Провадження № 1-кс/592/6311/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м.Суми

Слідча суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого в ОВС Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене із заступником керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000050, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст.407 КК України,

встановила:

Сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави.

Сторона обвинувачення обґрунтовує клопотання, погоджене з прокурором, тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000050 від 28.03.2024 ОСОБА_4 11.09.2025 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із вчиненням умисних дій, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того, 18.09.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із вчиненням умисних дій, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку зі спричиненням потерпілому ОСОБА_7 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя та не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але спричинили тривалий розлад здоров`я.

Підставою для винесення клопотання вказує на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, останній з метою уникнення відповідальності за скоєні злочини може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме створення штучних доказів; вчинити інші кримінальні правопорушення з огляду на те, що йому інкримінується два епізоди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, а також вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Зазначає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, просить не визначати заставу, посилаючись на п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та абзац 3 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що він є військовослужбовцем з 2023 року, має неповнолітню доньку, проживає разом з донькою та батьком, одружений, але планує розлучатися, живе за кошти матері, яка перебуває за кордоном, повідомив, що вживає наркотичні засоби.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного, просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідча суддя дійшла таких висновків.

Слідча суддя встановила, що Четвертим СВ (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 407 КК України, в якому 11.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, 18.09.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідча суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 407 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілого, матеріалами службових розслідувань, протоколом проведення слідчого експерименту, висновком експерта, іншими доказами в їх сукупності.

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. (п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04).

Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особи були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07).

На цій стадії досудового розслідування слідча суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, та перевіряти правильність кваліфікації дій підозрюваного.

Отже, наявні матеріали на думку слідчої судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 407 КК України.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, серед іншого, до раніше несудимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Слідча суддя вважає, що існує обґрунтована ймовірність можливості, що підозрюваний ОСОБА_4 , побоюючись відповідальності за кримінальні правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, під загрозою тяжкості покарання та втрати свободи на тривалий термін, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідча суддя враховує тривалий термін відсутності підозрюваного ОСОБА_4 на військовій службі, а також те, підозрюваний двічі не повертався до військової частини та самовільно залишав лікувальний заклад, та в подальшому не добровільно повернувся до виконання службових обов`язків, а був затриманий працівниками правоохоронних органів, хоча мав можливість повідомити військову частину про місце свого перебування або повернутися до проходження військової служби.

Також доведеним є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання підозрюваний ОСОБА_4 знайомий з потерпілим ОСОБА_7 та деякими зі свідків, відтак може впливати на них, з метою зміни показань та/або відмови від них.

Крім того, доведеною є ймовірність вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), зважаючи на те, що ОСОБА_4 ,який є діючим військовослужбовцем, може, побоюючись покарання пов`язаного з позбавленням волі, вчинити інші військові злочини, пов`язані з виконанням обов`язків по службі.

До того ж, як вбачається з матеріалів клопотання, підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення в період самовільного залишення військової служби іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що також може свідчити про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, слідча суддя вважає, що прокурор не довів наявність ризику, передбаченого, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом створення штучних доказів.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідча суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 407 КК України, в разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні якого йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного та його репутацію, а саме те, що останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, а також у вчинення нетяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, має неповнолітню доньку.

Щодо позиції підозрюваного та його захисника про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Абзацем 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема , щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі зазначених приписів законодавства, враховуючи, характер і серйозність пред`явленої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, з огляду на те, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні в умовах воєнного стану умисного злочину проти встановленого порядку несення військової служби, пов`язаного з неприбуттям вчасно без поважних причин за місцем проходження служби за двома епізодами, зважаючи, що зазначена категорія справ викликає значний суспільний інтерес, враховуючи, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні, зокрема, злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідча суддя дійшла висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, та неможливість запобігти ризикам на стадії досудового розслідування в разі звільнення підозрюваного під заставу.

З огляду на доведеність обґрунтованості підозри, наявність існування ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

З огляду на викладене клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 07 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчої судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , якому негайно повідомити членів сім`ї, близьких родичів чи інших осіб про застосування запобіжного заходу.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному після її оголошення.

Строк дії ухвали до 07 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_1