Провадження № 1-кс/175/1447/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

01 жовтня 2025 року селище Слобожанське

Слідчий суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001228 від 29.09.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торецьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді стрілець-регулювальник 2 комендантського відділення 2 комендантського взводу комендантської роти в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, маючого статус УБД, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2025 старша слідча ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, слідчою обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років та наявністю ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання і просив його задовольнити з огляду на наявність зазначених в клопотанні ризиків і неможливості застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відомості про кримінальне правопорушення 29.09.2025 внесені до ЄРДР за №0001228 з попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України.

29.09.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.09.2025 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, згідно якої старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді стрільця регулювальника 2 комендантського відділення 2 комендантського взводу комендантської роти, в/ч НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 29.09.2025 приблизно о 05:10 год. під`їхав на своєму автомобілі «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , у раніше домовлене з солдатом ОСОБА_7 місце, а саме поблизу перехрестя вулиць О. Тихого та Магістральна у м. Краматорську, де побачив ОСОБА_7 .

Вийшовши зі свого автомобіля він підійшов до ОСОБА_7 з яким став спілкуватися з приводу стосунків між ОСОБА_7 та дружиною ОСОБА_4 - ОСОБА_8 .. В ході спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на позбавлення життя іншої людини, а саме ОСОБА_7 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення смерті іншій людині, ОСОБА_4 , перебуваючи біля свого автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , у вищезазначеному місці, дістав із заднього сидіння свого автомобіля закріплений за ним автомат АКС-74У, серійний номер НОМЕР_3 , який був зі знятим запобіжником, надісланим патроном у патроннику та поставленим перемикачем у режим автоматичної стрільби. Утримуючі автомат в руках, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань, з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_7 здійснив постріли автоматичної стрільби в область життєво важливих органів, а саме грудної клітини, черевної порожнини, паху та ніг останнього.

Внаслідок вказаних умисних та протиправних дій старшого солдата ОСОБА_4 солдат ОСОБА_7 помер на місці із-за множинних вогнепальних кульових поранень тулубу з ушкодженням серця, легень та печінки, які супроводжувалися масивною крововтратою, які відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та які знаходяться у прямому наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_4 ..

Умисні дії органом досудового розслідування кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує наступне.

Згідно з положеннями статті 5 пункту 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як визначено ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

Про існування обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України свідчать наступні докази, долучені органом досудового розслідування до клопотання, а саме: протокол огляду місця події від 29.09.2025; протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 29.09.2025; протоколом огляду предмета від 29.09.2025; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 30.09.2025; протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 30.09.2025.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків, оскільки такі не були досліджені безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки, лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відтак вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо існування ризику впливу на свідків та інших учасників цього кримінального провадження.

Доводи сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених п.4 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, достатнім обсягом доказів не підтверджено і з цих підстав судом до уваги не приймається.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України - є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак з огляду на конкретні обставини справи, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та даних про його особу, слідчий суддя вважає за недоцільне визначати розмір застави, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами статей 176-178, 182, 183, 194, 196, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 з місцем дислокації АДРЕСА_2 .

Дата закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 27 листопада 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1