Провадження № 11-кп/824/2724/2026 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001854 від 30.05.2025 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петрозаводськ Автономної Республіки Карелії Російської федерації, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без місця реєстрації та постійного проживання на території України, раніше судимого:

- 30.05.2017 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- 19.04.2021 Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці;

-19.12.2021 Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці;

-12.10.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-19.01.2024 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 2 (два) місяці, звільненого 02.12.2024 з Олексіївської виправної колонії Харківської області № 25 у зв`язку з відбуттям строку призначеного покарання,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації проти України та впровадження на території України воєнного стану, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 19.01.2024 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 2 (два) місяці, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин за наступних обставин.

Так, 30.05.2025 року, приблизно о 10 год. 05 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку № 3, розташованого на вул. Володимира Покотила у м. Києві, звернув увагу на підсобне приміщення консьєржа, яке прилегле до входу у під`їзд будинку та двері до якого були не зачинені, після чого, підійшовши ближче до вхідних дверей підсобного приміщення та заглянувши всередину, він помітив, що в середині нікого з сторонніх осіб не має та на тумбочці знаходиться сумка, з якої він, не маючи офіційного джерела доходу та перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно з метою подальшого обернення на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , користуючись тим, що в середині підсобного приміщення консьєржа нікого немає та за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому, зайшов всередину приміщення, де із сумки повторно, таємно викрав гаманець (матеріальної цінності не становить), в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 800 грн., та пенсійне посвідчення, з якими він вийшов з підсобного приміщення, заподіявши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3 800 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказав, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що за версією органу досудового розслідування 30.05.2025 року о 10 год 05 хв він викрав грошові кошти у розмірі 3 800 грн., однак в дійсності ним було викрадено 650 грн. Вважає, що ту суму, у викраденні якої він обвинувачується, йому доклали працівники правоохоронного органу, а також зауважив, що потерпіла ОСОБА_8 в залі суду не змогла відповісти на питання, які саме купюри в неї були. Просив суд оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку захисника обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого; думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; думку потерпілої, яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку про те, що у ході судового розгляду вказані вище вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повному обсязі.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме:

- показаннях допитаної в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила, що вона працює консьєржем в будинку АДРЕСА_1 та 30.05.2025 року вона була на своєму робочому місці, в приміщенні для консьєржів, де знаходилась її сумка, в якій були її особисті речі, в тому числі гаманець з грошима в сумі 3 800 грн., пенсійне посвідчення, банківська картка та картки з супермаркетів, а коли вона вийшла на декілька хвилин з цього приміщення, то при поверненні побачила в коридорі обвинуваченого та виявила відсутність гаманця з грошима, посвідченням та картками, після чого вона викликала працівників поліції і після їх приїзду розповіла про те, що сталося. Потім їй повідомили, що крадія затримали і вилучили в нього її гаманець з грошима, банківською карткою, пенсійним посвідченням та картками супермаркетів;

- протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 30.05.2025 (а.с. 35);

- протоколі огляду місця події від 30.05.2025 та фототаблиці до нього, згідно з яким було оглянуте підсобне приміщення (кімната) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36-44);

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.05.2025 року та фототаблиці до нього, згідно з яким 30.05.2025 о 15 год. 00 хв. за адресою м. Київ, вул. Краснова, 8-А було затримано ОСОБА_9 на підставі ст. 208 КПК України та під час проведення особистого обшуку було вилучено: 6 купюр номіналом по 500 грн., 4 купюри по 200 грн., посвідчення на ім`я ОСОБА_8 та його особисті речі (а.с. 49-61);

- постанові від 30.05.2025 про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису, відеозаписів з камери відео спостереження, яка розташована на фасаді будинку АДРЕСА_1 (а.с. 64);

- протоколах огляду від 31.05.2025 року, згідно з якими було оглянуто компакт-диск для лазерних систем зчитування із записом з камери відео спостереження, яка розташована на фасаді будинку АДРЕСА_1 (а.с. 67-69) та компакт-диск для лазерних систем зчитування із записом з камери відео спостереження, яка розташована на в магазині «Food market» за адресою: м. Київ, б-р Вацлава Гавела, на якому зафіксований ОСОБА_9 (а.с. 73-75);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2025 року, згідно з яким ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яку вона бачила в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , після чого виявила відсутність своїх речей (а.с. 78-81);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2025 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яку вона бачила в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , який виходив з підсобного приміщення вказаного будинку (а.с. 82-84);

- протоколі огляду предметів від 02.06.2025, згідно з яким було оглянуто спецпакет з номером WAR1313703, в якому знаходились: посвідчення серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 , 6 грошових купюр номіналом 500 грн. на 4 грошові купюри номіналом 200 грн. (а.с. 86-90).

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого вироку та наявність підстав для закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так само вказані підстави не навів і захисник обвинуваченого в судовому засіданні.

Зокрема, доводи обвинуваченого про те, що в дійсності ним було викрадено лише 650 грн., а іншу частину грошових коштів йому доклали працівники правоохоронного органу, повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема показами потерпілої ОСОБА_8 , а також протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.05.2025 року, згідно з яким під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_9 , який був проведений у присутності понятих, було виявлено та вилучено: 6 купюр номіналом по 500 грн., 4 купюри по 200 грн., а також посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , що підтверджує викрадення грошових коштів ОСОБА_8 саме у розмірі 3 800 грн.

При цьому, будь-яких обґрунтованих тверджень або доказів, які б підтверджували походження вказаних коштів та спростовували вказані висновки, обвинуваченим не наведено, а його вказівка на те, що частину грошових коштів йому доклали працівники правоохоронного органу колегія суддів вважає наміром уникнути відповідальності, враховуючи, що під час особистого обшуку обвинуваченого були присутні поняті, які залучаються з метою забезпечення законності та правильності проведених слідчих дій, а також запобігання зловживання працівниками правоохоронних органів своїми правами.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпіла ОСОБА_8 в залі суду не змогла відповісти на питання, які саме купюри в неї були, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки вказане не свідчить про те, що така сума грошових коштів у неї була відсутня, крім того, в суді апеляційної інстанції потерпіла вказала, що вказана сума коштів у неї була наявна, оскільки вона мала намір лікуватись і потребувала операції, купюри були номіналом по 500 грн. і всі кошти знаходились в гаманці. Також вказала про те, що обвинувачений намагався зняти кошти з її картки в магазині, про що їй на телефон прийшло відповідне повідомлення, де була назва і адреса магазину, у зв`язку з чим працівники поліції змогли швидко затримати обвинуваченого.

Наведене у своїй сукупності вказує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Вирок в цій частині обвинуваченим не оскаржується.

Враховуючи викладене, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року щодо ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено, а тому колегія суддів вважає за необхідне вказаний вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4