Провадження №1-кп/389/145/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру- ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області,в режимі відеоконференції, клопотання за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000808 від 15 травня 2020 року, про застосування примусових заходів медичного характеру, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванківці Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у зв`язку зі вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2020 року близько 06:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Едельвейс», розташованого за адресою: вул.Миру,1/1, с.Іванківці Знам`янського району Кіровоградської області, помітив ОСОБА_6 , яка в цей час купувала рослини для домашнього садівництва. Після чого, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та, порівнявшись з нею обличчям до обличчя, тримаючи в правій руці ніж, завдав вказаним ножем один удар в живіт останній, після чого, повалив її на землю та притулив ніж до горла. В цей момент мешканець с.Іванківці ОСОБА_7 , який перебував поряд, побачив вищевказані дії ОСОБА_4 та усвідомивши їх протиправність, з метою врятування життя ОСОБА_6 відтягнув ОСОБА_4 від останньої, унаслідок чого ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення діяння до кінця.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням брижейки та стінки тонкого кишечника, пошкодження дивертикулу Меккеля з внутнішньо - черевною кровотечею, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №51 від 19 червня 2020 року, по тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя під час утворення.

Після таких протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 невідкладно доставлено до КНП «Знам`янська міська лікарня імені А.В.Лисенка» Знам`янської міської ради, де їй своєчасно надано медичну допомогу, унаслідок чого врятовано її життя.

Вказане суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_4 , підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №170 від 03 вересня 2020 року, ОСОБА_4 у період інкрнимінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі стійкого вираженого розладу особистості внаслідок епілепсії та шизофреноподібний розлад. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_4 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у терепішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у закладі з надання психічної допомоги з суворим режимом (т.2 а.с.245-247).

У листі від 06 жовтня 2025 року вих.№1.1/2-1977 наданому на запит суду Дніпровською філією «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги «Державної установи «Інститут судової психіатрії» Міністерства охорони здоров`я України, в якій з 17 вересня 2020 року по тепереішній час знаходиться ОСОБА_4 у зв`язку із застосованим до нього запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, зазначено, що за час перебування в закладі психічний стан пацієнта на тлі медикаментозного лікування та психокорекційних бесід залишається нестабільним: спостерігались нечасті судомні напади та їх еквіваленти, зберігаються стійкі маячні ідеї впливу, чаклунства, стосунків на адресу потерпілої, формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, ригідності, докладності, зісковзування, некритичності, а також виражені емоційно-вольові розлади з афективною напруженістю, нестриманістю, дратівливістю, особливо при розмовах про скоєне СНД, експлозивністю, агресивністю, що легко виникала, продовжує поступово наростати виражене інтелектуально-мнестичне зниження.

Згідно з приписами ч.1ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

В силу вимог ч.1 ст.505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру підлягають встановленню, зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до ч.1 ст.513 КПК України, суд, окрім іншого, з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння особою.

Виходячи із передбачених ст.19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з положеннями статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином.

Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю в особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) в діях неосудної особи об`єктивно є неможливими. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

На підставі зазначеного суд виключив з фабули інкримінованої події викладеної у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру посилання на спрямованість умислу, мотиву та мети дій ОСОБА_4 .

У судовому засіданні, ОСОБА_4 у присутності свого захисника зазначив, що вину у вчиненому не визнає. Пояснює, що потерпіла ОСОБА_6 відьма, поробила йому, його крутило. Ножа з собою у нього не було, ножових поранень їй не завдавав, навіть не підходив до неї. Знаходився від неї за три метра, вона махнула на нього і він впав знесилений, потім піднявся і знову впав. Раніше скаржився на неї до поліції, бо вона відьма і поробила йому, через це у нього епілепсія. Не розуміє чому наразі перебуває у закладі з надання психіатричної допомоги. Нічого не робив, нікого не вбивав.

Захисник ОСОБА_8 , вважає, що кваліфікація дій останього за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України є неправильною, оскільки, відповідно до висновку судової психіатричної експертизи ОСОБА_8 на час діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.Підстави для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру суворого режиму відсутні.

Прокурор, у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 підтримала.

