ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/170/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 162 КК Укравїни
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8

ОСОБА_9

при секретарях ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/170/25 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині обвинуваченння у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, - ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.1 ст.127 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч.2 ст.146 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.1 ст.127 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат відповідно до ст. 100 КПК України.

Під час судового слідства в суді апеляційної інстанції захисник обвинуваченого подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України в зв`язку з закінченням визначених п.3 ч.1 ст.49 КК України строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, в зв`язку з чим просив скасувати вирок місцевого суду в цій частині, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити за ч.1 ст.162 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України

Згідно з вироком суду, 14.08.2021 року близько 13 год., ОСОБА_6 , з метою вчинення протиправних дій відносно дружини ОСОБА_8 , прийшов до під`їзду будинку АДРЕСА_1 . В той час, у ОСОБА_6 , який будучи обізнаним в тому, що його дружина знаходиться в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник неправомірний умисел спрямований на незаконне проникнення до житла, а саме вищевказаної квартири, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел ОСОБА_6 , переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без згоди власника на такі дії, шляхом відчинення дверей, порушуючи конституційне право ОСОБА_12 на недоторканність житла, незаконно, проти волі законного власника, проник в середину квартири, де незаконно перебував близько двох годин.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просив скасувати вирок суду і ухвалити новий, яким кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 сст.284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу вказаного правопорушення.

Мотивує скаргу тим, що обвинувачений та потерпілі ОСОБА_12 і ОСОБА_8 є членами однієї сім`ї, а показання потерпілої ОСОБА_12 , могли істотно вплинути на висновки суду, однак залишились поза увагою, оскільки потерпіла ОСОБА_12 вказувала, що її дочка ОСОБА_8 із зятем ОСОБА_6 жили в Португалії, раз в три роки приїжджали до України та в цей час жили, в тому числі, в квартирі, де відбувалися події, вели спільне господарство. ОСОБА_6 видав потерпілій -тещі довіреність на управління його майном (дві квартири в м.Івано-Франківську), які вона здавала в оренду, однак судом відхилено клопотання ОСОБА_6 про витребування цих довіреностей на управління майном від потерпілої та приєднання їх до матеріалів справи як докази, що виправдовують його довірителя у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, не прийняв суд до уваги і аналогічні показання свідка ОСОБА_13 щодо проживання в їх квартирі під час перебування в Україні зятя ОСОБА_14 та дочки ОСОБА_15 .

Посилається на те що згідно з свідоцтвом на право власності на житло від 16.10.2000р. квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності не лише потерпілій ОСОБА_12 , а й іншій дочці ОСОБА_16 , яка також є власником житла, однак, потерпілою не визнавалася.

Зазначає, що свідоцтво на право власності на житло стороні захисту прокурором в суді для ознайомлення не надавалося, у вироку суду воно фігурує як доказ обвинувачення з посиланням на матеріали справи, однак звукозапис судового засідання не містить відомостей про те, що вказані вище документи були оголошені в судовому засіданні та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, тому такі порушення вимог кримінального процесуального закону є підставами для скасування вироку суду.

Вважає незаконним та необґрунтованим засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України посилаючись на те що під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи слід розуміти будь-яке вторгнення у житло, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку. В даному випадку житло належить тещі ОСОБА_12 та її дочці ОСОБА_16 , проте, ОСОБА_16 потерпілою не визнавалася, будь-які пояснення в рамках даного кримінального провадження не надавала, в даному помешканні обвинувачений під час приїзду в Україну неодноразово проживав зі своєю дружиною ОСОБА_17 та синами, що знайшло своє підтвердження в показаннях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 .

Оскільки захисник не відмовився від поданої апеляційної скарги в частині оскарження ним вироку місцевого суду про засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України та колегією суддів перевірялись доводи захисника під час розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає що слід прийняти рішення та як за наслідками розгляду вказаної скарги в частині засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України так і за клопотанням сторони захисту про звільнення обвинуваченого за строками давності.

Розглядаючи клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України в зв`язку з закінченням визначених ст.49 КК України строків давності колегія суддів виходить з наступного.

Санкція ч.1 ст.162 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, є кримінальним проступком,

П.2 ч.1 ст. 49 КК України встановлено строк давності три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Як вбачається з абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.Обинувачений та захисник у судовму засіданні підтримали подане клопотання та просили звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 162 КК України в зв`язку з закінченням строків давності, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З урахуванням того, що строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України (початок 14 серпня 2021 року, закінчення 14 серпня 2024 року) не переривався не зупинявся та на момент подання клопотання минув, обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України на підставі ст.49 КК України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що його клопотання слід задовольнити, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 162 КК України в зв`язку з закінченням строків давності, передбачених статтею 49 цього Кодексу, скасувати вирок суду в частині засудження його за ч.1 ст.162 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Оскільки обвинувальний вирок суду скасовується повністю, не дивлячись на те що кримінальне провадження за ч.1 ст. 162 КК України закривається за нереабілітуючими підставами, колегія суддів не може перевіряти правильність висновків суду щодо скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, зокрема, доведеності його вини, встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження. У апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, однак зв`язку з скасуванням обвинувального вироку та відсутністю в зв`язку з цим будь-яких висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України, встановлення фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає що подана ним апеляційна скарга до задоволення не підлягає оскільки в даному випадку неможливо одночасно прийняти взаємовиключні рішення про визнання особи винною чи невинною та задоволення клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строків давності, яке підлягає до безумовного задоволення.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в частині оскарження вироку про засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України, задоволення клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідлаьності за ч.1 ст.162 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, скасування вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 слід скасувати в частині засудження його за ч.1 ст.162 КК України, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч. 1ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч.1 ст.162 КК України на підставі п.1ч.2 ст.284 КПК України.

Керуючись ст. ст.284,405,407,417 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в частині оскарження вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року про засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України у зв`язку з закінченням строків давності відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього за ч.1 ст.162 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою- в той же строк з моменту отримання його копії.

Головуючий

Судді