Провадження № 1-кп/537/352/2025
Справа № 537/6792/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2025 року за № 0000506, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Радужне, Тюменської області рф, громадянки України, з неповною середньо освітою, яка не працює, має на утриманні малолітні дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , не є інвалідом, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором аварії на ЧАЕС, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

05.10.2025 року в період часу з 08:00 год. до 09:00 год., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебувала на законних підставах у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві користування ОСОБА_9 , де побачила у кімнаті мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 14C» ІМЕІ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тоді у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вважаючи, що її дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом вільного доступу, таємно, викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 14C» ІМЕІ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , вартістю 3572,19 грн., який належить ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_4 покинула місце скоєння злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 3572,19 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. Додала, що щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину. Визнала визначену експертом вартість викраденого мобільного телефону 3572,19 грн. ОСОБА_4 стверджувала, що має чотирьох малолітніх дітей, яких виховує самостійно, не працює, оскільки має доглядати дітей, наймолодшій з яких 2 роки. За браком коштів, щоб прогодувати дітей, викрала чужий телефон з квартири подруги, у якої перебувала в гостях. В подальшому викрадений телефон здала у ломбард під свій паспорт, а отримані 1500 грн. витратила на їжу для дітей. Вона повідомила потерпілій ломбард, в який здала мобільний телефон, віддала потерпілій кошти за викуп її телефону з ломбарду, чим добровільно відшкодувала заподіяну шкоду. ОСОБА_4 має постійне місце проживання. Не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра. Просила суд не карати її суворо, оскільки вона має чотирьох малолітніх дітей.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодилася обвинувачена, обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які встановлюють вартість викраденого майна та характеризують особу обвинуваченої.

Вина обвинуваченої підтверджується її особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченої доведеною.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_4 таємно викрала чуже майно (крадіжка) в умовах воєнного стану, а тому її дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, конкретні обставини справи (лише 1 епізод таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу), розмір заподіяної шкоди (3572,19 грн.), відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення.

Потерпіла не з`явилася в судове засідання, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, при призначенні покарання покладалася на розсуд суду.

Разом з тим суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка в силу ст.89 КК України раніше не судима. Не одружена. Має чотирьох малолітніх дітей, наймолодшій з яких 2 роки. Не працює. Має постійне місце проживання. Не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Суду не подані негативні характеристики ОСОБА_4 з місця її проживання.

Обставинами, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, збіг тяжких сімейних обставин.

Обставина, яка в силу ст.67 КК України обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції закону за вчинене нею кримінальне правопорушення.

На підставі ст.75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини справи та особу обвинуваченої, думку прокурора, а також думку потерпілої, яка в своїй заяві не просила суворо карати обвинувачену, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо із звільненням від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

А тому суд вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити із дотриманням вимог ст.100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 1782,80 грн.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.10.2025 року у справі № 537/6751/25, провадження № 1-кс/537/672/2025 щодо підозрюваної ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід особисте зобов`язання на строк 2 місяці, тобто до 22.12.2025 року. Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 виконала свої процесуальні обов`язки, не ухилялася від суду, сприяла встановленню істини у справі. А тому враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої, обставини, які характеризують її особу, зокрема, що в силу ст.89 КК України вона раніше не судима, а також призначене судом звільнення її від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк, суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для продовження щодо обвинуваченої запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, відповідно до п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України поклавши на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 1782,80 грн.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ: картонну коробку з-під мобільного телефону з написом «Redmi 14C» ІМЕІ НОМЕР_3 / НОМЕР_2 , яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , повернути власнику ОСОБА_10 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку, з особливостями, наведеними у ч.2 ст.394, ч.3 ст.349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1