Справа № 932/681/26
Провадження № 1-кс/932/374/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 01 лютого 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111 (в ред. ЗУ №1183-VII від 08.04.2014), ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними управліннями Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 01 лютого 2024 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (в ред. ЗУ №1183-VII від 08.04.2014), ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відповідно до повідомлення УСБУ в Рівненській області, старший оперуповноважений ВКІБ УСБУ в Донецькій області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 2014 році добровільно перейшов на бік ворога та після тимчасової окупації в 2022 році на території м. Волноваха Донецької області займає керівні псевдопосади в т.зв. «Волноваській районній адміністрації донецької народної республіки».

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та Російською Федерацією (далі РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_7 та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, у порушення вимог п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів Збройних Сил РФ (далі ЗС РФ) на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої окупації.

При цьому, з метою спроби виправдання агресії перед громадянами України, РФ та світовою спільнотою, 21.02.2022 РФ визнано так звані «Донецька народна республіка» (надалі ДНР) та «Луганська народна республіка», створені за підтримки РФ навесні 2014 року на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, незалежними державами та 22.02.2022 президентом РФ направлено до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за її межами, яке задоволено.

На виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва РФ 24.02.2022, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини території України, в тому числі Волноваської територіальної громади Донецької області.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який діє на цей час.

Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Службу безпеки України» встановлено, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1936-XII, текстом Військової присяги є «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), вступаю на військову службу і урочисто клянусь народу України завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю. Я клянусь захищати українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності. Я присягаю ніколи не зрадити народу України».

Водночас ОСОБА_6 складеної ним присяги не дотримався та під час військової агресії Російської Федерації проти України, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, у свою чергу громадянин України ОСОБА_6 відповідно до витягу із наказу Голови Служби безпеки України від 25 лютого 2011 року №158-ос перебуваючи на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу у Службі безпеки України (далі СБ України), маючи спеціальну освіту та професійні навички, спеціальну фізичну, військову та оперативну підготовку дл усвідомлення фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації частини Донецької області, розуміючи, що видані представниками створеної за підтримки та під контролем РФ псевдодержавного утворення «ДНР» нормативно-правові акти є незаконними, оскільки явно прийняті всупереч Конституції України та чинного законодавства України, після захоплення м. Донецьк Донецької області представниками псевдодержавного утворення «ДНР» у 2014 році, діючи умисно, керуючись власними ідеологічними та політичними мотивами, добровільно залишився на тимчасово окупованій території Донецької області.

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 01 січня 2015 року, ОСОБА_6 , який перебував на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області та був обізнаний про факт ведення РФ агресивної війни проти України, умисно, з власної ініціативи, керуючись злочинною метою, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України вирішив перейти на бік ворога в період збройного конфлікту, що виразилось в участі незаконно створеному, самопроголошеному так званому правоохоронному органі «МГБ ДНР», розташованого за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Щорса, буд. 62.

Крім того, що в період часу з 09.06.2022 по 09.10.2023, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, невстановлені особи т.зв. «місцевої адміністрації ДНР адміністрації Волноваського району» запропонували ОСОБА_6 , зайняти посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ, в так званій «місцевій адміністрації ДНР адміністрації Волноваського району», а саме посаду «голови адміністрації ДНР адміністрації Волноваського району». В свою чергу, в період з 09.06.2022 по 09.10.2023, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи на тимчасово окупованій території Волноваського району Донецької області будучи громадянином України та достовірно обізнаним, що на території України введено режим воєнного стану, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно з метою зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у т.зв. «місцевій адміністрації ДНР адміністрації Волноваського району», розташованій за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 1 Травня, а саме посади «голови адміністрації Волноваського арйону» та був призначений на вищевказану посаду.

В подальшому, у невстановлений час, але не раніше 09.10.2023 та не пізніше 25.11.2024, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Волноваського району Донецької області, розпочав виконувати обов`язки «голови адміністрації ДНР адміністрації Волноваського району» та розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, почав проводити та брати участь у так званих нарадах, форумах, комісіях, комітетах, а також зустрічах з мешканцями м. Волноваха, на яких висловлювати інформацію щодо діяльності окупаційної влади м. Волновахи, а також повідомляти щодо окремих питань забезпечення життєдіяльності тимчасово окупованого м. Волновахи, тобто добровільно виконував обов`язки на посаді, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора т.зв. «місцевій адміністрації ДНР адміністрації Волноваського району».

11 вересня 2025 року складене повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону України №1183-VII від 08.04.2014), а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, що виразилось в переході на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого; а також передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 11 вересня 2025 року було здійснено в порядку, передбаченому ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, а саме шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також шляхом вручення його копії захиснику підозрюваного.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (в ред. ЗУ №1183-VII від 08.04.2014), ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема:

- повідомленням з УСБУ в Рівненській області про вчинення кримінального правопорушення від 29 січня 2024 року з додатками, згідно з яким встановлено, ОСОБА_6 є проросійськи налаштовано особою, пропагує входження України до складу рф, є відвертим українофобом та не визнає військову агресію рф. При цьому вказана особа, діючи умисно, за власним бажанням та з особистої ініціативи, добровільно обійняла керівну посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у так званій «Волноваській районній адміністрації ДНР», яка створена та функціонує на тимчасовоованій території Донецької області України;

- протоколами огляду інтернет-ресурсів від 23 лютого 2024 року, 11 квітня 2025 року, 10 квітня 2025 року щодо діяльності т.зв. Волноваської районної адміністрації ДНР;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтвердили той факт, що після передислокації підрозділу СБУ з м. Макіївка до м. Маріуполя у 2014 році ОСОБА_6 лишився у м. Макіївка, працював у «МГБ ДНР», а в подальшому зайняв керівну посаду в т.з. адміністрації Волноваської районної адміністрації ДНР;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , які на пред`явлених фотографіях упізнали особу, яка вдома ї як ОСОБА_6 ;

- протоколами огляду інтернет-ресурсів за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , які на зображеннях упізнали чоловіка, відомого їм як ОСОБА_6 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В своєму клопотанні слідчий просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, обґрунтовуючи таку вимогу наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання слідчого.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки, на її думку, лише тяжкість покарання не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, нема підтвердження того, що підозрюваний обізнаний про те, що відносно нього здійснюється кримінальне переслідування.

Підозрюваний в судове засідання не з`явився, станом на день розгляду клопотання перебуває у розшуку.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього докази встанови таке.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2585, 260, 261, 437-4421 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вар тою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (в ред. ЗУ №1183-VII від 08.04.2014), ч. 5 ст. 111-1 КК України, обґрунтовується достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 від 18 вересня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оголошений у розшук.

З листа УСБУ в Рівненській області від 20 січня 2026 року №67/5/3/1-180 вбачається, що на виконання доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 в період часу з 15 січня 2015 року по 20 січня 2026 року державний кордон України не перетинав; відомостей з бази даних внутрішньо-переміщених осіб, які б свідчили про перебування ОСОБА_6 на підконтрольній території України не встановлено. При цьому за наявною інформацією ОСОБА_6 на теперішній час постійно знаходиться на тимчасово окупованій рф території України Донецької області.

Таким чином є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , починаючи з 2015 року не вживав заходів для виїзду на підконтрольну органам державної влади України територію України, також не вживав заходів для участі в досудовому розслідуванні щодо себе, що свідчить про його умисне ухилення від явки до органів досудового розслідування та переховування.

Слідчий суддя, не роблячи передчасних висновків щодо вини підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, враховуючи наявність достатніх доказів на підтвердження його перебування в теперішній час на тимчасово окупованій території України, вважає за доцільне обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризику переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, може бути визнане ним більш небезпечним, ніж втеча, у зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати його належну процесуальну поведінку та забезпечити проведення повного та всебічного досудового розслідування та, в подальшому, судового розгляду кримінального провадження.

- ризику продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, що підтверджується тим, що підозрюваний після повномасштабного вторгнення окупаційних військ російської федерації на території України співпрацює з так званими органами влади держави-агресора; до теперішнього часу залишається проживати на тимчасово окупованій території України, що свідчить про визнання ним окупаційної влади.

Частиною 4 статті 197 КПК України передбачено, що у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Тож, враховуючи наведені вище норми кримінального процесуального Закону, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111 (в ред. ЗУ №1183-VII від 08.04.2014), ч. 5 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Організацію виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1