметів або пристроїв, в результаті яких вибухонебезпечних пристроїв не виявлено. Своїми неправомірними діями, неправдивим повідомленням про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, чи іншими тяжкими наслідками ОСОБА_4 створив обстановку загального страху, порушення спокою населення.
Дії ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні були кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вчинення вищевказаного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 підтверджується сукупністю таких доказів, що були досліджені та перевірені судом під час судового розгляду, а саме:
- відеозаписом з магазину "Аврора", який було переглянуто в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_4 зайшов до магазину приблизно о 13 год 32 хв, розмовляє зі свідком приблизно о 13 год 33 хв, передає їй ключ від ячейки приблизно о 13 год 33 хв та виходить приблизно о 13 год. 36 хв;
- відеозаписом з магазину "Чудо Маркет", який було переглянуто в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_4 перебував у прміщенні магазину приблизно о 13 год 20 хв, тримаючи в руках ключ від комірки та розмовляв з працівником магазину;
- речовими доказами: дисками з відеозаписами з камер відео спостереження.
Крім того, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 870 від 19.12.2024 ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_4 , що він хотів не повідомити про мінування, а попросити залишити сумку, оскільки це спростовується показаннями свідка ОСОБА_7 .
Суд, аналізуючи вищезазначені докази, вважає, що ці докази є належними, допустимими та достовірними, вони є взаємопов`язаними, такими, що узгоджуються між собою та підтверджують один одного, мають значення для цього кримінального провадження, а їх сукупність є достатньою для висновку про те, що суспільно небезпечне діяння мало місце, це суспільно небезпечне діяння було вчинено саме ОСОБА_4 і кваліфікація його дій є правильною за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України. Проте, ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, перебуваючи у стані неосудності, тому на підставі положень ч. 2 ст. 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними під час скоєння суспільно небезпечного діяння внаслідок хронічного психічного захворювання, а потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Суд при вирішенні питання щодо обрання певного виду примусового заходу медичного характеру враховує характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, а також ступень небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Так, ОСОБА_4 пенсіонер, має постійне місце мешкання, розлучений, знаходиться під спостереженням у лікаря психіатра, на обліку у лікаря нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного характеру, не значиться, за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності не притягався.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв тяжке суспільно небезпечне діяння, перебуваючи в стані неосудності, тому, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, вважає, що ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, тому є всі передбачені законом підстави для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки в період вчинення суспільно небезпечного діяння він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання і на цей час не видужав.
Під час досудового розслідування особі, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 не був обраний запобіжний захід.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 512 513 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили не обирати.
Речові докази: DVD-диски з відеозаписами з камер відеоспостереження, 2 шт., залишити в матеріалах кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1