УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Київ

Солом 'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 02.05.2025, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ровеньки Луганської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, яка має двох неповнолітніх дітей, розлучена, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 02.05.2025, приблизно о 00 год. 05 хв., перебувала на відкритій ділянці по вулиці Павла Скоропадського у місті Києві, де поблизу залізничного вокзалу «Центральний», за адресою: місто Київ, площа Вокзальна , 1, розташовані тимчасово непрацюючі малі архітектурні споруди.

Так, ОСОБА_7 02.05.2025, приблизно о 00 год. 07 хв., перебуваючи на вищевказаній ділянці, маючи при собі невстановлений досудовим розслідуванням предмет, придатний для вчинення підпалу, здійснила підпал двох малих архітектурних споруд, після чого зникла з місця події.

Внаслідок вчинення ОСОБА_7 вищевказаного суспільно небезпечного діяння, яке перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням негативних суспільно-небезпечних наслідків, виникла масштабна пожежа, яка швидко поширилася на прилеглі споруди.

У результаті пожежі загинула одна особа - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пошкоджено тимчасово непрацюючі малі архітектурні споруди.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, які підпадають під ознаки умисного знищення майна, вчиненого шляхом підпалу, що спричинило загибель людини, вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 194 КК України.

Слідчий СВ відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний заклад для надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом в примусовому порядку, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_7 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Розглядаючи вказане питання, суд виходить із положень ст. ст. 20, 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 заперечувала обставини, викладені в клопотанні. Повідомила суду, що дійсно 02.05.2025, приблизно о 00 год. 05 хв., перебувала поблизу кіосків, проте не мала при собі будь-яких займистих речовин та не здійснювала підпал.

Захисник особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на відсутність доказів вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_7 .

Законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру, та представник потерпілої підтримали клопотання прокурора.

Обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі фактичних даних протоколу огляду місця події від 02.05.2025 з ілюстративними таблицями до нього, акту про пожежу від 02.05.2025, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.05.2025 з довідкою, протоколу та постанови про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 03.05.2025, протоколу перегляду відеозапису від 03.05.2025, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 02.05.2025 з диском до нього, протоколу огляду місця події від 21.05.2025, висновку пожежно-технічної експертизи №СЕ-19/111-25/29254-ПТ від 29.05.2025, протоколу пред`явлення особи для впізнання від 01.09.2025, висновками судово-медичних експертиз від 13.05.2025 та 22.09.2025, даними про речові докази та іншими матеріалами у їх сукупності.

Сторона захисту в судовому засіданні заперечувала причетність ОСОБА_7 до вчиненого суспільно небезпечного діяння, вказуючи на відсутність зображення ОСОБА_7 на відеозаписах з камер спостереження та відсутність предмету, придатного для вчинення підпалу.

Проте, згідно аналізу відеоматеріалів з місця події та прилеглої території встановлено траєкторію руху ОСОБА_7 02.05.2025, у проміжок часу з 00 год. 06 хв. по 00 год. 13 хв., та її перебування на місці події під час загорання , про що також не заперечувала остання в судовому засіданні.

Між тим, у відповідності до висновку судово-психіатричного експерта № 842 від 03.06.2025, ОСОБА_7 під час вчинення діянь, інкримінованих їй, страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді: параноїдної шизофренії, приступово-прогредієнтного типу із дефектом особистості в емоційно-вольовій сфері. За своїм психічним станом не була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує застосування відносно неї заходів медичного характеру у вигляді направлення на лікування до спеціалізованого психіатричного закладу з стаціонарної допомоги (згідно ст. 92 КК України).

Таким чином, встановлено неосудність ОСОБА_7 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так як вона не могла керувати своїми діями в період вчинення інкримінованого діяння, що має місце і на теперішній час.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до вимог ст.ст.19, 93, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом у примусовому порядку.

Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно - небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_7 психічного захворювання, висновки судово-психіатричного експерта № 842 про доцільність застосування до неї заходів медичного характеру у вигляді направлення на лікування до спеціалізованого психіатричного закладу з стаціонарної допомоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_7 саме зазначеного виду примусового заходу медичного характеру у зв`язку з наявним в неї психічним захворюванням.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Оскільки після постановлення ухвали і до дня набрання нею законної сили існують ризики, встановлені ухвалою суду від 23.10.2025, зокрема те, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати виконанню рішення та вчинити нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку на період апеляційного оскарження.

Керуючись ст. ст. 20, 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом у примусовому порядку.

Виконання ухвали про застосування до ОСОБА_7 примусового заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, здійснювати Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України».

До набрання ухвали законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», - залишити без змін.

Речові докази: DVD-R диски та флеш-носії - зберігати в матеріалах кримінального провадження; жилетку чорного кольору, кросівки сірого кольору, мобільний телефон «Samsung» білого кольору у неробочому стані - передати за належністю; змиви з рук ОСОБА_7 , 4 газові запальнички - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1