ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/635/26 Справа № 201/1073/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Соборного районного суду м.Дніпра від 04 серпня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Соборного районного суду м.Дніпра від 04 серпня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем спільного проживання зі своєю дружиною ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи умисел, спрямований на заподіяння фізичних та психологічних страждань останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично, у період часу з 24 січня 2024 року по 05 січня 2025 року вчиняв фізичне, психологічне насильство, що призвело до фізичних та психологічних страждань, а також погіршення якості життя ОСОБА_8 .

Так, 24 січня 2024 року приблизно о 09.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою спільного зі своєю дружиною ОСОБА_8 проживання: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з останньою на ґрунті неприязних відносин, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне вчинення фізичного та психологічного насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинив відносно потерпілої ОСОБА_8 дії психологічного та фізичного насильства, які виразилися у словесних образах дружини нецензурною лайкою, приниженні та нанесенні їй тілесних ушкоджень.

За вищевказаним фактом ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності та постановою Соборного районного суду міста Дніпра (Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська) від 05 березня 2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 08 листопада 2024 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою спільного зі своєю дружиною ОСОБА_8 проживання: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з останньою на ґрунті неприязних відносин, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне вчинення фізичного та психологічного насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, повторно вчинив відносно потерпілої ОСОБА_8 дії психологічного та фізичного насильства, які виразилися у словесних образах дружини нецензурною лайкою та смиканні за волосся.

За вищевказаним фактом ОСОБА_7 також притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, 08 листопада 2024 року приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою спільного зі своєю дружиною ОСОБА_8 проживання: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з останньою на ґрунті неприязних відносин, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне вчинення психологічного насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, повторно вчинив відносно потерпілої ОСОБА_8 дії психологічного насильства, які виразилися у словесних образах дружини нецензурною лайкою.

За вищевказаним фактом ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності та постановою Соборного районного суду міста Дніпра (Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська) від 25 грудня 2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 05 січня 2025 року приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою спільного зі своєю дружиною ОСОБА_8 проживання: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з останньою на ґрунті неприязних відносин, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне вчинення психологічного насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, повторно вчинив відносно потерпілої ОСОБА_8 дії психологічного насильства, які виразилися у словесних образах дружини нецензурною лайкою, погрозами.

Таким чином, упродовж січня 2024 року - січня 2025 року ОСОБА_7 в порушення ст. 28 Конституції України, ст. ст.51-56 Сімейного кодексу України умисно систематично вчиняв фізичне, психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , що призводило до фізичних, психологічних (моральних) страждань останньої. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_7 його дружина зазнавала фізичного, психологічного насильства, яке виразилось в приниженні, словесних образах та висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах, нанесенні тілесних ушкоджень, що спричинило останній емоційну невпевненість та викликали психологічні (моральні) страждання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок Соборного районного суду міста Дніпра від 04 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 та застосувати відповідно до ст. 91-1 КК України обмежувальні заходи до ОСОБА_7 , поклавши на нього обов`язки відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України: направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції не врахував приписів ст. 91-1 КК України, згідно з якими - в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені ряд обов`язків, у тому числі направлення для проходження програми для кривдників.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з"явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотаннь про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за ст.126-1 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, на яких ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ст. 126-1 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.

Разом із тим, доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування відповідно до ст.91-1 КК України обмежувальних заходів до обвинуваченого, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд може застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід: - заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; - обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; - заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; - заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; - направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

З матеріалів провадження вбачається, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_7 засуджений за систематичне вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру у період з 24 січня 2024 року по 05 січня 2025 року щодо своєї дружини ОСОБА_8 , що призвело до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Відтак апеляційний суд вважає, що з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілою, так і з оточуючими, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи у вигляді направлення ОСОБА_7 для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язку, будуть сприяти виправленню обвинуваченого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.

У відповідності до п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 409 КПК підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема, є - незастосування закону, який підлягає застосуванню.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне виправити допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність шляхом зміни оскаржуваного вироку, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Соборного районного суду м.Дніпра від 04 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Застосувати відповідно до ст. 91-1 КК України обмежувальні заходи до ОСОБА_7 , поклавши на нього обов`язок відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України: направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4