Допитавш и особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, потерпілу, свідка, дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння,яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 15 травня 2020 року десь о 07:00 год була на ринку, що в центрі с.Іванківці Знам`янського району, хотіла купити розсаду. Вибрала розсаду та пішла до свого скутера, на якому приїхала, щоб взяти гроші. ОСОБА_4 раптово напав на неї, вдарив ножем у живіт і хотів перерізати горло, підставив ніж до горла, але люди, що були поруч спасли її. Вона втратила свідомість. Перенесла складну операцію, місяць лежала в лікарні, до цього часу відчуває біль. Конфлікту з ОСОБА_4 у неї ніколи не було, але він її запитував, чому вона йому «робить», погрожував, що вб`є, заріже. Він неодноразово нападав на мешканців села. Впевнена, що якби не ті чоловіки, які прийшли їй на допомогу, він перерізав би їй горло, просто вбив би її.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 Чи ОСОБА_10 показав, що ані потерпілу, ані обвинуваченого не знає. Пам`ятає, що навесні 2020 року близько 06:00 год приїхав на ринок в с.Іванківці продавати розсаду. Розклав розсаду. Підійшов ОСОБА_4 купив розсаду і пішов. Десь через пів години він почув крик, повернувся і побачив, що ОСОБА_4 і жінка, яка приїхала на скутері падають на землю, відбувається боротьба, жінка кричить. У цей час у руках ОСОБА_8 знаходиться кухонний ніж. Він кинувся на допомогу. Знаходився від них десь в метрах 10-15 м. Підбіг, забрав ніж у ОСОБА_4 , він тримав його дуже міцно з силою. Тож він вирвав ножа, приклавши силу. Допомагав їх розтягнути, ще якийсь чоловік. Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встали, остання пішла до скутера і повідомила по телефону, що її підрізали. Як їх розняли, ОСОБА_11 почав казати, що вона не хороша людина. Після, він не намагався підходити до ОСОБА_12 , стояв спокійно. За ОСОБА_12 приїхала швидка. Йому здалося, що при падінні рука ОСОБА_11 з ножем була біля голови жінки. Він впав на спину, а жінка на нього. Тесля свідомість не втрачав. Обидва встали самі.

У рапорті від 15 лютого 2020 року зареєстрованому за №ЄО №4088 від 15 травня 2020 року зазначено про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_13 під час раптово виниклої сварки спричинив ножове поранення в ділянку живота ОСОБА_6 (т.2 а.с.159).

З довідки №1145 від 15 травня 2020 року, вбачається, що до приймального відділення КНП «Знам`янська міська лікарня ім.Лисенка» бригадою швидкої допомоги з проникаючим ножовим пораненням доставлено ОСОБА_6 (т.2 а.с.200).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 17 травня 2020 року та ДВД- диску до нього, вбачається, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 показала та розказала про обставини, за яких ОСОБА_14 їй було завдано тілесні ушкодження (т.2 а.с.201-207).

Згідно протоколу огляду місця події від 15 травня 2020 року та фототаблиці до нього, було оглянуто відкриту ділянку місцевості навпроти амбулаторії розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та під час огляду вилучено жіночу куртку темно-синього кольору з механічними пошкодженнями у вигляді порізу в передній правій частині та слідами РБК, яка належить ОСОБА_6 (т.2 а.с.208-210).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 травня 2020 року та фототаблиці до нього, оглянуто відкриту ділянку місцевості, ринку розташованого по АДРЕСА_1 , вилучено предмет схожий на ніж, загальною довжиною 25,5 см зі сладми РБК на лезі (т.2 а.с.211-213).

В протоколі огляду місця події від 15 травня 2020 року та фототаблиці до нього зазначено, що у приймальному відділенні корпусу №3 КНП «Знам`янська міська лікарня імені А.В. Лисенка» Знам`янської міської ради оглянуто належну ОСОБА_6 футболку блакитного кольору на нижній частині якої приблизно посередині наявний поріз та сліди речовини бурого кольору зовні схожі на кров (т.2 а.с.215-216).

У вилученому під час затримання 15 травня 2020 року ОСОБА_4 листі адресованому голові сільської ради ОСОБА_15 від ОСОБА_4 , останній просив прийняти міри до ОСОБА_6 , яка займається чаклунством, робе йому епілепсію (т.2 а.с.217-219, 220).

