ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідкання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000065 від 04.07.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новий Корець Корецького району Рівненської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з загальною базовою середньою освітою, непрацююча, не заміжня, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 по вересень 2023 року проживала в АДРЕСА_1 , разом із своєю бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вела спільний побут. Однак ОСОБА_3 постійного заробітку не мала, і для задоволення своїх потреб та потреб ОСОБА_4 , остання передала для ОСОБА_3 власну банківську (платіжну) картку № НОМЕР_1 , емітовану Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (Далі АТ КБ «Приватбанк»), разом з ПІН-кодом для ідентифікації законного утримувача картки, щоб онука мала можливість знімати готівкові кошти і розпоряджатися наявними на картці коштами. Таким чином, ОСОБА_3 мала доступ до коштів ОСОБА_4 , отриманих як виплата пенсії, включно у період часу з січня по серпень 2023 року, оскільки 31.08.2023 ОСОБА_4 померла за місцем проживання у АДРЕСА_1 , про що достовірно знала ОСОБА_3 , тому, що 31.08.2023 о 06 годині 34 хвилини із свого мобільного номеру телефону повідомила про смерть бабусі ОСОБА_4 на лінію «102».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється у разі смерті пенсіонера.

Так, у період часу з 31 серпня 2023 року по 06 жовтня 2023 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у с. Бабин, Рівненської області, достовірно знаючи про смерть ОСОБА_4 , а також про надходження на банківську (платіжну) карту грошових коштів як пенсії, 07.09.2023 в сумі 2683,33 грн., 06.10.2023 в сумі 2683,33 грн., усвідомлюючи, що вона не має за законом права отримувати зазначені кошти, а також, що вказані кошти виплачені Пенсійним фондом України всупереч ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю відомостей про факт смерті ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, заволоділа вказаними грошовими коштами Пенсійного фонду України, а саме: 07.09.2023 перебуваючи у АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9A» (M2006C3LG), із встановленим додатком "Приват24", достовірно знаючи пароль доступу до мобільного додатку із банківської картки далі АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 на яку щомісячно здійснювалось надходження пенсійних виплат для померлої ОСОБА_4 в сумі 2683 гривні 33 копійки, заволоділа чужим майном, а саме 07.09.2023 о 17 год 27 хв здійснила переказ грошових коштів в сумі 2680 грн. на свою банківську картку № НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «Приватбанк», та 3 гривні 33 копійки було переказано на «Скарбничку». Після чого, 06.10.2023 о 12 год 15 хв відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості в сумі 154 гривні 37 копійок, далі 06.10.2023 у період часу з 12 год 43 хв по 23 год 32 хв здійснила переказ грошових коштів в загальній сумі 2528 грн 04 коп на свою банківську картку № НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «Приватбанк», та 92 копійки було переказано на «Скарбничку».

Після цього, 08.11.2023 ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, протиправно, з метою отримання грошових коштів шляхом використання терміналу, перебуваючи в м. Рівне по вул. Київська, 69, супермаркет «Сільпо», о 14 год 19 хв здійснила за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , зняття грошових коштів в сумі 2502 грн, крім того о 22 год 50 хв, перебуваючи в м. Рівне, із банківської картки далі АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 на яку щомісячно здійснювалось надходження пенсійних виплат для померлої ОСОБА_4 , заволоділа грошовими коштами в сумі 21 гривня, шляхом поповнення мобільного рахунку, також згідно виписки про рух грошових коштів померлої ОСОБА_4 встановлено, що 08.11.2023 о 11 год 49 хв відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості в сумі 160 гривень 01 копійка та 09.11.2023 о 06 год 52 хв 23 копійки було переказано на «Скарбничку».

