ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 308 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 листопада 2025 року.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції посилається на те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжких умисних кримінальних правопорушень, за один з яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна.

Зазначає, що доведеним є існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду, з огляду на безальтернативно сувору міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним.

Також вказує, що наявним є ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

Зазначає, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, кримінальне провадження надіслано до суду, що свідчить про вчинення досудовим розслідуванням всіх необхідних процесуальних дій, а тому ризик перешкоджання провадженню іншим чином мінімальним та не враховується при вирішенні клопотання.

Вказує, що необґрунтованими є твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого. Наявність на утриманні неповнолітньої дитини, інших соціальних зв`язків, само по собі не є достатнім фактором стримування порушення процесуальних обов`язків.

Також зазначає, що клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави, на даний час не може бути задоволено. Зазначене рішення приймається на підставі висунутого обвинувачення у вчиненні двох умисних тяжких злочинах, раніше визначеної застави в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ніяких даних про доходи родини обвинуваченого, що надавало б можливість визначити достатньо розумну суму застави, суду не надавалось.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього решту.

В обґрунтування свої вимог посилається на те, що наведені ризики стороною обвинувачення обєктивно не підтверджені; ОСОБА_7 має міцні соціальні звязки, має тяжкі захворювання, що ускладнюють його перебування в умовах СІЗО, потребує постійної замісної терапії.

Зазначає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого цілком можливо забезпечити шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

В апеляційній скарзі захисник не ставив питання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження, в свою чергу, 24.09.2025 року (в день розгляду апеляційної скарги) від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення розгляду справу на іншу дату у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому засіданні, просила справу без її участі не розглядати.

У зв`язку з наявністю вищезазначеного клопотання справу було відкладено на 01 жовтня 2025 року про що належним чином повідомлено захисника ОСОБА_6 , однак остання в судове засідання не з`явилась, про причини неявки до суду не повідомила.

В даній категорії справ участь захисника в апеляційному розгляді не є обов`язковою, а тому колегія суддів вважає за можливе з метою дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, здійснити апеляційний розгляд без участі захисника.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Ризиком же в контексті кримінального провадження є певна обґрунтована ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 307 КК України, тобто, у вчиненні тяжких злочинів, за однин з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199 та 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_8 зазначений запобіжний захід.

Разом з цим, під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та врахував конкретні обставини даного провадження, тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого.

Разом з цим, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуючи доведеність ряду таких, що не змінились і не зменшились ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого у їх сукупності, на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, що виключає можливість змінити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 має тяжкі захворювання, що ускладнюють його перебування в умовах СІЗО, потребує постійної замісної терапії, колегія суддів вважає не слушними, оскільки стороною захисту не надано доказів на підтвердження неможливості обвинуваченого у зв`язку із захворюванням перебувати під вартою та не можливості надання медичної допомоги останньому в умовах слідчого ізолятора.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 308 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4