Справа № 748/2558/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/88/26
Категорія - ч.1 ст.249 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0000308 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Сивки, Чернігівського району, Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , розлучений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.249 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України, покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Михайло-Коцюбинської селищної ради шкоду, завдану навколишньому природному середовищу (державі) внаслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом, у розмірі 591155,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3786,40 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що в період часу з 17:00 год. 21 березня 2024 року по 08:37 год. 22 березня 2024 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на річці Кривуля, що є рукавом (затокою) річки Дніпро і входить до водного об`єкту її басейну, яка протікає біля с. Прохорів, Чернігівського району та області, і входить до території природно-заповідного фонду України - регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», маючи на меті протиправний умисел на зайняття рибним добувним промислом, за допомогою човна «Прогрес» з моторним двигуном «Меrcury 50», в період встановленої заборони на добування (вилов) водних біоресурсів (щуки) на період нересту, в порушення ст.94 Водного кодексу України, ст.ст. 34, 52-1 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст.21, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», використавши шість сіток поріжних, добування (вилов) якими водних біоресурсів заборонено відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022 (далі - Правила), не дотримуючись підпункту 12 пункту 5 розділу IV Правил щодо заборони добування (вилову) водних біоресурсів у заборонених місцях, у тому числі в межах добової норми добування (вилову), підпункту 1 пункту 3 розділу II Правил щодо місця та строків заборон добування (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), визначених додатком 3 до цих Правил, та порушуючи визначені підпунктом 1 пункту 2 розділу III Правил обов`язки рибалок щодо дотримання вимог цих Правил, та інших вимог законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, без належних документів та дозволу на вилов водних біоресурсів, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснив незаконне добування (вилов) риби цінних видів загальною кількістю 129 штук, а саме: синець - 5 шт.; плітка - 46 шт.; плоскирка - 5 шт.; окунь - 3 шт.; карась - 28 шт.; краснопірка - 21 шт.; лящ - 13 шт.; лин - 4 шт.; судак - 2 шт.; щука - 2 шт., чим, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-24/4835-ФХЕД від 17.05.2024 завдав істотну екологічну шкоду навколишньому природному середовищу (державі) на загальну суму 591155,97 грн.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю події і складу кримінального правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що обвинувачений, як працівник ФОП ОСОБА_10 , здійснював промисловий вилов риби на р. Дніпро згідно дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у дозволеному місці, що підтверджується показаннями свідків та матеріалами справи, з використанням дозволених для промислу сіток, зазначених у Правилах промислового рибальства та дозволі № ДД-3 від 20.03.2024, та не мав умислу здійснювати незаконний вилов водних біоресурсів, адже мав законні підстави для вилову риби сітками. В цьому випадку промисел водних біоресурсів користувачами суб`єктами господарської діяльності, яким є ФОП ОСОБА_10 , є законним, оскільки він здійснювався згідно з існуючими правилами, а саме, згідно Дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах, виданий Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Чернігівській області № ДД-3 від 20.03.2024 в порядку, передбаченому ст.ст.23, 24 Закону; у дозволений час, місцях, що підтверджується показаннями свідків та Журналом вилучених водних біоресурсів; із застосуванням не заборонених Правилами промислового рибальства та Режимами рибальства знарядь лову, згідно із дозвільними документами; із дотриманням установлених лімітів та норм вилову (квот), що розподіляються Держрибагенством для промислових цілей. Стороною обвинувачення не доведено існування хоча б однієї обставини щодо незаконного зайняття рибним промислом, визначеним в пункті 12 постанови Пленуму ВСУ від 10.12.2004 №17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля». Апелянт вважає, що зазначені місцевим судом обставини та порушення є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП - порушення правил рибальства. Як встановлено судом, ОСОБА_8 «перебував» на території РЛП «Міжрічинський», проте дія «перебував» та «здійснював вилов» або ж «виловлював рибу на території РЛП «Міжрічинський» відрізняються, так як об`єктивною стороною кримінального правопорушення за ч.1 ст.249 КК України є саме незаконний вилов риби, а не перебування в межах природно-заповідного фонду. Стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 здійснював вилов риби у межах природно-заповідного фонду, в той час як свідок обвинувачення ОСОБА_11 , який перебував у човні разом з ОСОБА_8 , показав, що він ловив рибу на річці Дніпро в дозволеному місці, згідно дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів, документи на вилов риби забув на базі. Водночас, суд, не досліджуючи Положення про природно-заповідний фонд «Міжрічинський», не встановлюючи межі цього фонду, безпідставно дійшов висновку, що обвинувачений перебував у межах території РЛП «Міжрічинський». Також суд не встановлював, чи є РЛП «Міжрічинський» юридичною особою та чи зареєстрований він у встановленому законодавством порядку, так як відповідно до листа Департаменту екології Чернігівської ОДА від 08.04.2024, межі РЛП «Міжрічинський» розміщено в Інтернеті за посиланням. Твердження місцевого суду, що Акт перевірки знарядь лову від 29.05.20204 є документом та допустимим доказом, суперечить нормам ст.84 КПК України та правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №697/1276/15-к, так як «Акт дослідження знарядь лову» не є висновком експерта в розумінні ст.101 КПК України. Вказує, що свідок ОСОБА_11 , який є очевидцем подій, підтвердив обставини справи про промисловий вилов риби ОСОБА_8 у дозволених місцях. Свідок ОСОБА_12 показав, що на р. Дніпро в районі с. Загатки бачив як рибалки ставили сітки, а вранці на тому ж місці знімали їх та поплили вниз за течією. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є працівниками поліції, ОСОБА_15 , державний інспектор рибоохорони, показали, що вони не бачили, як ОСОБА_8 здійснював вилов риби, та бачили лише слід від човна, а потім побачили біля берега човен «Прогрес». Крім того, вони бачили інші човни, які могли здійснювати вилов риби. Такі показання свідків є припущеннями та повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 , які є більш вірогідними. Допущені процесуальні порушення під час складання протоколу огляду місця події ставить під сумнів допустимість цього доказу, так як під час слідчої дії не досліджувалися знаряддя лову - не здійснювався замір сіток. У повідомленні про підозру від 30.05.2024 зазначено кримінальне провадження від 22.03.2023, замість 22.03.2024, тобто ОСОБА_8 вручили підозру у кримінальному провадженні, якого щодо нього не існує. За відсутності належних та допустимих доказів вилову риби в межах природно-заповідного фонду, збитки в розмірі 59 115,59 грн., встановлені висновком експертизи, не є істотною шкодою, що виключає склад кримінального правопорушення, оскільки не завдано такої шкоди. Закон України «Про природно-заповідний фонд України», на який посилається місцевий суд, не може бути застосований, так як у матеріалах справи немає доказів вилову риби саме в межах зони, яка відноситься до природно-заповідного фонду. Також стороною обвинувачення не надано та судом не досліджувалось Положення про територію природно-заповідного фонду України - регіонального ландшафтного парку «Міжрічінський», яке б передбачало заборону любительського рибальства. У протоколах про адміністративне правопорушення, які складені щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за ч.4 ст.85 КУпАП, не зазначено, що вилов риби здійснювався в межах природно-заповідного фонду, що спростовує версію обвинувачення, що вилов риби був в межах регіонального ландшафтного парку «Міжрічінський». Вказує, що місцевий суд застосував Правила любительського рибальства, які не підлягають застосуванню до даних правовідносин, та взагалі не застосував Правила промислового рибальства і не зазначив, у чому було порушено Правила промислового рибальства, оскільки Правила любительського рибальства не можуть застосовуватись до промислового рибальства, так як ОСОБА_8 не здійснював любительський вилов, а здійснював промисловий вилов риби відповідно до Правил промислового рибальства у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), затверджених наказом Мінагрополітики від 10.04.2023 №785. Стороною обвинувачення не доведено розмір завданої шкоди, так як матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що ОСОБА_8 здійснював вилов саме на території природно-заповідного фонду.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що працює рибалкою у ФОП « ОСОБА_10 », який займається промисловим виловом риби. 21.03.2024 року о 17 годині він разом з напарником виїхав на дерев`яному човні в урочище Старик та Загатка, де поставили сітки. Вранці наступного дня він прийшов на базу, проте його напарник не вийшов на роботу, а дерев`яний човен виявився несправним, про що він повідомив ОСОБА_10 . Останній сказав взяти човен Прогрес та знімати сітки. З ним також був ОСОБА_16 . Знявши сітки в Старику, повернулись на базу, вийняли рибу з сіток. Знявши сітки в іншому місці, ОСОБА_8 почув двигун іншого човна, у зв`язку з тим, що забув документи на вилов риби, вирішив заховатись, заїхавши в р. Кривуля, де зійшли на берег. В цей час під`їхали працівники поліції та запитали документи на вилов риби. Він відповів, що немає документів. Бірок на сітках не було, оскільки ОСОБА_10 забув їх привезти. Вилов риби здійснювали в дозволеному місці в Загатці.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_13 повідомив, що за наказом керівництва у березні 2024 року був у відрядженні на р. Дніпро. Під час патрулювання, біля бази відпочинку, до них звернулись громадяни та повідомили, що в заборонених місцях систематично здійснюється незаконний вилов риби. 22.03.2024, зранку, він з колегами вийшли на річку, щоб перевірити дану інформацію. Побачивши човен, який намагався тікати, вони попливли за ним. Човен заїхав у комиш, рибаки вийшли з човна та намагались втекти. Під`їхавши до них, спитали, що вони роблять на воді, оскільки діяла заборона виходу на воду. Останні пояснили, що вони ловлять рибу. У човні знаходилась свіжовиловлена риба та сітки. Документів на вилов риби у них не було. Після чого їх було доставлено на берег та викликано слідчо-оперативну групу, яка зафіксувала дане правопорушення, рибу та човен було вилучено. Сітки були без бірок. Також пояснив що ОСОБА_10 має право займатись промисловим виловом риби, але в межах території, яка визначена в документах, а рибалки були затримані в іншій стороні на річці Кривуля. Кожен човен, який виходить на промисловий вилов риби, має бути обладнаний GPS-трекером та в човні повинні бути документи на вилов риби. Затриманий ними човен «Прогрес» не мав GPS-трекера.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_14 , головний інспектор Управління авіації та поліції на воді, показав, що в березні 2024 року, під час нерестової заборони, був відряджений у Чернігівську область. 22.03.2024 року він перебував з колегою ОСОБА_13 у Чернігівському районі. ОСОБА_13 надійшла інформація, що в заборонених місцях виловлюють рибу, і вони вийшли на р. Дніпро, щоб її перевірити. Підійшовши на місце, виявили на воді сліди від човна, проїхавши по слідах, виявили в кущах човен, біля якого було дві особи. В човні знаходилась свіжовиловлена риба та сітки. ОСОБА_8 повідомив, що сітки не промислові та він не займається таким, підтвердив, що сітки його. На сітках бірок не було. Все фіксувалось на бодікамеру, яка реєструє координати.

Свідок ОСОБА_15 , головний держінспектор Київського рибоохоронного патруля, у суді першої інстанції показав, що 22.03.2024 перебував на рейді на території Чернігівського району. Вранці йому зателефонували працівники водної поліції та повідомили, що виявили порушників. Коли він приїхав на острів поблизу с. Прохорів, на березі був човен, в якому було 5 сіток поріжних, довжиною по 100 м, близько 30 кг свіжовиловленої риби та біля човна були ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які пояснювали, що вийшли на водойму спіймати рибу. Сітки не були бірковані, а порушники не мали при собі дозвільних документів на вилов риби.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_11 показав, що обвинувачений є його знайомим. Вранці 22.03.2024 ОСОБА_8 попросив його допомогти зняти сітки, оскільки його напарник не зміг вийти на роботу. Вони попливли, зняли сітки, після чого повернулись на базу. Сітки знімали вниз по течії в затоці. Після чого вони ще раз попливли зняти сітки. Коли пливли по річці, ОСОБА_8 почув звук двигуна, та сказав йому, що треба почекати, вимкнув двигун та вони почали спускатись по воді. До них під`їхали працівники рибінспекції та поліції. ОСОБА_8 казав йому, що забув документи на вилов риби на базі.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні місцевого суду показав, що близько 12 років займається промисловим виловом риби та має всі дозвільні документи. ОСОБА_8 працює у нього рибалкою близько трьох років по договору підряду. 21.03.2024 рибалки вийшли на воду на дерев`яному човні з двигуном Вихор, щоб поставити сітки. Вранці наступного дня виявилось, що цей човен був несправний, тому рибалки знімали сітки на його човні «Прогрес», який в дозвільних документах на вилов риби не зазначений. Рибалки використовували сітки 40-ки та 70-ки, які зазначені в документах на вилов риби. Сітки були без бірок, оскільки це був початок сезону і він їх забув вдома. ОСОБА_17 їздив знімати сітки разом з ОСОБА_11 . Знімати сітки ОСОБА_17 їздив двічі, оскільки вони були в різних місцях. Обвинувачений ставив сітки у старику р. Дніпро, де дозволено. Коли ОСОБА_17 повернувся на базу, то розповів, що дозвільні документи забув на базі, а почувши двигуни човнів поліції, злякався та переховувався від них.

