Провадження №: 1-кс/755/4406/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність начальника відділення Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, у межах кримінального провадження №0001900 від 03.06.2025 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою в якій просить визнати бездіяльність начальника відділення СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 протиправною; зобов`язати керівника забезпечити виконання всіх її клопотань, які були подані в період з 30.09.2025 по теперішній час; зобов`язати орган досудового розслідування провести всі невиконані слідчі дії, визначені КПК України, включаючи виїзний допит свідка, повторний огляд місця події та інші, зазначені в її зверненнях; окремо повідомити прокуратуру міста Києва про виявлені порушення, спричинені керівником розслідування.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного.

Під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником /п.7 ч.1 ст.303 КПК України/.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, у силу ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-?) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-? частини першої статті 284 цього Кодексу.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя, згідно ч.2 ст.307 КПК України, постановляє ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора 1-?) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Також, згідно зі ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Також, визнання протиправною бездіяльність начальника відділення СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що не передбачено чинним КПК України.

Щодо вимоги про зобов`язання керівника забезпечити виконання всіх її клопотань, які були подані в період з 30.09.2025 до сьогодні та про зобов`язання органу досудового розслідування провести всі невиконані слідчі дії, визначені КПК України, включаючи виїзний допит свідка, повторний огляд місця події та інші, зазначені в її зверненнях, то слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні /п.18 ч.1 ст.3 КПК України/.

Статтею 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

До компетенції слідчого судді за Кримінальним процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення органів досудового розслідування та прокурора.

Керівник органу досудового розслідування, відповідно до статті 39 КПК України, організовує досудове розслідування. Керівник органу досудового розслідування уповноважений: 1) визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; 2) відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; 3) ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; 4) вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим; 5) погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом; 6) здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; 7) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Керівник органу досудового розслідування зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які даються у письмовій формі.

Водночас, як вбачається із матеріалів скарги, начальник відділення СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 не є уповноваженою особою, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001900 від 03.06.2025 року.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001900 від 03.06.2025 року здійснює прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва.

Також, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється /ч.5 ст. 40 КПК України/.

Отже, прийняття цілого ряду процесуальних рішень віднесено до виключної компетенції слідчого, КПК України не наділяє правом слідчого суддю вирішувати питання щодо зобов`язання керівника забезпечити виконання всіх її клопотань та про зобов`язання органу досудового розслідування провести всі невиконані слідчі дії, визначені КПК України, а лише судовим контролем під час розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення органів досудового розслідування та прокурора, тому вважаю за необхідне, відповідно до частини 4 статті 304 КПК України, відмовити у відкритті провадження.

Крім того, слідчий суддя не уповноважений повідомити прокуратуру міста Києва про виявлені порушення, спричинені керівником розслідування, оскільки чинним КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва має широкі повноваження для виявлення порушень, надання вказівок, скасування незаконних або необґрунтованих рішень керівника органу досудового розслідування чи слідчого, а також для ініціювання заходів щодо усунення виявлених порушень.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність начальника відділення Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, у межах кримінального провадження №0001900 від 03.06.2025 року - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та всіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1