Дата документу 27.01.2026Справа № 554/8977/23
Провадження № 1-кс/554/1242/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 14.08.2023, -

ВСТАНОВИВ:

Скажник ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою та прохав суд постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 14.08.2023.

В обґрунтування скарги вказав, що кримінальне провадження закрито передчасно, виявлені в ході досудового розслідування обставини досліджені не в повному обсязі, а зроблені висновки є помилковими та невмотивованими, слідчим не вчинено дій на встановлення істини по справі.

Вважає вказану постанову необґрунтованою та незаконною, у зв`язку з чим вона має бути скасована.

Скаржник в судове засідання не з`явився, прохав проводити розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не зявився, прохав проводити розгляд скарги за його відсутності, подав на адресу суду письмові заперечення на скаргу, прохав відмовити у її задоволенні.

Слідчим на вимогу суду надано матеріали кримінального провадження № 0000307 від 14.08.2023 року для дослідження.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно статті 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а, також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Судом встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000307 від 14.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, досудове розслідування у якому розпочато на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.07.2023 у справі № 554/12855/15-к, провадження № 1-кс/554/9269/2023, відповідно до якої уповноважену службову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 20.07.2023.

Так, відповідно до вказаної заяви, старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 та іншими службовими особами СУ ГУНП в Полтавській області вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 372 КК України, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 10.03.2015.

17.09.2025 у вказаному кримінальному провадженні прийнято рішення про його закриття, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Про прийняте рішення ОСОБА_3 було повідомлено письмово, у встановленому законом порядку (вих. № 45821-25/15-02-1 від 17.09.2025).

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.08.2023 у справі № 537/1473/20, провадження № 1-кп/537/8/2023, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Законність зазначеного вироку перевірено Полтавським апеляційним судом (ухвала від 30.04.2024) та Верховним судом (постанова від 25.02.2025).

В обгрунтування постанови слідчим, вказано що у ході досудового розслідування не отримано об`єктивних та достовірних даних про наявність в діях старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС ОСОБА_6 , старшого слідчого в ОВС СУ УМВС ОСОБА_7 , старшого слідчого в ОВС СУ УМВС ОСОБА_5 , старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС ОСОБА_8 та слідчого СВ Полтавського РВ ОСОБА_9 , кримінально карних діянь, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчили б про наявність складу кримінального правопорушення.

Заявник не згоден з вказаною постановою, відтак вважає, що слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій спрямованих на об`єктивне, повне, всебічне досудове розслідування фактів викладених у заяві про вчинення злочину, не допитано його щодо обставин вказаних у заяві, сфальсифіковано матеріали кримінального провадження..

Відповідно до ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, о прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожна особа, що вчинила кримінальне правопорушення, була притягнута до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів та встановленні обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку га забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим, в дотримання вимог ч.2 ст.9 КГІК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надано належну правову оцінку обставинам та матеріалам наявним у даному кримінальному провадженні.

Так, постанова слідчого є достатньо мотивованою і при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим дотримано вимоги ст.284 КПК України, та були перевірені всі вказані у скарзі обставини, що включає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і надають слідчому можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова є обгрунтованою та законною, оскільки слідчим були належним чином перевірені доводи, взяті до уваги матеріали наявні в справі, було надано оцінку доказам, вчинено достатньо процесуальних дій спрямованих на встановлення обставин та фактів в рамках даного кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови: мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскільки, закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

Отже, суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню за № 0000093 від 10.03.2015року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України, було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення істини у справі. Надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова є незаконна, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст.372 КК України. А відтак, такі посилання на незаконність досудового розслідування, юридично неспроможні.

У відповідності до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Тому, суд вважає, що усі засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано. Висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.

Слід також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі " ОСОБА_10 проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Суд приходить до висновку, що слідчим однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим відповідними доказами, засоби доказування, що передбачені законом для встановлення спірних фактичних обставин, досудовим слідством вичерпані.

Таким чином, слідчим було процесуально здійснено заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України, за таких обставин суд вважає, що прийнята постанова є законною, постанова слідчого про закриття кримінального провадження не підлягає скасуванню,.

Згідно ч. 3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 93, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалила,-

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 14.08.2023 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1