Справа №755/3259/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3930/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

11 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000156 обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Маріуполь, Донецької обл., громадянина України, з профільною середньою освітою, безробітного, неодруженого, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.05.2017 року Іллічівським районним судом м. Маріуполь, за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі; звільнений 18.10.2019 року з Бердянської виправної колонії Запорізької області після відбуття строку покарання; 19.10.2020 року Іллічівським районним судом м. Маріуполь, за ч.1 ст.122 КК України, до 1 року позбавлення волі; 20.10.2020 року Іллічівським районним судом м. Маріуполь, за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі, 28.09.2021 року ухвалою Селидівського міськрайонного суду Донецької області на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглиненням менш суворого покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19.10.2020 року, більш суворим покаранням, призначеного вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20.10.2020 року остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі; звільнений 31.05.2024 року з Полицької ВК Рівненської обл. після відбуття строку покарання; 19.02.2025 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до пробаційного нагляду строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначенойому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 17 000 гривень.

ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 19.02.2025 року ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у незаконномупридбанніта зберіганніпсихотропної речовини без мети збуту, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , 13 лютого 2025 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 13, де на землі біля дерева знайшов поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_7 , припустив, що у знайденому поліетиленовому зіп-пакеті з кристалоподібною речовиною світлого кольору, міститься заборонена речовина, а саме «солі». Після чого, ОСОБА_7 , підняв із землі знайдений ним поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору та, роздивившись його вміст, впевнився, що дійсно в ньому міститься заборонена речовина - «солі», тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено -PVP.

У цей час, у ОСОБА_7 , виник протиправний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_9 , помістив незаконно придбаний ним поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, в якому знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, до правої кишені штанів, в які був вдягнений та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

13.02.2025, приблизно о 16 годин 45 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Гетьмана Павла Полуботка, 18-А, працівниками поліції був зупинений ОСОБА_7 , який повідомив, що зберігає при собі заборонену речовину, а саме «солі».

У подальшому, в період часу з 17 години 20 хвилин до 17 години 26 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Гетьмана Павла Полуботка, 18-А, співробітниками поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час безперервного відеозапису за участю двох понятих було проведено особистий обшук, в ході якого у ОСОБА_7 , з правої кишені штанів, в які останній був вдягнений, було вилучено поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, в якому знаходилась особлива небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено -PVP, масою 0,233 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-25/9987-НЗПРАП від 17.02.2025: надана на дослідження речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,233 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та визначення обставин, які пом`якшують у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, а також неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2025 визначити шляхом поглинання менш суворого більш суворим, у виді 2 років обмеження волі. У решті вирок залишити без змін.

Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про підвищений рівень суспільної небезпеки особи обвинуваченого. Зокрема, ОСОБА_7 неодноразово засуджений, в тому числі до реального покарання у виді позбавлення волі, востаннє вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 19.02.2025 його визнано винним за вчинення аналогічного кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів за ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду. Крім того, обвинувачений безробітний, неодружений, зухвало продовжив свою протиправну, кримінально карану діяльність, зухвало ігноруючи реальну можливість отримати суворе покарання. У зв`язку з чим, обрання найменш суворого виду кримінального покарання за ч. 1 ст. 309 КК України невзмозі досягти цілей, визначених ст. 65 КК України.

Окрім цього, суд першої інстанції безпідставно визнав обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим, свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинене.

Також, зауважує, що оскільки ОСОБА_7 є безробітним, то в нього немає можливості сплатити призначений оскаржуваним вироком штраф, таке покарання може нести надмірний фінансовий тягар для обвинуваченого.

Вважає, що обвинуваченому призначено явно несправедливе, невиправдано м`яке покарання,

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то апеляційний суд вважає, що воно в повній мірі відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України, врахував дані про особу винного, який неодружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставою, що обтяжує покарання судом визнано рецидив злочинів.

Цим обставинам суд першої інстанції надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу.

Доводи апеляційної скарги про те, що без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки наведені в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі враховані судом, при цьому апелянтом не наведено переконливих доводів, які б свідчили про те, що призначене судом покарання є невідповідним ступеню тяжкості скоєного та його особі через м`якість.

На думку колегії суддів, наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які характеризують особу обвинуваченого, доводи апеляційної скарги, а також фактичні обставини справи, не вказують на наявність обставин, які б вказували на неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Окрім цього, судом вірно зроблено висновок про те, що на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за даним вироком щодо ОСОБА_7 слід виконувати самостійно від невідбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2025 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги прокурора і не знаходить підстав для скасування вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя