Справа №463/331/26
Провадження №1-кс/463/682/26
У Х В А Л А

26 січня 2026 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів судового контролю та винесення окремої ухвали,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 через систему «Електронний суд» (25.01.2026) ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з заявою про вжиття заходів судового контролю та винесення окремої ухвали, відповідно до якої просить: винести окрему ухвалу щодо керівника Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 у зв`язку з умисним невиконанням ухвали слідчого судді від 16.01.2026 у справі №463/331/26; направити окрему ухвалу до Офісу Генерального прокурора та директора ДБР для відповідного реагування та порушення питання про кримінальну відповідальність винних осіб; встановити строк подання звіту про виконання ухвали суду від 16.01.2026.

Крім цього, 26.01.2026 через систему «Електронний суд» (25.01.2026) ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з заявою про вжиття заходів судового контролю та винесення окремої ухвали, відповідно до якої просить: винести окрему ухвалу щодо керівника Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 у зв`язку з умисним невиконанням ухвали слідчого судді від 16.01.2026 у справі №463/331/26; направити окрему ухвалу до Офісу Генерального прокурора та директора ДБР для відповідного реагування та порушення питання про кримінальну відповідальність винних осіб; встановити строк подання звіту про виконання ухвали суду від 16.01.2026.

ОСОБА_2 свої заяви мотивує тим, що 16 січня 2026 року Личаківським районним судом м. Львова було постановлено ухвалу, якою зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові внести відомості до ЄРДР за моєю заявою від 05.01.2026 та надати витяг. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Статтею 214 КПК України встановлено жорсткий термін внесення відомостей 24 години. Однак, станом на день подання цієї заяви, ухвала суду залишається невиконаною. Більше того, 22.01.2026 отримав письмову відповідь від керівника Першого слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_4 (№ К-193/12-11-3540/26), у якій він відмовляє у проведенні розслідування. Даний лист свідчить про свідоме та умисне ігнорування службовою особою правоохоронного органу набравшого законної сили рішення суду. Такі дії мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України (умисне невиконання рішення суду службовою особою, яка займає відповідальне становище).

Дослідивши подані заяви та додані до них матеріали, слідчий суддя робить висновок про необхідність їх повернення.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль за додержанням законів органами досудового розслідування, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування.

Водночас, за змістом пункту 18 частини першої статті 3 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями здійснювати судовий контроль лише у порядку, що регламентований цим Кодексом.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що воно подане на етапі виконання уже винесеного слідчим суддею судового вирішення.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Однак, ця стаття не визначає у якому порядку такий контроль судом здійснюється, чи необхідно задля цього постановляти ще одну ухвалу, чи такий контроль презюмується в силу так званого "первинного" судового рішення, яким, серед іншого, зобов`язано особу вчинити певну дію.

Частинами 1 та 2 статті 534 КПК встановлено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 5 ст. 534 КПК).

16.01.2026 року слідчим суддею було постановлено ухвалу у справі №463/331/26, якою було скаргу задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, вчинити дію в порядку вимог ст.214 КПК України за заявою ОСОБА_2 від 05.01.2026 року щодо внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, про що повідомити заявника у відповідності до ст.60 КПК України та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. У резолютивній частині ухвали визначено, що вона оскарженню не підлягає.

Згідно з частиною п`ятою статті 532 КПК ухвали слідчого судді, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення. Тобто, вказана ухвала набрала законної сили 16.01.2026. Таке судове рішення підлягає безумовному виконанню без необхідності дублювання тверджень відповідного змісту у тексті оголошеної ухвали.

Крім цього, на думку слідчого судді, постановлена ухвала містить усі необхідні реквізити, що законом ставляться до такого виду процесуального документа. За невиконання ж рішення настає встановлена законом відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Щодо заяв ОСОБА_2 про вжиття заходів судового контролю та винесення окремих ухвал, слід зазначити, що діючий КПК не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування.

Єдиним випадком коли чинний КПК прямо передбачає постановлення окремих ухвал є наявність процесуальних підстав, визначених у статті 378цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що питання що ставляться у поданих заявах виходять за межі компетенції слідчого судді. Водночас, якщо скаржник вважає, що в даному випадку здійснюється свідоме та умисне ігнорування службовою особою правоохоронного органу набравшого законної сили рішення суду то такий не позбавлений можливості звернутися до суб`єктів зазначених в його заявах з відповідними заявами.

Враховуючи те, що КПК не передбачено права особи на звернення із заявами про встановлення порядку виконання судового рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню (ст. 21, 534 КПК), то з урахуванням положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, слідчий суддя дійшов висновку, що належним процесуальним рішенням в даному випадку буде повернення клопотання особі, яка його подала.

На підставі викладеного, та керуючись ст.. 3, 21, 534 КПК України, ст.129-1 Конституції України, слідчий суддя ,-

УХВАЛИВ:

заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів судового контролю та винесення окремої ухвали - повернути особі, яка їх подала.

Слідчий суддя ОСОБА_1