КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/30/26

провадження №1-кс/133/46/26

09.01.2026 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 03.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000006 від 03.01.2026 за ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000006 від 03.01.2026 за ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час розгляду клопотаннявстановлено, що про дату і час розгляду клопотання належним чином повідомленні слідчий та прокурор, які в судове засідання не з`явились та подали заяви, в яких просять суд розглянути клопотання без їх участі, його підтримують і простять задольнити у повному обсязі. В судове засідання викликана особа, в якої вилучено майно, але вона в судове засідання не зявилась, заяв та клопотань не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. У зв`язку з викладеним, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Зі змісту клопотання та доданих до нього письмових доказів встановлено, що 07.01.2026 в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено суху подрібнену речовину рослинного походження, яку було поміщено до спец-пакету Національна поліція України № WAR 1211609 та суху подрібнену речовину рослинного походження, яку було поміщено до спец-пакету Національна поліція України № WAR 1211610, яку було вилучено до ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Відомості за вказним фактом 03.01.2026 внесено до ЄРДР за № 0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

08.01.2026 слідчим складено постанову, якою вищевказані речі, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

В клопотанні слідчий зазначає, що вилучена речовина є предметом кримінального правопорушення, оскільки може містити в собі наркотичні засоби або психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори, а тому відповідає критеріям, передбаченим п.п. 1, 2, ч. 2 ст. 167 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до клопотання письмові докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зазначені строки звернення до суду слідчим дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчому судді надані достатні докази, які вказують на обґрунтованість клопотання про арешт майна, зокрема: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 03.01.2026 внесено відомості за № 0000006 за ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 309 КК України; копія ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.01.2026 у справі №133/30/26; копія протоколу обшуку місця події від 07.01.2026; копія рапорту о/у СКП ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 07.01.2026; копія рапорту ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області №183 від 03.01.2026; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 03.01.2026 внесено відомості за № 0000018 за ч. 1 ст. 309 КК України; копія постанови слідчого від 03.01.2026.

Слідчим у клопотанні доведено, що тимчасово вилучене майно має суттєве значення для належної правової кваліфікації вчиненого діяння, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також доведено, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Тимчасово вилучене майно за своїми критеріями дає достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном з метою збереження речових доказів.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном з метою збереження речових доказів, на майно, виявлене та вилучене в ході проведення обшуку 07.01.2026, у кримінальному провадженні № 0000006 від 03.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме:

- суху подрібнену речовину рослинного походження, яку було поміщено до спец-пакету Національна поліція України № WAR 1211609 та суху подрібнену речовину рослинного походження, яку було поміщено до спец-пакету Національна поліція України № WAR 1211610.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були при проголошені ухвали - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_6

09.01.2026