Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/9995/24
Провадження №1-кп/523/759/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.09.2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000703 від 14.05.2024 рокувідносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працює, інвалід 2-ї групи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації та впровадження на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, 10.05.2024 року, приблизно о 10 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні бару по вул. Марсельська 3/1 в м. Одесі, на столі, розташованому в приміщенні де він знаходився побачив мобільний телефон марки «Oneplus Nord N10», в корпусі чорного кольору з imei 1: НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити реалізації його злочинного умислу, шляхом вільного доступу таємно викрав майно ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Oneplus Nord N10», в корпусі чорного кольору з imei 1: НОМЕР_1 , вартістю 5 000 (п`ять тисяч) гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 , яка матеріальної вартості не представляє.

Після чиненого ОСОБА_6 місце скоєння кримінального правопорушення залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснив, що він дійсно10.05.2024 року перебуваючи у барі по вул. Марсельській, 3/1 в м.Одесі таємно викрав зі столу мобільний телефон в корпусі чорного кольору та пішов звідти. У скоєному кається, просить суворо не карати, матеріальну шкоду потерпілому він відшкодував шляхом повернення телефону.

Від потерпілого по даному кримінальному провадженню надійшли заяви с проханням розглянути справу за його відсутності, претензій до обвинуваченого він не має.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати:

-по ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, раніше не судим, є інвалідом 2-ї групи, збитки потерпілому відшкодовані у повному обсязі, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання - відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків потерпілому.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєних злочинів, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК Україні, думку захисника та обвинуваченого, які погодились із запропонованим прокурором покаранням, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Цивільний позов не заявлений. Витрати на залучення експертів - відсутні. Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 326, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді 5-ти років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу до ОСОБА_6 не застосовувалась та скасуванню не підлягає.

Зняти арешт із речових доказів по провадженню, а саме з мобільного телефону марки «Oneplus Nord N10», в корпусі чорного кольору з imei 1: НОМЕР_1 ,, який належить потерпілому ОСОБА_7 та повернутий останньому під розписку - вважати переданим за належністю.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: