Справа № 522/71/26
Провадження по справі № 1-«кс»/522/28/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених працівників Одеської обласної прокуратури, яка на його думку, полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127 КК України, викладених у його заяві від 25.12.2025.

В обґрунтування скарги ОСОБА_4 посилається на те, що 25.12.2025 відповідно до вимог чинного законодавства, він звернувся з заявою до Одеської обласної прокуратури про внесення відомостей щодо обставин, які вказують на вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Однак до цього часу уповноваженими особами Одеської обласної прокуратури відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою не внесено.

Вказані дії працівників Одеської обласної прокуратури вважає незаконними, у зв`язку з чим, просить суд нести відомості про вчинення вказаних кримінальних правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, , надав листа начальника відділу протидії прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 29.12.2025, заява ОСОБА_4 була скерована за належністю до Спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Зокрема, відповідно до п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що ОСОБА_4 звернувся 25.12.2025 із заявою в порядку ст. 214 КПК України до Одеської обласної прокуратури.

З тексту скарги та додатків до неї встановлено, що уповноваженою особою Одеської обласної прокуратури направлена за належністю до Спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону для розгляду в межах повноважень.

При цьому слід зауважити, що КПК не передбачає обов`язкової вимоги щодо дотримання правил підслідності при внесенні відомостей до ЄРДР.

Стаття 214 КПК не містить вказівки і на можливість не вносити відомості, якщо кримінальне правопорушення не підслідне відповідному органу розслідування (про це йдеться у постановах ККС ВС у справах № 332/1189/18, № 454/2576/17). Тобто особа може звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення до будь-якого слідчого, дізнавача, прокурора, і вони мають внести відповідні відомості до ЄРДР.

Якщо відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені прокурором, то він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів із дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні в нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Відповідно до статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

З огляду на вищевказані положення процесуального закону порушені права скаржника підлягають захисту шляхом зобов`язання вчинити певну дію відповідно до повноважень слідчого судді згідно до ч. 2 ст. 307 КПК України.

Враховуючи положення ст. 303 КПК України, правову позицію Верховного Суду у справі № 332/1189/18, слід дійти висновку, що за даних обставин має місце бездіяльність уповноваженої особи Одеської обласної прокуратури, яка керуючись вимогами ст. 214 КПК України, спочатку повинна була внести відомості до ЄРДР, а вже після вирішувати питання предметної та територіальної підсудності органу досудового розслідування.

За таких обставин, скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 107, 303,304, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Зобов`язати уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, які містяться в заяві ОСОБА_4 від 25.12.2025.

Через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6