Провадження №1-кп/523/1909/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

в режимі відео конференції з обвинуваченим ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Пересипського районного суду міста Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002647 від 15.09.2020 року та клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гайове Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, -

Встановив:

18.09.2025 року ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси з матеріалів судового кримінального провадження за №0002647 від 15.09.2020 року - справа №523/18927/20, Пр.№1-кп/523/336/25 були виділені в окреме провадження матеріали за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України (Справа №523/21938/25, Пр. №1-кп/523/1909/25).

15.09.2020 року приблизно о 3:30 годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою відносно якого на розгляді суду перебуває обвинувальний акт, незаконно проникнувши на охоронювану територію, а саме у прибережну зону ДП «УДЦ «Молода гвардія», розташованій за адресом: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 172, діючи навмисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин в ході словесного конфлікту з раніше незнайомими їм працівниками правоохоронного органу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які виконуючи свої службові обов`язки, перебували на вищевказаному об`єкті охорони, окликнули останніх, висунувши законну вимогу зупинитися, однак ОСОБА_5 разом з особою відносно якого на розгляді суду перебуває обвинувальний акт, розуміючи протиправність своїх дій, з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наблизившись до потерпілого навмисно нанесли останньому не менше одного удару рукою у голову та тулуб кожний, після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, незважаючи на усні попередження іншого працівника правоохоронного органу ОСОБА_7 про можливість застосування зброї у разі не припинення протиправних дій, направились у його бік, та ігноруючи попереджувальний постріл в гору та приблизно шість пострілів в сторону, ОСОБА_5 разом з особою відносно якого на розгляді суду перебуває обвинувальний акт, виказуючи зухвалу поведінку, почали наносити ОСОБА_7 в момент виконання останніми покладених на них службових обов`язків приблизно десять ударів руками та ногами у голову та тулуб кожний, після чого залишили місце скоєння злочину у невідомому напрямку.

Тим самим своїми протиправними діями ОСОБА_5 спільно з особою відносно якого на розгляді суду перебуває обвинувальний акт спричинили потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи за №2311 від 13.10.2020 року тілесні ушкодження у вигляді: синців (6) та садна (2) голови, садна правого передпліччя (1), пальців правої кисті (3), синця області правого колінного суглобу, які утворилися від неодноразової дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися у властивостях, в механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, стиснення тертя, що мають значні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, та відповідно п.п.2.3.5 Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.345 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

18.09.2025 року захисником ОСОБА_4 , діючої в інтересах ОСОБА_5 , було надане письмове клопотання про звільнення підзахисного від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.345 ч.2 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з моменту вчинення даного кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, інкримінований злочин відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно до положень ст.12 КК України; строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, підтвердивши, що йому зрозумілі права та підстави закриття кримінального провадження, зазначаючи, що частково визнає свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.345 ч.2 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, оскільки дійсно за пред`явленим обвинуваченням строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора ОСОБА_3 який за наявності підстав підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України; захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого, які просили задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи характер та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 діяння за ознаками ст.345 ч.2 КК України, яке було вчинене 15.09.2020 року та відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно ст.12 ч.4 КК України, суд дійшов до висновку, що клопотання сторони захисту обґрунтоване та підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, на підставі ст.284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому за змістом ч.2 ст. 285 КПК України особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Статтею ст.286 ч.1 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Положеннями ст.286 ч.4 КПК України регламентовано, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з цим, статтею 44 ч.1, ч.2 КК України сформульовані правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, а саме особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно положень ст.49 ч.1 п.3 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять роки у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом ст.12 ч.4 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією статті 345 ч.2 КК України передбачена кримінальна відповідальність, що карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Вирішуючи питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Судом встановлено, що злочин, який інкримінується ОСОБА_5 був вчинений 15.09.2020 року.

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на часткове визнання своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ст.345 ч.2 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положень закону, а саме ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Дана позиція визначена в постанові Верховного суду за № 730/67/16-к від 26.03.2020р.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення особи від слідства або суду.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Крім цього Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові за №598/1781/17 від 17.06.2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками ст.345 ч.2 КК України, яке мало місце 15.09.2020 року, та яке відноситься до нетяжкого злочину відповідно положень ст.12 ч.4 КК України в редакції Кримінального Кодексу України, яка діяла на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, особа більше до кримінальної відповідальності не притягувалася, у розшуку не перебував, від суду не ухилявся, тобто строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, а саме особистої згоди ОСОБА_5 на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони учасників процесу, суд дійшов до висновку, що є достатньо правових підстав для задоволення клопотання, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, кримінальне провадження закриттю за вищезазначеною статтею, так як строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.345 ч.2 КК України, який становить п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину на момент розгляду справи сплинув.

Крім цього, вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим процесуальні витрати за епізодом вчинення кримінального правопорушення за ст.345 ч.2 КК України відсутні, речові докази не долучалися.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.284-286, 288, 369-372, 394-395 КПК України, -

Постановив:

Клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 ч.1 п.3 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гайове Козелецького району Чернігівської області, від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за №0002647 від 15.09.2020 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст.345 ч.2 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_9