Згідно висновка експерта №51 від 19 червня 2020 року, за медичною документацією амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 №1793 у ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням брижейки та стінки тонкого кішківника, пошкодження дивертикулу Меккеля з внутрішеьо- червною кровотечею. Вище вказані тілесні ушкодження утворились від дії предмета, який мав колюче-ріжучі властивості та не менше як від 1-го травматичного впливу, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних в установчій частині постанови та за тяжкістю віносяться до категорії тіжких. Як небезпечних для життя під час утворення. Індивідуальні ознаки травмуючих предметів в пошкодженнях не описані. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень на тілі потерпілого найбільш вірогідне взаємне розташування нападаючого на потерпілого під час утоврення тілесних ушкоджень обличчям до обличчя. Чи близько такого. Враховуючи розташування, характер тілесних ушкоджень на тілі утворення їх при падінні з висоти власного росту виключається (т.2 а.с.225-227).

Висновком експерта №74 від 09 червня 2020 року за підсумками якого, группа крові потерпілої ОСОБА_6 проведенному у віділенні судово-медичної імунології Кіровградського облбюро СМЕ О аВ ізосерологічної ситеми АВО. Зразок крові ОСОБА_4 для досдлідження не доставлений. При судово-медичному дослідженні змивів з клинка ножа кухонного знайдена кров людини, статеву належність крові встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. Епітеліальних клітин не знайдено. При серологічному дослідженні вичаленої крові знайдено антиген Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати і группу крові потерпілої ОСОБА_6 можливо зробити висновок про походження виявленої крові від особи або осіб в крові якої або яких міститься антиген Н ізосерологічної системи АВО, від потерпілої ОСОБА_6 не виключається. При судово-медичному дослідженні змив з ручки ножа кухонного. Крові не виявлено (т.2 а.с.233-238).

Висновком експерта №74 (додаток до висновку №51 від 19 червня 2020 року), від 10 серпня 2020 року, згідно з яким, можна стверджувати, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням брижейки та стінки тонкого кишківника могли утворитися при обставинах на які вказала потерпіла під час проведення слідчого експерименту (т.2 а.с.242-244).

Також у судовому засівданні було оглянуто речові докази зібрані у кримінальному провадженні, а саме жіночу куртку, футболку та ніж, на яких наявні сліди речовини бурого кольору, а на речах окрім того порізи.

Суд вважає, що докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Тим самим, усі досліджені у цьому провадженні докази сторони обвинувачення, як кожен окремо, так і їх сукупність, з урахуванням показань потерпілого, підтверджують обставини, що регламентовані ст.505 КПК України щодо часу, місця, способу вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння саме ОСОБА_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що у справі існує сукупність наведених вище та досліджених судом допустимих прямих і непрямих доказів, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними та достатньо повно викривають дії ОСОБА_4 . Аналізом наведених доказів підтверджено вчинення ОСОБА_4 зазначених об`єктивних дій, зміст яких свідчить про вчинення ним інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів та вважає їх достатніми для висновків про надання правової кваліфікації діям останнього.

Вважаючи достатньо забезпеченими під час судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом.

Виходячи з досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого суспільно-небезпечного діяння доведеним «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

Разом з цим, доводи захисника, про те, що в силу відсутності вольового та інтелектуального критеріїв, дії ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_6 не можуть бути кваліфіковані як замах на умисне вбивство, суд не бере до уваги, оскільки сама ситуація, коли ОСОБА_4 маючи при собі кухонного ножа, знаходичись у людяному місці, вважаючи потерпілу ОСОБА_6 відьмою і що вона таким чином «робить» йому та це впливає на його здоров`я, і ця думка в останнього є нав`язливою і стійкою, підійшов раптово до неї спереду обличчям до обличчя та наніс їй ножем удар у зону тулуба (безпосередньо живота), де розташовані життєво важливі органи людини, після чого приклав ножа до горла потерпілої, але не довів свої суспільно небезпечне діяння до кінця, так як йому завадили чоловіки, які знаходилися в цей час поряд та відтягли його від потерпілої, свідчить саме про спрямованість дій останнього на спричинення смерті ОСОБА_6 .

