У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання слідчого СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення вкримінальному провадженні № 0022562 від 17.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на посаді водія електрика 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звання матрос, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.08.2005 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу, за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 27.03.2008 звільнений з Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області (№80) на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20.03.2008 ст.81 КК України. Невідбутий строк 1 рік 16 днів;

- 11.06.2008 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі до 1 року 3 місяці. На підставі ч.1 ст. 71 КК України часткове приєднане покарання за вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.08.2005, остаточно призначити покарання до 1 рік 6 місяців позбавлення волі. 03.10.2009 звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області (№21) по відбуттю строку покарання;

- 09.12.2010 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.187, ч.2 ст.190, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 03.02.2017 звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області (№21) по відбуттю строку покарання,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 в обґрунтування якого зазначипв наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді водія електрика 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звання «матрос», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 04.09.2025 самовільно, без дозволу командира залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою АДРЕСА_2 , командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі по 19.11.2025, тобто до тих пір, поки був затриманий працівниками ВП № 4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, розташованого по вул. Павла Глазового, 2А, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тим самим вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

19.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу суд повинен враховувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним та обвинуваченим кримінального правопорушення.

Так, в ході проведеного досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні зібрано доказову базу, яка є достатньою, належною та допустимою, на підставі якої є цілковита обґрунтованість підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення, зокрема підозра підтверджується наступними доказами:

- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ;

? показами свідка ОСОБА_7 від 20.11.2025

? показами свідка в режимі відеоконференції ОСОБА_8 від 20.11.2025

? Іншими матеріалами кримінального провадження.

Зазначені матеріали дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік і стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці постійного проживання; наявність судимостей у підозрюваного та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжкого злочину, оскільки санкція частини ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам: Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років).

Зазначені вище обставини, дають змогу беззаперечно стверджувати, що запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.

Слідчий судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати домашній арешт. Зазначили, що доводи необґрунтовані. ОСОБА_6 проходив навчання з військової підготовки та планував подальше проходження військової служби. В разу задоволенні клопотання просили визначити розмір застави.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів, виходячи з наступного.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України та вручене підозрюваному ОСОБА_6 об 17-00 год. 20.11.2025.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0022562 від 17.10.2025 розпочато досудове розслідування по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

19.11.2025 ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На думку суду, обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою є виправданим.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Підозрюваний обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого, умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. У зв`язку з чим є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 2 місяці (з 04.09.2025 по 19.11.2025) незаконно перебував поза військовою частиною, не з`являвся до командування, не повідомляв про своє місцезнаходження, чим фактично переховувався від виконання військового обов`язку та має стійку мотивацію ухилятися від несення військової служби, що свідчить про реальний ризик повторного ухилення та невиконання процесуальних обов`язків. Можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду. До переховування підозрюваного може спонукати тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та бажання уникнути кримінальної відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польці», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що останній за станом здоров`я інвалідності, тяжких чи хронічних захворювань не має, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1570 від 10.09.2025 є особою, яка самовільно залишила розташування підрозділу (СЗЧ), ніде не навчається, проживає не за місцем реєстрації, негативно характеризується за місцем несення служби, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, які б могли стримати останнього не покидати постійного місця мешкання та виїжджати за межі м. Кривого Рогу або території України.

Підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, які є військовослужбовцями, так як підозрюваний ОСОБА_6 проходив службу у підрозділі, особовий склад якого може давати показання щодо обставин його самовільного залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану та перебуваючи на волі, підозрюваний може схиляти їх до зміни чи відмови від показань. Також може впливати на свідків.

Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_6 матиме доступ до засобів електронного та стільникового зв`язку за допомогою яких можуть бути здійснені погрози.

Між іншим, підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: може мати реальну можливість свідомо використовувати свої знання для ухилення від слідства, наприклад, шляхом вибору способів і місць переховування, враховуючи порядок перевірок та особливості організації пошуку дезертирів/осіб, які самовільно залишили військову частину, а також попереджати інших військовослужбовців, які можуть бути допитані як свідки, про проведення слідчих (розшукових) дій, з метою узгодження з ними показань чи перешкоджання їх допиту. Створювати перешкоди для встановлення істини у кримінальному провадженні шляхом поширення неправдивої інформації серед особового складу чи подання до командування неправдивих рапортів і пояснень.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як у нього відсутнє постійне джерело доходів, оскільки останній на теперішній час не реалізував своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування (безробітній), це може спонукати його до продовження злочинної діяльності з метою свого матеріального забезпечення.

Як вбачається із ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою. Стаття 183 КПК України передбачає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_6 приймав участь у бойових діях, є учасником бойових дій, отримав неодноразові контузії, в зв`язку з чим зараз проходить лікування. Пройшов курси підвищення кваліфікації для військовослужбовців за кордоном, та бажає повернутися до військової частини для продовження захисту Вітчизни від загарбника. В зв`язку з чим, слідчий суддя, на підставі ст. 182 КПК України, вважає, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід визначити заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи повідомлення ОСОБА_6 про підозру 19.11.2025, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування не може перевищувати 60 днів, що обраховуються з моменту обрання запобіжного заходу, але в межах здійснення досудового розслідування, тобто такий строк не може перевищувати 58 днів. Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого в цій частині задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 176, 177, 181, 183, 184, 186, 192 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 17.01.2026 включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400 (сто п`ятдесят однієї тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання або перебування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1