ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 689/3469/23

Провадження № 11-кп/820/80/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002501 від 14.07.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Майдан Морозівський Хмельницького району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, працюючого на посаді головного державного інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників та аналізу податкової інформації управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Хмельницькій області, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки:

1) прибувати до суду у визначену судом дату і час;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Стягнуто з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 8566,40 грн. судових витрат за проведення експертиз.

В частині вимог про стягнення матеріальної шкоди та в частині вимог про стягнення 497,54 грн. моральної шкоди залишено цивільний позов без розгляду.

В решті вимог цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_10 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) 195000,00 грн. моральної шкоди.

Арешт, накладений на автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18.07.2023 р. у справі №686/18551/23 ухвалено скасувати.

Речовий доказ по справі: автомобіль Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 , поміщений на території ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області повернуто власнику - ОСОБА_9 .

За вироком суду, 14.07.2023 близько 08:20 год., водій ОСОБА_9 , керуючи належним йому технічно справним автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись на 210 км автодороги Н03 «Житомир-Чернівці» у напрямку до с. Правдівка, Хмельницького району Хмельницької області, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод для забезпечення безпечного руху інших учасників дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху ліворуч та, не зупиняючись, почав виконувати зліва маневр обгону технічно справного автомобіля «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який розпочав здійснення повороту ліворуч.

В ході подальшого зближення ОСОБА_9 , порушивши вимоги п.п. 10.1, 14.2 (б), 14.6 (а) Правил дорожнього руху України (якими передбачено, що обгін заборонено на перехресті; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч), проявив неуважність до дорожньої обстановки, виконуючи маневр обгону автомобіля, котрий раніше розпочав маневр лівого повороту на прилеглу проїзну частину на перехресті, допустив зіткнення по дотичній правою боковою частиною керованого ним автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 із передньою лівою частиною автомобіля «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_11 , втратив керованість транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини дороги вліво, заїхав в лісосмугу, де в подальшому здійснив наїзд на дерево.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді забоїв в ділянці живота, поширених інтрапаренхіматозних субкапсулярних крововиливів в селезінку з подальшим «відстроченим» розривом капсули селезінки в місці накопичення під капсулою гематоми (двотапний розрив селезінки), що спричинило кровотечу в черевну порожнину (гемоперитонеум 1,2 літра) які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми голови з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому стінок правої гайморової пазухи зі зміщенням та помірною кількістю додаткового вмісту в порожнині правої гайморової пазухи, забою м`яких тканин обличчя переважно справа, на рівні щічної зони, частково носа, параорбітальної області та на рівні лобної кістки справа, місцями з підшкірними пухирцями повітря які в сукупності, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я - понад 21 день.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми голови, шийного відділу хребетного стовпа з тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя справа, хлистової травми шийного відділу хребта - котрі в сукупності, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи висновки суду про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та встановлені судом фактичні обставини справи, просить вирок суду змінити, призначити основне покарання на рівні мінімальної межі, передбаченої ч.2 ст.286 КК України у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням, на підстав ст.75 КК України та без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Вказує, що судом під час розгляду було встановлено ряд обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме сприяння досудовому розслідуванню, щире каяття, визнання вини та часткове відшкодування спричиненої шкоди та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зазначає, що судом не враховано, що у нього на утриманні перебуває дружина, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, він є особою з інвалідністю ІІ групи.

Посилається і на те, що злочин ним вчинено з необережності, раніше не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності за грубі порушення ПДР, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, потерпілим шкоду відшкодував частково та не відмовляється від обов`язку його відшкодовувати в подальшому.

Вважає, що зазначені обставини, дають підставу для застосування положень ст.75 КК України при призначенні основного покарання.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення потерпілої ОСОБА_6 , яка просила призначити ОСОБА_9 покарання не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого учасниками судового провадження не оскаржувався, а тому колегією суддів не перевірявся.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконності призначеного покарання, то на думку колегії суддів вони ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Законом допускається звільнення особи як від покарання, так і від відбування покарання.

