Провадження №1-кп/523/1588/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

09.09.2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0001181 від 01.07.2025 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, військовослужбовця, призваного за мобілізацією, який перебуває на посаді курсанта 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень ст.89 КК України не має судимості,

по звинуваченню в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді курсанта 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 28.06.2025 року приблизно о 18:30 годині (точний час встановити не виявилось можливим), перебуваючи біля будинку № 311 по вул. Миколаївська дорога в м.Одесі, у кущах знайшов банківську платіжну картку AТ «Monobank» з номером № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після цього, ОСОБА_6 , упевнившись, що його дії є таємними для потерпілої та інших осіб всупереч інтересам власника, з метою здійснення незаконних дій з офіційними документами, підняв з кущів вище зазначену банківську платіжну карту, яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформації № 2657-ХП, пунктів 1.4, 1.14. 1.27. 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ кош тів в Україні» №2346-111, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-111, примітки до ст. 358 КК України, а також згідно із Постановою ВСУ №5- 8кс11 від 20.06.2011, є різновидом офіційних документів, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином потерпілу можливості використовувати зазначену картку за призначенням.

За цим, ОСОБА_6 з привласненою банківською платіжною картою, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши її на свою користь та розпорядившись нею на свій розсуд, а саме заволодів грошовими коштами у сумі 7548 гривень 14 копійок шляхом здійснення розрахунку 29.06.2025 в період часу з 05:40 тю 08:48 за придбані товари, а саме:

-в магазині «Бонус», за адресою: м. Одеса, вул Червона, 5, на 1979 гривень;

-на авто-заправці «Amiс energy» (ГІН «Амік Україна»), за адресою м.Одеса, Миколаївська дорога. 315 на суму 879 гривень 80 копійок;

-в магазині «Метро» (ГІН «ТАВРІЯ ПЛЮС»), за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, вул. Лузанівка, 307/1 на суму 937 гривень 93 копійок;

-в магазині «АТБ-маркет» ('ГОВ «АТБ- маркет»), за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога 307-А на суму 3635 гривень 41 копійка.

-в магазині «Продукти» (ФОП ОСОБА_8 ) за адресою: АДРЕСА_2 на суму 68 гривень;

-в аптеці «Аптека твого міста» (TOB «ATM»), за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 297 на суму 48 гривень.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 7548 гривень 14 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по крокам пояснивши обставини при яких ним була знайдена платіжна карта потерпілої, а також магазини та час, коли він витрачав із неї гроші, а саме це був магазин Бонус, Метро, АТБ, Продукти, заправна станція та аптека. Крім того, позов потерпілої визнав у повному обсязі та зазначив, що подібних дій більше ніколи не вчинятиме.

Від потерпілої по даному кримінальному провадженню надійшли заяви с проханням розглянути справу за її відсутності, цивільний позов на суму 7548,14 гривень просила задовольнити в повному обсязі.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати:

-По ч.1 ст.357 КК України за ознаками: привласнення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів; а також

-По ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, та винуватість обвинуваченого у скоєних кримінальних правопорушеннях доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії проступків та тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, не має судимості, офіційно не працює, одружений, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, матеріальні збитки потерпілій не відшкодовані, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєних кримінальних правопорушень, сприяння розкриттю злочинів, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, відповідно до ст.70, 75,76 КК України, думку захисника та обвинуваченого, які погодились із запропонованим покаранням, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням 70,75,76 КК України.

Цивільні позов потерпілої ОСОБА_7 визнаний обвинуваченим та доведений суду повністю. Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 128, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

-По ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятидесяти) гривень в дохід Держави;

-По ч.4 ст.185 КК України у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покарання призначене у виді штрафу 850 гривень в дохід держави, відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України складанню не підлягає та виконується самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 7548,14 (сім тисяч п`ятсот сорок вісім гривень чотирнадцять копійок), в рахунок погашення завданої шкоди.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту - скасувати.

Речові докази по провадженню, а саме:

-банківську платіжну картку AТ «Monobank» з номером № НОМЕР_2 , яка відповідно до квитанції №0281 зберігається у камері збереження речових доказів ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області повернути ОСОБА_7 за належністю, знявши арешт із останньої.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: