Справа № 314/1/26
Провадження № 1-кс/314/28/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2026 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Вільнянськ клопотання слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП України в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого заступником керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від «01» січня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кам`янка-Дніпровська Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, неодруженого, який має 5 неповнолітніх дітей (4 малолітніх та неповнолітня падчерка), освіта неповна середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 24.01.2024 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:

З наданих суду матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої є неповнолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніми дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спільно проживав однією сім`єю із зазначеними вище особами за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, в середині грудня 2025 року, більш точні час та дата в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_5 , спільно проживаючи однією сім`єю, але не перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_7 та будучи вітчимом неповнолітньої ОСОБА_8 , перебуваючи спільно з останньою в приміщенні житлового будинку по місцю їх спільного фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , пройшовши до кімнати неповнолітньої ОСОБА_8 , протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, без добровільної згоди ОСОБА_8 , яка внаслідок неповнолітнього віку не могла усвідомлювати сутність та значення вчинюваних відносно неї дій, у спальній кімнаті на ліжку перевернув її на бік, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою, користуючись відсутністю сторонніх осіб, стягнув з неї спідню білизну, скориставшись тим, що вона не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею сексуальних дій через вік, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, скориставшись її віком, як безпорадним станом, які могли б завадити його злочинним діям, використовуючи батьківський авторитет та користуючись довірою останньої, пригнічуючи її волю, з метою задоволення статевої пристрасті, незважаючи на відмову в здійсненні статевого акту з боку потерпілої, утримуючи потерпілу, вчинив дії сексуального характеру, а саме вступив з нею в статеві зносини вагінальним способом з використанням геніталій, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої особи, тобто зґвалтував ОСОБА_8 .

02.01.2026 ОСОБА_5 було фактично затримано в порядку ст.208 КПК України.

02.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

З огляду на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий за погодженням прокурора звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили слідчого суддю застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, ні на кого ОСОБА_5 не буде впливати. Також захисник зауважила, що підозрюваний має намір проходження служби у ЗСУ.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000001 від «01» січня 2026 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, неодружений, має 4 малолітніх дітей.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, допитані в межах даного кримінального провадження свідки характеризується ОСОБА_5 негативно, оскільки він вживає алкогольні напої, через що несе суспільну небезпеку для громадян. Також, з огляду на те, що підозрюваний фактично мешкає за однією адресою зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні, існує ризик того, що ОСОБА_5 може узгоджувати свої показання з їхніми показаннями, схиляти їх до надання завідомо неправдивих показань у ході досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, тому клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому слідчий суддя не визначає розмір застави у зазначеному кримінальному провадженні.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного в межах строку досудового розслідування до 02.03.2026 включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02 березня 2026 року включно, строк якого обчислювати з 02 січня 2026 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 02 березня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05.01.2026 о 09-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1

05.01.2026