Цих вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про покарання обвинуваченого у повній ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував: тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є одруженим, є особою з інвалідністю ІІ групи по загальному захворюванню, отримує пенсію по інвалідності та, не зважаючи на це, є працевлаштованим, державним службовцем, кримінальне правопорушення вчинив не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ч.1 ст.67 КК України не встановлено.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди, а саме в сумі 10000 грн. на користь ОСОБА_6 .

Сукупність указаних обставин привела суд першої інстанції до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років із реальним відбуванням призначеного покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Висновок про необхідність реального відбування обвинуваченим призначеного покарання, що за своїм змістом фактично є висновком про відсутність підстав, для застосування щодо обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд першої інстанції мотивував виключно тим, що характер порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, а саме, обгін по зустрічному узбіччю автомобіля, що здійснює лівий поворот свідчить про свідоме нехтування зі сторони обвинуваченого життями та здоров`ям пасажирів його автомобіля, свідоме та грубе порушення законодавства, також врахована поведінка обвинуваченого після ДТП, судом встановлено, що після ДТП обвинувачений нехтуючи життям та здоров`ям потерпілих, які знаходились у нього в автомобілі, не надав їм допомоги, а в першу чергу кинувся залагоджувати конфлікт із водієм іншого транспортного засобу. Часткове відшкодування шкоди він здійснив лише тій потерпілій, яка є його спів працівницею, перед іншими потерпілими не вибачився, а замість цього намагався їх переконати у власній фінансовій неспроможності, хоча, будучи працевлаштованим та не маючи утриманців за кількарічний період часу досудового розслідування та судового розгляду він не був позбавлений можливості здійснювати відшкодування завданої шкоди по мірі можливості.

Водночас, на переконання колегії суддів, висновки суду в частині фактичної відмови у застосуванні положень ст.75 КК України зроблені без врахування фактичних обставин справи, у тому числі і даних які характеризують особу обвинуваченого, всупереч положенням ст.75 КК України та без наведення належних мотивів даного рішення.

За змістом положень ч.1 ст.75 КК України, умовами звільнення особи від відбування покарання є:

- рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

- переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, про особу винного та на інших обставинах справи.

Як вбачається із вироку, обвинуваченому призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, що відповідає одній із умов, передбачених ч.1 ст.75 КК України. Щодо другої умови, яка надає можливість звільнення особи від відбування покарання із випробуванням, то колегією суддів враховується сукупність усіх даних про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого, його процесуальна поведінка у ході досудового слідства та судового розгляду.

Колегією суддів, окрім обставин врахованих судом при призначенні покарання ОСОБА_9 враховується те, що обвинувачений обіймає посаду головного державного інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників та аналізу податкової інформації управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Хмельницькій області, має ряд позитивних характеристик за місцем проживання, є особою з інвалідністю ІІ групи.

Також, колегією суддів при вирішенні питання про покарання обвинуваченого враховуються обставини, які виникли після ухвалення вироку та істотно впливають на вирішення питання про покарання, а саме те, що після ухвалення вироку обвинувачений повністю відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_10 шкоду, яка звернулася до апеляційного суду із заявою про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Крім того, колегією суддів враховується, що відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, який до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення дотримувався правомірної поведінки, яка відповідає приписам правових норм, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, на думку колегії суддів, дають підстави для висновку про те, що виправлення ОСОБА_9 можливе без призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням позиції потерпілих, а також того, що право керувати транспортним засобом обвинуваченому необхідно по догляду за батьками похилого віку.

Сукупність наведених вище обставин, дають підстави колегії суддів прийти до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без відбування покарання. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю два роки, що на думку колегії суддів є достатнім для подальших висновків про звільнення обвинуваченого від покарання чи направлення його для реального відбування покарання, та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.76 КК України.

На думку колегії суддів, покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років із звільненням від відбування цього покарання із випробування є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку із викладеним, вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року щодо ОСОБА_9 підлягає зміні в зазначеній вище частині.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3