Вирок

Іменем України

07 жовтня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000589 від 26.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя останньої, а саме, ОСОБА_4 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв щодо своєї матері дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у потерпілої побоювання за свою безпеку та здоров`я, спричинив емоційну невпевненість в останньої та нездатність захистити себе.

11.05.2024 о 19 год 20 хв ОСОБА_6 за місцем свого проживання, за адресою у АДРЕСА_2 кричав та словесно ображав свою матір, ОСОБА_5 , що проживає разом з ним, чим спричинив психологічне насильство.

Надалі, постановою Корольовського районного суду м. Житомир від 07.06.2024 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

07.07.2024 близько 11 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_3 , вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_5 , а саме виражався в її адресу словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров?ю потерпілої.

Надалі, постановою Корольовського районного суду м.Житомир від 31.07.2024 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

10.08.2024 о 18 год 00 хв ОСОБА_4 за місцем свого проживання, за адресою у АДРЕСА_3 вчиняв домашнє насильство відносно матері, ОСОБА_5 , а саме ображав образливими словами, погрожував фізичною розправою, чим спричинив психологічне насильство.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомир від 03.10.2024 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Разом з тим, 25.05.2025 близько 04 год 00 хв, ОСОБА_4 , перебував за адресою АДРЕСА_3 , де у нього повторно виник злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері, ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, з метою викликати у своєї матері відчуття страху, тривоги маючи фізичну перевагу, у вказані день, час та місці ОСОБА_4 вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме словесно ображав та принижував гідність останньої, погрожуючи при цьому, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями, які виразились в систематичному вчиненні домашнього насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у скоєному. Надав показання, що дійсно мали місце обставини, викладені у обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 погодилася щодо недоцільності дослідження інших доказів. Щодо призначення покарання обвинуваченому погодилась з думкою прокурора щодо призначення покарання у вигляді обмеження волі.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинувачених.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як умисні дії, які виразились в систематичному вчиненні домашнього насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи

Призначаючи покарання, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Судом враховано обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд також враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, неодружений. Також враховуючи думку потерпілої ОСОБА_5 щодо призначення покарання, суд доходить висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе із призначенням покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді обмеженням волі, яке необхідно відбувати реально.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов у провадженні потерпілою не заявлений. Речові докази відсутні.

Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-377, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з часу прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку в день його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1