Наведені показання свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та узгоджуються з іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 22.03.2024, було оглянуто ділянку місцевості з координатами 51.300707.30.624259, на березі затоки р. Дніпро, поблизу с. Прохорів, Чернігівського району та області, де на землі було виявлено та вилучено свіжовиловлену рибу наступних видів: синець - 5 шт.; плітка - 46 шт.; плоскірка - 5 шт.; окунь - 3 шт.; карась - 28 шт.; краснопірка - 21 шт.; лящ - 13 шт.; лин - 4 шт.; судак - 2 шт.; щука - 2 шт. П`ять сіток поріжних, довжиною 100 м., висотою 1,5 м, діаметром вічка 70 мм.; сітку поріжну довжиною 50 м., висотою 1,5 м, діаметром вічка 40 мм. Під берегом на воді було виявлено та вилучено човен без бортового номеру з підвисним двигуном «Меrcury 50».

Нездійснення заміру сіток під час проведення цієї слідчої дії не вказує на неналежність цього доказу, а тим більше не свідчить про його недопустимість, як намагається довести сторона захисту.

Так, під час огляду місця події від 22.03.2024 були виявлені та вилучені, серед іншого, знаряддя вилову - сітки, човен, а також незаконно виловлена риба. Вказаний протокол було підписано усіма учасниками слідчої дії без будь-яких зауважень. Зазначені речі визнані речовими докази та на них був накладений арешт ухвалою слідчого судді. Обставини та факти, зафіксовані в протоколі огляду місця події, у апеляційного суду не викликають сумнівів, та доводами захисту не спростовуються.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав вважати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 22 березня 2024 року, так як ця слідча дія відповідає вимогам ст.104, 105, 106, 223, 237 КПК України, була проведена з метою фіксації обставин та предметів, безпосередньо виявлених на місці події, які підлягають доведенню в межах цього кримінального провадження, згідно з положеннями ст.91 КПК України.

Згідно з протоколом огляду та вилучення речей і документів, акту огляду водних біоресурсів від 22.03.2024, головним держінспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_15 , за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , було здійснено огляд речей та їх вилучення у ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а саме: свіжовиловлена риба: синець - 5 шт.; плітка - 46 шт.; плоскірка - 5 шт.; окунь - 3 шт.; карась - 28 шт.; краснопірка - 21 шт.; лящ - 13 шт.; лин - 4 шт.; судак - 2 шт.; щука - 2 шт., загальною вагою 42 кг, п`ять сіток із ліски, довжиною 100 м, висотою 1,5 м, діаметром вічка 70 мм; одна сітка із ліски довжиною 50 м, висотою 1,5 м, діаметром вічка 40 мм. Човен «Прогрес-2» з підвісним двигуном «Меrcury 50» чорного кольору. На момент огляду водні біоресурси знаходились у сітках, мали вигляд свіжевиловленої риби, рухали зябровими кришками, біля голови порушений лусковий покрив, характерний слід від сіток. У результаті огляду було встановлено, що риба виловлена з порушенням «Правил любительського рибальства», а саме: п.п.1, п.2 р. III та п.п.1 п.1 р. IV.

