УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000829 від 08.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових актів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, наприкінці серпня 2025 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, познайомилися з громадянами України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діяли під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, зв`язавшись з ними за допомогою мобільного додатку «Telegram», та повідомили, що можуть організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Надалі невстановлена досудовим розслідуванням особа 08.09.2025 за допомогою мобільного додатку «Telegram» повідомила ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що перетин державного кордону України буде здійснюватися 10.09.2025 поза пунктом пропуску через державний кордон до Республіки Молдови (Придністровський сегмент), зазначивши про необхідність їх прибуття до м. Вінниці, де на них буде чекати автомобіль, який їх доставить до лінії розмежування України та Республіки Молдова з метою подальшого незаконного переправлення через держаний кордон України, а також повідомили, що вартість такої послуги буде становити 6000 доларів США з кожного.

На запропоновані невстановленою особою умови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діяли під контролем працівників правоохоронних органів, погодились та того ж дня прибули за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 114.

Надалі 10.09.2025 близько 14 години 23 хвилин ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з корисливих мотивів, сприяючи незаконному переправленню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через державний кордон, зустрів їх за вказаною вище адресою.

У подальшому ОСОБА_8 автомобілем марки «BMW 228i» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , оминаючи встановлені на автодорозі контрольні пости, перевіз їх з м. Вінниці до с. Кинашів Тульчинського Вінницької області.

У с. Кинашів ОСОБА_8 зупинив свій автомобіль біля АЗС «БРСМ» по вул. Першотравнева, 2, та отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 200 доларів США в якості раніше обумовленої винагороди за незаконне переправлення їх через державний кордон України.

Після цього ОСОБА_8 затримали працівники правоохоронних органів.

В подальшому, 10.09.2025 було проведено обшук автомобіля марки «BMW 228i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого являється ОСОБА_5 , в ході проведення якого, було виявлено та вилучено:

?мобільний телефон марки «Iphone 16» IMEI: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 із абонентським номером НОМЕР_4 ;

?грошові кошти гривні купюрами номіналом по 500 грн у кількості 12 шт. наступних серій та номерів: КА2223585; АВ6331377; КВ4720919; ЄР6995121; АК3435208; ЄС5860818; КГ0178194; ГА6722862; АМ0472434; ЄР1349919; ЕР5368083; АК4706157;

?предмети схожі на грошові кошти долари США (імітаційні засоби) , а саме 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна наступних серій та номерів: PB08927038G; PF95650047E;

?банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_5 ;

?свідоцтво про реєстрацію т/з «BMW 228i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_6 ;

?автомобіль марки «BMW 228i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вище вказані предмети дають можливість встановити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також інші обставини, що мають значення для провадження. У зв`язку з цим слідчим у кримінальному провадженні 10.09.2025 винесено постанову про визнання вказаного майна речовими доказами по кримінальному провадженні.

Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки йому було невідомо обставини правопорушення.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000829 від 08.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В рамках вказаного провадженнябуло затримано, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, 10.09.2025 було проведено обшук автомобіля марки «BMW 228i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого являється ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено майно, яке в подальшому постановою слідчого від 10.09.2025 визнано речовим доказом.

В подальшому ОСОБА_8 11.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В судовому засіданні власник майна заперечував щодо накладення арешту на транспортний засіб, оскільки він не має відношення до кримінального правопорушення.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 , під час здійснення незаконної діяльності, а саме перевезення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою подальшого їх переправлення через державний кордон, безпосередньо використовував автомобіль марки «BMW 228i» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 . За вказаних обставин автомобіль марки «BMW 228i» є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, суд звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим та у разі встановлення інших фактів, їх доведеності чи спростування, у зв`язку з чим відпаде необхідність у застосуванні заходів забезпечення збереження майна, його можна буде повернути власникам в порядку ст. 174 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Враховуючи вищевикладене, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою попередження втрати, пошкодження зазначеного у клопотанні майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на: мобільний телефон марки «Iphone 16» IMEI: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 із абонентським номером НОМЕР_4 ; грошові кошти гривні купюрами номіналом по 500 грн у кількості 12 шт. наступних серій та номерів: КА2223585; АВ6331377; КВ4720919; ЄР6995121; АК3435208; ЄС5860818; КГ0178194; ГА6722862; АМ0472434; ЄР1349919; ЕР5368083; АК4706157; предмети схожі на грошові кошти долари США (імітаційні засоби), а саме 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна наступних серій та номерів: PB08927038G; PF95650047E; банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію т/з «BMW 228i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_6 ; автомобіль марки «BMW 228i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які вилучено 10.09.2025 під час обшуку автомобіля марки «BMW 228i», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого являється ОСОБА_5 , шляхом заборони їх використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Виконання ухвали про арешт майна доручити старшому групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурору відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя