УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001193 від 22.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Одеської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001193 від 22.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286-1 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речового доказу просить накласти арешт, шляхом позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та користування, на тимчасово вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2025 майно, а саме автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились,про розгляд клопотання повідомлялись належним чином. Прокурор та власник майна просять розглядати клопотання без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Як вбачається з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження № 0001193 від 22.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснює група прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.11.2025 року близько 19 год. 00 хв., водій ОСОБА_4 , 1982 р.н (військовослужбовець ЗСУ, В/Ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 бригада, перебуває на посаді кулеметника, у військовому званні сержант), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1.92 проміле), керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Центральна в с. Єгорівка, Одеського району, Одеської області, проїжджаючи ділянку, розташовану біля перехрестя з вул. Володимира Сидорюка, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , 1960 р.н., яка здійснювала рух по правому узбіччю в зустрічному для автомобіля напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці ДТП.

18.11.2025 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області внесені відомості про вказану дорожньо-транспортну пригоду до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193 від 22.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

21.11.2025 слідчим ВРЗ у СТ СУ ГУНП проведено огляд місця дорожньо-транспортної події по вул. Центральна в с. Єгорівка, Одеського району, Одеської області, біля ділянки, розташованої біля перехрестя з вул. Володимира Сидорюка, під час якого вилучено:

- автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 видане 13,08.2023 року ТСЦ 5142, власник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кармелюківка, Одеської області, Українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний транспортний засіб направлено та поміщено для зберігання на територію майданчика затриманих ТЗ за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Міжливанське, вул. Квіткова, буд. 36.

22.11.2025 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001193 від 22.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки зберігають на собі сліди ДТП та необхідні для подальшого проведення експертиз.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого, відповідно до якої вилучені під час огляду місця ДТП автомобіль визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Також, даний автомобіль містить на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних ушкоджень та в ході досудового розслідування виникає необхідність встановлення об`єктивних обставин дорожньо-транспортної пригоди, проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться за зверненням сторони кримінального провадження, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Слідчий суддя звертає увагу, що для експертного дослідження транспортний засіб, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, необхідно зберігати у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне експерт, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу.

Для дослідження експертам необхідно надавати транспортний засіб без внесення в його конструкцію будь яких змін, та без здійснення будь яких ремонтно-відновлювальних робіт.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів вбачається, що вилучений майно автомобіль п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що з метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди потрібне детальне дослідження вилученого транспортного засобу за участю спеціалістів в галузі автотехніки, що свідчить про наявність необхідності у їх арешті.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження зазначеного у клопотанні майна. В свою чергу не накладення арешту на майно, може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів , здійснюються на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих засобів».

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та користування, на тимчасово вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2025 майно, а саме на

- автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 видане 13,08.2023 року ТСЦ 5142, власник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кармелюківка, Одеської області, Українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , телефон власника ТЗ ( НОМЕР_5 ).

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1