ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1111/25

Провадження № 11-кп/820/621/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину 12 травня 2022 року вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2024 року за ст. ст. 27 ч. ч. 2, 3, 115 ч. 2 п. п. 4, 6, 12; 185 ч. 4; 263 ч. 1; 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 03 червня 2025 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2024 року залишений без змін.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 було відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 скоїв злочин після набрання чинності Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, а тому вказаний засудженим період не підлягає зарахуванню за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із судовим рішенням засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та зарахувати у строк покарання один день в СІЗО за два дні позбавлення волі з 13.05.2022 по 03.06.2025 року.

Засуджений зазначає, що він був позбавлений права на захист, так як адвокат ОСОБА_8 запевнив, що є рішення Європейського суду, на основі якого буде здійснюватись захист, однак в подальшому спільну позиції не було узгоджено.

Крім того, засуджений зазначає, що хворіє на цукровий діабет та остеохондроз хребта та 3 роки провів без належного лікування та дієти.

Є також достатньо доказів неналежного людського поводження, яке на даний час виходячи з рішенням Європейського суду з прав людини, враховуючи місцезнаходження у камері без належних умов, прирівнюється як катування хворого на діабет та остеохондроз.

Звертає увагу на рішення Комітету Міністрів Ради Європи, який розглянув ситуацію з виконанням Україною рішень Європейського суду з прав людини, а саме розглядалися справи, які в основному стосуються неадекватної медичної допомоги, нелюдського або такого, що принижує гідність поводження у місцях позбавлення волі, у тому числі перенаселеність камер, погані умови утримання, недостатність харчування у колоніях, слідчих ізоляторах та під час етапів між колоніями або до суду.

Вважає, що за таких умов тримання під вартою повинно зараховуватись до покарання день тримання у таких умовах за два дні позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, з наведених у апеляційній скарзі підстав.

Прокурор не визнала доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Представник установи виконання покарань був належним повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги. Клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді від нього не надходило, його участь не є обов`язковою, тому його неприбуття у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, відповідно до вимог частини 5 статті 539, частини 4 статті 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частина 1 статті 539 КПК України передбачає, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань,а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_6 скоїв злочин після набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, а тому вказаний засудженим період його тримання під вартою не підлягає зарахуванню за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VІІІ від 26.11.2015 визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю та застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою.

Відповідно до абзацу 1 ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2024 року за ст. ст. 27 ч. ч. 2, 3, 115 ч. 2 п. п. 4, 6, 12; 185 ч. 4; 263 ч. 1; 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла. Згідно даного вироку суду строк відбуття покарання обчислюється з 13 травня 2022 року, а вирок суду набрав законної сили 03 червня 2025 року.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 03 червня 2025 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2024 року залишений без змін.

Так, згідно із п.103 Правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17 (далі правова позиція від 29.08.2018), якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 до 20.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 (пряма дія Закону № 838- VІІІ).

Відповідно до п.106 Правової позиції від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності Законом № 2046 - VІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 - VІІІ.

За таких обставин, оскільки засудженим ОСОБА_6 , згідно вироку Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2024 року, вчинено злочин 12 травня 2022 року, тобто після 20.06.2017 і запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований також після 20.06.2017, а тому дія Закону №838-VIII на нього не розповсюджується.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015, а тому апеляційні доводи засудженого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення за весь період перебування засудженого під вартою у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідставними.

Посилання засудженого ОСОБА_6 у апеляційній скарзі на наявність у нього хвороб, зокрема цукрового діабету та остеохондрозу, не враховуються при вирішені судом питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, законним і вмотивованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, апеляційних підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, тоді як апеляційні доводи засудженого ОСОБА_6 не знайшли підтвердження та не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2025 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2