Також, 07.12.2023 о 13 год 33 хв, перебуваючи у м. Рівне, Рівненського району Рівненської області ОСОБА_3 , із банківської картки далі АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 на яку щомісячно здійснювалось надходження пенсійних виплат для померлої ОСОБА_4 , заволоділа грошовими коштами у сумі 203 гривні, шляхом поповнення мобільного рахунку, після того, перебуваючи в м. Рівне по вул. Кулика і Гудаченка, 32, супермаркет «Траш», шляхом використання терміналу, здійснила за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , зняття грошових коштів на загальну суму 2306 гривень, а саме 07.12.2023 о 14 год 02 хв відбулося зняття грошових коштів в сумі 2002 гривні, далі 10.12.2023 о 14 год 09 хв в сумі 202 гривні та о 22 год 50 хв в сумі 102 гривні, також згідно виписки про рух грошових коштів померлої ОСОБА_4 встановлено, що 07.12.2023 о 12 год 49 хв відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості в сумі 157 гривень 09 копійок та 08.12.2023 о 08 год 30 хв 43 копійки було переказано на «Скарбничку».

Також, 13.01.2024 о 17 год 30 хв, перебуваючи у м. Рівне, Рівненського району Рівненської області, за допомогою мобільного телефону «Meizu M5c», із встановленим додатком "Приват24", достовірно знаючи пароль доступу до мобільного додатку із банківської картки далі АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 на яку щомісячно здійснювалось надходження пенсійних виплат для померлої ОСОБА_4 , заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами в сумі 2010 гривень 05 копійок, шляхом здійснення переказу грошових коштів на свою банківську картку № НОМЕР_2 емітованої АТ КБ «Приватбанк», після чого о 17 год 42 хв заволоділа грошовими коштами в сумі 499 гривень, шляхом поповнення мобільного рахунку, також згідно виписки про рух грошових коштів померлої ОСОБА_4 встановлено, що 06.01.2024 о 11 год 55 хв відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості в сумі 155 гривень 02 копійки та 09.01.2024 о 03 год 48 хв 8 гривень 13 копійок було переказано на «Скарбничку».

Також, 08.02.2024, перебуваючи в м. Рівне по вул. Київська, 69, супермаркет «Сільпо», шляхом використання терміналу, о 12 год 55 хв здійснила за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , зняття грошових коштів в сумі 2602 гривні, також згідно виписки про рух грошових коштів померлої ОСОБА_4 встановлено, що 08.02.2024 о 12 год 35 хв відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості в сумі 79 гривень 12 копійок та 09.02.2024 о 05 год 56 хв 2 гривні 21 копійка було переказано на «Скарбничку».

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_3 завдала матеріальну шкоду Пенсійному фонду України на загальну суму 16099 гривень 98 копійок.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , надійшов до суду 01.10.2025 року, в порядку ст. 302 КПК України, з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Рівненського міського суду від 02.10.2025 року постановлено розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була складена в присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а також згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачена згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності підтвердив захисник ОСОБА_5 .

Із заяви захисника адвоката ОСОБА_5 щодо згоди з встановленими досудовим слідством обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні вбачається, що ОСОБА_3 повністю погоджується із встановленими досудовим слідством обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні у спрощеному провадженні.

Також до обвинувального акта додано письмову заяву представника потерпілого ОСОБА_6 у якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останньої в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному ст. ст. 381-382 КПК України.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0000065 від 04.07.2025, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачена ОСОБА_3 інтереси якої представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме- заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Постановою дізнавача СД ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 24.09.2025 визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - Диск формату СD R з серійним номером «LH3186 DE18051158 D2» на якому виконано напис «ЄРДР 12025***065 від 04.07.25 Вх.274-ВБ, підписом ОСОБА_7 » з наявною інформацією по банківському рахунку НОМЕР_3 . (а.к.п. 75-76).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Каяття є негативно забарвлене почуття, що поєднує в особі співчуття або жаль з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки.

Суд приходить до переконання про дійсне, відверте визнання своєї провини обвинуваченим та щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України у виді пробаційного нагляду строком на один рік, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченою кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченої та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_3 покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Керуючись ст. ст.. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: диск формату СD R з серійним номером «LH3186 DE18051158 D2» на якому виконано напис «ЄРДР 12025***065 від 04.07.25 Вх.274-ВБ, підписом ОСОБА_7 » з наявною інформацією по банківському рахунку НОМЕР_3 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Суддя