ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/741/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/292/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст.125 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурорів - ОСОБА_6

ОСОБА_7

обвинуваченої - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за яким їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 26 квітня 2025 року біля 18 год. перебуваючи на вул.Кушнірівка с.Годів Тернопільського району під час сварки, з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно, розуміючи свій злочинний умисел, підійшли до потерпілої ОСОБА_10 схопила рукою за праве вухо та силою потягнула, після чого схопила обома руками за шийну ділянку ОСОБА_10 та силою стиснула після чого нанесла три удари долонею правої руки в праву ділянку обличчя ОСОБА_10 . Своїми діями ОСОБА_8 заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді рани та садна правої вушної раковини, садна задньої поверхні шиї справа, синця правої щічної ділянки, синців правої підщелепної ділянки,що поширюється на верхню третину правої бокової поверхні шиї, синців правої бокової поверхні шиї, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить рішення місцевого суду щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити нове, яким закрити кримінальне провадження щодо її підзахисної у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Вважає що вирок суду не відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, вмотивованості та обгрунтованості.

Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується з обставинами, викладеними у вироку, зокрема, посилається на те що суд не надав належної оцінки факту тривалого конфлікту між обвинуваченою та потерпілою, що могло спричинити провокацію з боку потерпілої та її родичів.

Зазначає що суд безпідставно не взяв до уваги показання потерпілої надавши перевагу показанням обвинуваченої, яка повідомила про те що ОСОБА_10 першою вчинила щодо неї протиправні дії, схопивши її за голову, а вона лише оборонялась.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те що останній день строку, визначеного законом на оскарження вироку місцевого суду припадав на вихідний - 27.07.2025 року, тому апеляційну скаргу нею було подано в перший робочий день 28.07.2025.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора та потерпілу, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Розглядаючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на те на те що останній день строку, визначеного законом на оскарження вироку місцевого суду припадав на вихідний - 27.07.2025 року, тому апеляційну скаргу нею було подано в перший робочий день 28.07.2025 колегія суддів прийшла до висновку про те що вказаний процесуальний строк нею не пропущено оскільки вимоги КПК України щодо строрку подання апеляційної скарги на вирок місцевого суду захисником було дотримано.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На думку колегії суддів, при прийнятті рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_8 , яка заперечила факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій та пояснила що вона оборонялась від потерпілої, яка перша схопила її за голову, колегія суддів вважає що її вина доведена дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_11 суд встановив, що 26 квітня 2025 року разом з чоловіком ОСОБА_12 вона знаходилася на земельній ділянці в с.Годів Тернопільського району та коли вона відносила до сусіда інвентар для обробітку грунту на неї накинулася ОСОБА_8 , схопила за голову та почала наносити удари по обличчю. З ОСОБА_8 перебуває в неприязних відносинах, через чоловіка ОСОБА_13 , який є рідним братом обвинуваченої, і з яким та також перебуває в неприязних відносинах.

З показань свідка ОСОБА_12 суд встановив, що 26 квітня 2025 року він знаходився на земельній ділянці в с.Годів Тернопільського району разом з дружиною ОСОБА_11 .. Через деякий час, коли дружина пішла віднести інвентар до сусіда, почув крик. Коли прибіг побачив, що обличчя дружини побите, в крові, також було розірване вухо. Дружина розказала, що її побила ОСОБА_8 , яка є його рідною сестрою. В силу характеру сестри між ними склалися неприязні відносини.

Окрім показань свідка та потерпілої суд на підтвердження винуватості ОСОБА_8 взяв до уваги дані, які містяться в протоколі слідчого експерименту з потерпілою та висновку експерта.

Зокрема, під час проведення слідчого експерименту з потерпілою, ОСОБА_10 показала механізм нанесення їй ударів ОСОБА_8 , що суд вірно відобразив у вироку.

У висновку судово-медичного експерта №295 від 07 травня 2025 року, який суд також поклав в основу обвинувального вироку, детально описано виявлені в потерпілої ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рани та садна правої вушної раковини, садна задньої поверхні шиї справа, синця правої щічної ділянки, синців правої підщелепної ділянки, що поширюється на верхню третину правої бокової поверхні шиї, синців правої бокової поверхні шиї, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Колегія суддів вважає, що вказані докази узгоджуються між собою, є достатніми, допустимими та належними, а висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченої як умисне легке тілесне ушкодження, докладно виклавши у вироку мотиви своїх висновків.

Перевіряючи доводи захисника щодо ненадання судом належної оцінки факту тривалого конфлікту між обвинуваченою та потерпілою, що могло спричинити провокацію з боку потерпілої та її родичів, не нанесення ОСОБА_8 ударів потерпілій, яка лише захищалась, колегія суддів вважає їх такими що не заслуговують на увагу з огляду на те що потерпіла не заявляла у правоохоронні органи про будь-які неправомірні дії щодо неї з боку обвинуваченої, а заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_10 , підтверджується показаннями обвинуваченої, які узгоджуються з даними проведеного за її участі слідчого експерименту та показаннями свідка ОСОБА_12 , якого було попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та дачу завідомо неправдивих показань, який повідомив про конфліктний характер саме його сестри ОСОБА_8 , а також висновком експерта, згідно з яким у потерпілої були виявлені тілесні ушкодження, про які вона повідомляла. Неприязні відносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не дають підстав обвинуваченій застосовувати фізичну силу до потерпілої, а провокація конфлікту ОСОБА_10 нічим не підтверджена та також не може бути обставиною, яка виправдовує вчинення кримінального правопорушення .

При призначенні обвинуваченій покарання суд, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, дані про ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, та призначив їй найменш суворий вид покарання передбачений санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу, яке, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та слугуватиме меті виправлення та перевиховання обвинуваченої.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої та скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ззахисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирокЗборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подана касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців .

Головуючий

Судді