Відповідно до інформації, яка мітиться у листі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та в Київській області від 01.04.2024, своїми незаконними діями громадяни ОСОБА_11 та ОСОБА_8 заподіяли шкоди рибному господарству України на загальну суму 216 206 грн. Також зазначено, що п`ять сіток з ліски, довжиною 100 м, висотою 1,5 м, діаметром вічка 70 мм та сітка з ліски довжиною 50 м, висотою 1,5 м, діаметром вічка 40 мм - є забороненими знаряддями лову водних біоресурсів при здійсненні любительського рибальства на водоймах загального користування впродовж усього року.

Наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області № 20 від 05.02.2024 року, у зв`язку з встановленням періоду нересту щуки з 15.02.2024 року по 31.03.2024 року в рибогосподарських водних об`єктах у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля, старшим рибоохоронних дільниць (або особам, що їх заміщують), головним державним інспекторам Київського рибоохоронного патруля, посилено охорону щуки під час її міграції та відтворення; забезпечено контроль за випуском щуки у живому вигляді у разі потрапляння її до уловів, як прилов та під час здійснення любительського та спортивного рибальства.

Висновком судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/125-24/4835-ФХЕД від 17.05.2024 встановлено, що внаслідок проведення вилову водних біоресурсів - риби видів: синець звичайний - 5 шт., плітка звичайна - 46 шт., плоскирка - 5 шт., окунь звичайний - 3 шт., карась сріблястий - 28 шт., краснопірка звичайна - 21 шт., лящ - 13 шт., лин - 4 шт., судак звичайний - 2 шт., щука звичайна - 2 шт., за допомогою заборонених знарядь лову, станом на 22.03.2024, в затоці річки Дніпро, розташованої біля с. Прохорів Чернігівського району Чернігівської області, розмір екологічної шкоди, завданої навколишньому природному середовищу (державі), складає 591155 грн 97 коп. Виявлено дві ознаки (критерії) істотної шкоди - «добування великої кількості риби» та «вилов риби виду щука звичайна в період її нересту в межах природно-заповідного фонду».

Відповідно до протоколу огляду (переогляду відеозапису) від 08.05.2024 було досліджено відеозапис з персонального мобільного відеореєстратора (боді-камери) старшого інспектора ОСОБА_14 та встановлено, що інспектори виявили човен біля кущів та дерев, які були підтоплені внаслідок розливу, у місці до якого важко дістатися човном. Поруч був обвинувачений та ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_8 пояснив, що сітки ставили вчора і вже всі зняли, документів із собою немає, все на базі. На відеозаписі також видні GPS-координати місця. Окрім того, за допомогою «Google Maps» було визначено місце, де здійснювався відеозапис.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, частиною 1 статті 249 КК передбачена кримінальна відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Об`єкт злочину - встановлений порядок раціонального використання, охорони і відтворення риб та інших об`єктів водної фауни як важливої складової частини навколишнього природного середовища. Водночас злочин є закінченим з моменту спричинення істотної шкоди, що є однією з ознак об`єктивної сторони злочину. Визначаючи розмір шкоди, заподіяної водній фауні, необхідно керуватись Таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України (далі - Такси).

Що стосується доводів сторони захисту про недоведеність наявності істотної шкоди, яка є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, то така установлена висновком судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/125-24/4835-ФХЕД від 17.05.2024, та становить 591155,97 грн., також виявлено дві ознаки (критерії) істотної шкоди - «добування великої кількості риби» та «вилов риби виду щука звичайна в період її нересту в межах природно-заповідного фонду».

Апеляційний суд зазначає, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, є матеріальним, таке кримінальне правопорушення вважається закінченим за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду.

Разом з тим, істотна шкода - поняття оціночне, визначається з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби у період нересту, нечисленних її видів або тих, у відновленні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено; тощо.

Відтак, ураховуючи велику кількість виловленої риби, її вид, а так само вилов риби виду «щука звичайна» в період її нересту, в межах природно-заповідного фонду, розмір екологічної шкоди, завданої навколишньому природному середовищу (державі), колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про наявність такої ознаки у даному кримінальному правопорушенні, як істотна шкода.