Отже, аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 є суспільно небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому, суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі, викладений у постанові від 16 січня 2023 року у кримінальному провадженні ЄУН 761/37225/20, згідно з яким відповідно до вимог статей 92, 93, 94 КК та ч.3 ст.503, ст.505, ч.1 ст.513 КПК при розгляді кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого в стані неосудності, повинна ґрунтуватись лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, при цьому суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченогоОсобливою частиною КК, з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст.15 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Згідно з абзацами 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Відповідно до рішення Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, №761/37225/20 від 16 січня 2023 для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п.1 ст.7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до ч.4ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Частиною 2 ст.513 КПК України імперативно визначено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як відзначалося вище, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №170 від 03 вересня 2020 року, ОСОБА_4 у період інкрнимінованого йому діяння страждав і в терепішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі стійкого вираженого розладу особистості внаслідок епілепсії та шизофреноподібний розлад. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_4 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у закладі з надання психічної допомоги з суворим режимом.

У листі від 06 жовтня 2025 року вих.№1.1/2-1977 наданому на запит суду Дніпровською філією «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги «Державної установи «Інститут судової психіатрії» Міністерства охорони здоров`я України, в якій з 17 вересня 2020 року по тепереішній час знаходиться ОСОБА_4 у зв`язку із застосованим до нього запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах що виключають його небезпечну поведінку, зазначено, що за час перебування в закладі психічний стан пацієнта на тлі медикаментозного лікування та психокорекційних бесід залишається нестабільним: спостерігались нечасті судомні напади та їх еквіваленти, зберігаються стійкі маячні ідеї впливу, чаклунства, стосунків на адресу потерпілої, формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, ригідності, докладності, зісковзування, некритичності, а також виражені емоційно-вольові розлади з афективною напруженістю, нестриманістю, дратівливістю, особливо при розмовах про скоєне СНД, експлозивністю, агресивністю, що легко виникала; продовжує поступово наростати виражене інтелектуально-мнестичне зниження.

Тобто, вказаний лист на переконння суду свідчить про те, що психічний стан ОСОБА_4 з часу вчинення ним суспільно-небезпесчного діяння та на даний час в сторону покращення не змінився, з чим погодилися і учасники кримінального процесу.

Враховуючи наведене, те, що ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1ст.115 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину пов`язаного з посяганням на життя людини та який відповідно становить особливу небезпеку для суспільства, а також те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_4 і на даний час позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, суд дійшов до висновку, що до ОСОБА_4 , з метою обов`язкового лікування та запобігання вчиненню останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Як виснувала Об`єднана Палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові № 761/37225/20 від 16 січня 2023 року, в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

У даному кримінальному провадженні представником потерпілої подано цивільний позов про стягнення майнової та моральної шкоди завданої потерпілій внаслідок злочину та вират на правничу допомогу. Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, позов заявлено безпосередньо до ОСОБА_4 до якого судом застосовуються примусові заходи медичного характеру у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.1 ст.115 КК України у стані неосудності. Отже правові підстави для задоволення заявленного позову відсутні. Однак це не позбавляє потерпілу права на подання цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства до осіб, визначених ч.1 ст.1184, ч.2 ст.1186 ЦК України.

У силу ст.118,122,124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, стягненню не підлягають.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд залишає без змін до набрання законної сили ухвалою.

Керуючись ст.370-372, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у виді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме в психіатричний заклад Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (вул.Надії Алексєєнко, 84, м.Дніпро, 49006), до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без задоволення.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- жіночу куртку, належну ОСОБА_6 , вилучену 15.05.2020 в ході проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості напроти амбулаторії, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при Знам`янському ВП ГУНП В Кіровградській області - повернути ОСОБА_6 , як їй належну.

-футболку належну ОСОБА_6 , вилучену 15.05.2020 в ході проведення огляду місця події приймального відділення корпусу №2 КНП «Знам`янська міська лікарня імені А.В. Лисенка» Знам`янської міської ради, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при Знам`янському ВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути ОСОБА_6 , як їй належну.

- ніж зі слідами речовини бурого кольору, вилучений 15.05.2020 в ході проведення огляду місця події території ринку, розташованого по вул. Миру у с. Іванківці Знам`янського району Кіровградської області, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при Знам`янському ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

- паперовий аркуш із рукописним текстом, вилучений 15.05.2020 в ході проведення обшуку ОСОБА_4 під час затримання в порядку ст.208 КПК України, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1