Провадження № 1-кп/742/630/25
Єдиний унікальний № 742/4743/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Прилуцької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження №0001340 від 07.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В :

08.09.2025 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшло провадження за клопотанням прокурора Прилуцької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження №0001340 від 07.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України , у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001340 від 07.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

06.08.2015 року до Прилуцького МВ УМВС надійшло подання ВДВС

Прилуцького МРУЮ про те, що у відділі знаходиться виконавчий лист Прилуцького міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 11,203 грн., рішення, яке ОСОБА_3

не виконує.

За вказаним фактом СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області відомості внесено до ЄРДР за №0001340 від 07.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України (чинна до 01.07.2020).

Відповідно до подання державної виконавчої служби у ВДВС

Прилуцького міськрайонного управління юстишії знаходиться виконавчии лист Прилуцького міськрайонного суду від 13.02.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 11203,36 грн. матеріальної шкоди.

Виконавчий лист надійшов на виконання 16.03.2015. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка

направлена сторонам.

19.03.2015 ОСОБА_3 надано пояснення в якому він відмовляється сплачувати борг та вказує, що є фізичною особою підприємцем, свій розмір доходу не вказує. Боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

Державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення. А саме направлено запити на встановлення місця роботи рахунків та майна боржника.

Боржник офіційно ніде не працює, має рахунок в ПАТ КБ « Приватбанк».

Державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника та виставлено вимогу на списання коштів. Згідно відповіді банку коштів на рахунку не виявлено. Майно у боржника також відсутнє. За адресою вказаною у виконавчому листі ОСОБА_3 прописаний, але фактично не проживає, місце проживання не встановлено. До суду скеровано подання про розшук фактичного місця проживання боржника.

До виконавчого лист про стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_4 пред?явила виконавчий лист Прилуцького міськрайонного суду від 10.04.2014 про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 холодильника, телевізора та пральної машини та передати їх законному власнику ОСОБА_4

(Постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2015).

25.07.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві так як у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості, а здійснені державним виконавцем заходи, щодо розшуку

такого майна, виявилися безрезультатними.

Допитана ОСОБА_4 , показала, що у 2014 році вона з чоловіком придбала побутову техніку телевізор, холодильник та пральну машинку за власні кошти своєму сину. Придбані речі привезли до квартири за адресою АДРЕСА_1 де планували проживати діти після весілля.

Через три тижні невістка ОСОБА_5 вивезла техніку до своїх батьків без дозволу, у АДРЕСА_2 . Через деякий час ОСОБА_4 дізналася, що невістка посварилася з батьком перевезла техніку на квартиру, яку здавав ОСОБА_3 Квартира знаходилася по вул.К.Лібкнехта, навпроти кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У вказаній квартири жив син потерпілої з дружиною тиждень. В подальшому невістка ОСОБА_6 віддала ОСОБА_3 в рахунок плати за проживання побутову техніку. Спочатку потерпіла судилася з невісткою, а коли техніку було передано ОСОБА_3 , то потерпіла стала судитися за техніку з останнім.Судом було задоволено позов потерпілої.

Рішення суду було скеровано до ВДВС з метою примусового виконання судового рішення.

В рамках виконавчого провадження майно не було повернуто. ВДВС скерувало подання до Прилуцького РВП для внесення відомостей до ЄРДР за статтею невиконання судового рішення ч.1 ст.382 КК України.

Майно належало сину потерпілої, невістка розпоряджатися майном не

мала права.

Відповідно до інформації з податкової за перше півріччя 2015 року

ОСОБА_3 отримав 17890 грн.

В якості свідка допитано державного виконавця ОСОБА_7 , яка пояснила, що 15.04.2014 їй на виконання надійшов виконавчий лист від 10.04.2014 про витребування з незаконного володіння гр. ОСОБА_3 побутової техніки на користь ОСОБА_4 , яка являється законним власником даної техніки. За адресою боржника у якого потрібно було вилучити техніку а

саме у гр. ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3

техніки не виявилося.

Оскільки техніки не виявилося ОСОБА_4 подала подання на стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1 1203 грн. 36 коп. За побутову техніку. 19.03.2015 до державного виконавця надійшов виконавчий лист від

13.02.2015 про сплату грошових коштів в сумі 11203 грн. 36 коп. за побутову техніку з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 .

Державний виконавець неодноразово викликала ОСОБА_3 та

повідомляла його про стягнення з нього грошових коштів в сумі 11203 грн. 36 коп. за побутову техніку з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , та неодноразово попереджала про відповідальність за невиконання вимог державного виконавця, але ОСОБА_3 ігнорував попередження державного виконавця, та відмовлявся виплачувати гроши на користь ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 було обмежено у виїзді з України, та було зобов?язано повідомляти про зміну місця реєстрації. Останнє місце реєстрації с.Іванівка, Чернігівського району, але з інформації Іванівської сільської ради ОСОБА_3 там не зареєстрований, його місце проживання не відоме.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна. ОСОБА_3 має відкритий рахунок в АТ «УкрСиббанк», та мав доходи у

2016 році у вказаному банку.

Відповідно до ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 22.03.2018

ОСОБА_3 оголошений в розшук. Слідчим надано доручення працівникам ВКП щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 . За місцем останньої реєстрації ОСОБА_3 відсутній. Дані про його смерть в базі ІПНП теж відсутні.

Дані про перетин державного контролю особою відсутні.

Проводилися інші слідчі та розшукові дії, однак місцезнаходження ОСОБА_3 встановити не вдалось.

В судове засідання прокурор не з`явилася, але подала заяву в якій просить клопотання розглядати за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд, приходить до наступних висновків виходячи з наступного.

Закон України про кримінальну відповідальність обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Зокрема, уст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Як зазначено у п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. При цьому за змістом ст.284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі) та наявність відповідного клопотання прокурора.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Суд вважає, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст.9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КК України, та з підстави, визначеної п.3-1 ч. 1 ст.284 КПК України, передбачає прийняття різних за змістом процесуальних рішень, різними суб`єктами, у зв`язку із чим перед зверненням із клопотанням в порядку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України прокурор має переконатися у відсутності інших передумов для закриття кримінального провадження.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; 2) у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто вказані дві підстави є взаємозалежними та повинні бути в поєднані між собою. Тобто, законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що проведеними слідчими діями було встановлено особу, яка ймовірно причетна до вчиненого кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_3 , що виключає можливість закриття провадження в справі на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Факт того, що на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України, оскільки злочин вчинено у 2015 році, не може слугувати безумовною підставою для закриття даного кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, необхідно відмовити.

Крім того, клопотання прокурора не містить висновку про доведеність події кримінального правопорушення та про її юридичну кваліфікацію.

Керуючись ст.ст.284,314, 372 КПК України, ст.ст.12, 49 КК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0001340 від 07.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8