печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0001297, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 перебуває на посаді співробітника військової частини НОМЕР_1 , у званні солдат.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Окрім того, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, зобов`язаний додержуватися вимог ст. ст. 6, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Окрім того, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, зобов`язаний додержуватися вимог ст. ст. 6, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Так, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів у червні 2025 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на підроблення та використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення водія, з метою його подальшого використання для власних потреб, оскільки 21.03.2023 Тальнівським районним судом Черкаської області ОСОБА_4 позбавлений права керуванням транспортним засобом строком на один рік.

Так, не пізніше 06.06.2025 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення посвідчення водія та подальшого його використання, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо підроблення посвідчення водія, розуміючи, що процедура отримання посвідчення водія передбачає звернення до територіального сервісного центру МВС, вступив у злочинну змову з невстановленою особою, при невстановлених обставинах, щодо виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на своє ім`я.

У подальшому, 06.06.2025 ОСОБА_4 під час перегляду в соціальної мережі «Фейсбук» знайшов посилання користувача, який запропонував за грошову винагороду в розмірі 20000,00 грн. виготовити посвідчення водія категорії «В».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на підроблення посвідчення водія, ОСОБА_4 , діючи умисно протиправно, за попередньою змовою з невстановленою особою, у месенджері «Фейсбук» надіслав вказаній невстановленій особі свою фото-карту, зразок підпису та паспортні дані, які невстановленою особою використано під час виготовлення в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 08.06.2025, ТСЦ 1242.

У подальшому, невстановлена особа, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, через «Нову пошту», надіслала ОСОБА_4 підроблений офіційний документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 08.06.2025, ТСЦ 1242 за що ОСОБА_4 сплатив невстановленій особі грошові кошти в сумі 20000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у сприянні невстановленій особі в підробці посвідчення водія, який видається установою - територіальними сервісними центрами МВС, який надає право керування транспортними засобами, з метою його використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім того, 07.07.2025 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_3 рухаючись по автодорозі Шосе Наддніпрянське, біля буд. 9 у м. Києві був зупинений працівникам УПП у м. Києві ДПП за порушення правил дорожнього руху.

В цей момент під час перевірки документів ОСОБА_4 маючи умисел на використання підробленого посвідчення водія на своє ім`я, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надав працівникам УПП у м. Києві ДПП завідомо підроблений офіційний документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 08.06.2025, ТСЦ 1242 для підтвердження наявності у нього права керувати транспортними засобами з метою створити перед працівникам поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія.

Так, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 08.06.2025, ТСЦ 1242, яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, тобто використав його.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у використанні завідомо підробленого документу - посвідчення водія, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у підробленні офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою з невстановленою особою тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, та у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив місце, спосіб, час, мету вчинення злочину. Щиро кається, до скоєного ставиться осудно в свою сторону.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності її позиції. Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, покази обвинуваченого суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, які встановлені судом.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 850, 00 грн, за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень:

- за ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: підроблення посвідчення водія, який видається установою - територіальними сервісними центрами МВС, який надає право керування транспортними засобами, з метою його використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документу - посвідчення водія, який надає право керування транспортним засобом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, за ч. 3 ст. 358 КК України відноситься до нетяжкого злочину; за ч. 4 ст. 358 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а також сукупність всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, а також його посткримінальну поведінку.

Крім того, суд враховує вік обвинуваченого, стан здоров`я та соціальне положення, та те, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, те, що особа осудна, в повному обсязі визнає вину у вчиненому та відверто осуджує свою поведінку.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, у виді позбавленні волі строком на 2 (два) роки.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушень, індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючи його данні, його вік, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, відсутність цивільного позову, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини свідчать про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання ОСОБА_4 ще можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади, що виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про доцільність застосування до ОСОБА_4 положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком 1 (один) рік з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винного.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Кримінальних правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 370, 374, 393-395, 532 КПК України, ст. ст. 65-66, 75-76, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання, у виді позбавленні волі строком на 2 (два) роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обраховувати починаючи з 13 листопада 2025 року.

Речові докази:

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 06.06.2025 на ім`я ОСОБА_4 , яке упаковане до полімерного спец пакету з порядковим номером «2509257», та яке зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта:

- за проведення судово-технічної експертизи документів (висновок експерта СЕ-19/111-25/43287-ДД від 16.7.2025) у розмірі 3 565, 60 грн.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1