Перебування ОСОБА_8 на території регіонального ландшафтного фонду «Міжрічинський» встановлено відповідно до координат з бодікамер інспекторів, на яких зафіксовано GPS-координати місця. Водночас, при спілкуванні з інспекторами він не заперечував, що здійснював лов риби сітками. Це місце знаходиться в протилежній по відношенню до бази стороні від місця, де зі слів обвинуваченого стояли сітки. Свідок ОСОБА_13 також зазначав, що човен, який вони переслідували, виходив саме з р. Кривулі і там же вони виявили човен ОСОБА_8 . Зазначене спростовує версію захисту, що обвинувачений опинився на території РЛП «Міжрічинський» випадково, злякавшись звуку двигуна човна і рухаючись в іншу від бази сторону. Водночас, визначені координати за місцем огляду стороною захисту не ставляться під сумнів.

За повідомленням КЗ «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» від 26.04.2024, відповідно до карти функціонального зонування території Парку, що є невід`ємною частиною проекту організації території РЛП «Міжрічинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів затвердженого рішенням двадцять третьої сесії Чернігівської обласної ради сьомого скликання, відмітка вказана за координатами 51.300707.30.624259 входить до території Парку та відноситься до господарської зони.

Отже, не викликає сумніву встановлене місце вилову водних біоресурсів обвинуваченим, яким є територія, яка відноситься до регіонального ландшафтного парку «Міжріченський» та є об`єктом природно-заповідного фонду.

Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту, що ОСОБА_8 здійснював промисловий вилов риби на законних підставах, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про здійснення останнім дозволеного вилову риби, зокрема промислового.

Доказами незаконного зайняття обвинуваченим рибним промислом є те, що 22.03.2024 ОСОБА_8 на човні, не зазначеному в дозволі, разом з особою, яка не мала прав здійснювати промисловий вилов; з сітками, які не мали відповідних бірок або інших ознак того, що вони призначені для промислового вилову; не маючи при собі дозвільних документів на промисловий лов; без GPS-трекера, який надає змогу перевірити відповідність місць ловлі виданому дозволу, здійснював лов риби. Сукупність зазначених обставин беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_8 розумів, що такий вилов риби не може вважатися промисловим. Водночас, вилов щуки здійснено в період її нересту, що підтверджується наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області № 20 від 05.02.2024, про що ОСОБА_8 був обізнаний, та вказує на здійснення обвинуваченим незаконного рибного добувного промислу.

Твердження апелянта про те, що акт перевірки знарядь лову від 29.05.2024 є недопустимим доказом у зв`язку з тим, що не є висновком експерта в розумінні ст.101 КПК України, є непереконливими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, цей акт перевірки знарядь лову є документом, складеним на підставі постанови дізнавача про залучення спеціаліста, яким уточнені характеристики вилучених сіток, оскільки під час огляду місця події ці характеристики були зазначені не точно через відсутність відповідних вимірів. Висновок про те, що ці сітки є забороненими знаряддями лову і їх заборонено використовувати в промисловому лові, зроблено на підставі нормативно-правових актів.

Отже, вказаний доказ отриманий у передбачений процесуальним законом спосіб та відповідає вимогам КПК України, а тому є допустимим.

Посилання апелянта на те, що в повідомленні про підозру ОСОБА_8 зазначено кримінальне провадження №0000308 від 22.03.2023 (замість 22.03.2024), тому останньому вручено підозру у кримінальному проваджені, якого стосовно ОСОБА_8 не існує, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000308 за ч.1 ст.249 КК України було зареєстроване 22 березня 2024 року за повідомленням головного інспектора управління авіації та поліції на воді ОСОБА_14 про те, що в с. Прохорів Чернігівського району було виявлено двох чоловіків на човні з сіткою та рибою, які ймовірно займаються незаконним рибним промислом. Повідомлення про підозру за даними кримінальними правопорушеннями було пред`явлено ОСОБА_8 30 травня 2024 року В цьому випадку, той факт, що в повідомленні про підозру зазначено кримінальне провадження №0000308 від 22.03.2023, а не 22.03.2024, на переконання колегії суддів, є механічною опискою.

Посилання сторони захисту на недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, і на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення останнім кримінальної відповідальності за скоєне.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Під час досудового розслідування, судового та апеляційного розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, зроблені з дотриманням вимог ст.23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою, врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень; ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання негативні характеристики відсутні, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його вік, стан здоров`я; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання саме у виді пробаційного нагляду, в межах санкції частини статті КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4