УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ДБР ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницький, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із вказаною скаргою, у якій просить суд визнати бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницький та зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницький внести відомості до ЄРДР за його заявою від 31.07.2025 про вчинення кримінальних правопорушень співробітниками ГУНП в Рівненській області та прокурорів Рівненської обласної прокуратури.

В судовому засіданні, скаржник повністю підтримав скаргу, просив її задоволити з викладених у ній підстав.

Слідчий ДБР ОСОБА_4 в судовому засіданні просив у задоволенні просив відмовити оскільки обставини викладені у заяві ОСОБА_3 не містять фактичних даних які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення співробітниками ГУНП в Рівненській області та прокурорів Рівненської обласної прокуратури.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що 31.07.2025 скаржником було надіслано заяву в порядку ст. 214 КПК України до Територіального управління ДБР у м. Хмельницькому, в якій ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень співробітниками ГУНП в Рівненській області та прокурорів Рівненської обласної прокуратури.

Станом на день звернення із скаргою, відомості до ЄРДР за завою скаржника не внесені досудове розслідування не розпочато, тому звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду із скаргою на бездіяльність слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, розглянуто заяву ОСОБА_3 щодо можливих, на його думку неправомірних дій окремих співробітників ГУНП в Рівненській області та прокурорів Рівненської обласної прокуратури під час проведення досудового розслідування кримінального провадження стосовно ТОВ «Компанія Ідеал Груп».

Скаржника проінформовано, що статтею 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені піжд час досудового розслідування, та право на оскарження. Статтями 304-307 КПК України визначено порядок оскарження.

Таким чином, всебічність та об`єктивність проведення досудового розслідування, законність прийнятого рішення, дій або бездіяльність у кримінальному провадженні з боку прокурорів та органів досудового розслідування вправі перевіряти суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, заявнику роз`яснено право, у випадку його незгоди із прийнятими рішеннями слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, на звернення із відповідною скаргою до суду, керівника органу досудового розслідування або прокурора вищого рівня. У випадку неналежного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, керівник органу досудового розслідування уповноважений відсторонити слідчого від проведення досудового розслідування, а керівник органу прокуратури може покласти повноваження щодо здійснення процесуального керівництва на іншого прокурора.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, надалі Положення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення (передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність).

Всебічний аналіз зазначених норм права вказує на те, що відповідно до статті 214 КПК України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які відомості, які містяться у заявах чи повідомленнях фізичних та юридичних осіб, а лише ті, які містять обставини про кримінальне правопорушення (злочин).

Положення статті 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з частиною 1 статті 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 1.2 Розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, який затверджений Наказом Генеральної прокуратури України за № 69 від 17 серпня 2012 року, вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до:

(1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу

(2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень;

(3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях;

(4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК).

Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Поряд з цим, згідно з усталеною судовою практикою, зокрема змісту Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18 провадження №51-4229км20) колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, вбачається, що за приписами ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ст. 214 КПК України, відповідно до якої встановлений порядок внесення відомостей до ЄРДР не пізніше 24 годин після подання заяви, а також відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Наведені у заяві ОСОБА_3 факти по суті свідчать про його незгоду з рішенням та діями органу досудового розслідування та прокурора.

Водночас, з обставин, які наведені в заяві ОСОБА_3 від 31.07.2025 не встановлено достатніх об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення злочину працівниками ГУНП в Рівненській області та прокурорами Рівненської обласної прокуратури.

Жодних конкретних фактів вчинення злочину (час, місце, обставини) у своїй заяві останній не наводить, у зв`язку із чим підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на даний час не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію чи вчинити певну дію, відмову в задоволенні скарги.

Отже, визнання протиправною бездіяльності слідчого, що полягає у невнесенні повідомлення скаржника до ЄРДР, до компетенції слідчого судді не відноситься.

Враховуючи викладене те, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає, відсутні ознак складу злочину в діях осіб на які вказує скаржник, суд прийшов до висновку, про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.214,303,304,307,309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницький, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя