Єдиний унікальний номер № 285/6596/25
Провадження № 1-кп/0285/919/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….........… ОСОБА_1 ,

секретаря ...............................……...... ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників,

кримінальне провадження №0000325, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2025,

за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньою освітою,

уродженки м Бахчисарай Бахчисарайського району АР Крим,

яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 ,

офіційно не працює,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новоград-Волинського (теперішня назва Звягельського) міськрайонного суду №285/823/24 від 19.06.2024, яке набрало законної сили 23.10.2024, ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З неї також стягнуто аліменти на користь доньок на їх особисті банківські рахунки у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.02.2024 до повноліття доньок (далі по тексту Рішення суду).

Рішенням №105 виконавчого комітету Городницької селищної ради Звягельського району Житомирської області від 16.08.2024 дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано статус дітей позбавлених батьківського піклування та розпорядженням №130 Звягельської районної військової адміністрації Житомирської області від 21.08.2024 дівчаток влаштовано у дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 , знаючи про свій обов`язок сплачувати, встановлені Рішенням суду аліменти, злісно ухилялась від їх сплати та його не виконувала у період часу з 01.06.2025 по 31.10.2025. Будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів, спрямованих на погашення заборгованості, не здійснила, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 31.10.2025 в розмірі 39329,40 грн (виконавчі провадження №77455619 та №77456328 від 11.03.2025), що перевищує суму сукупно нарахованих платежів за 3 місяці.

В ході досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_3 подала прокурору заяву від 28.11.2025 щодо визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згода зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами і згода на розгляд обвинувального акту у її відсутності підтверджена захисником ОСОБА_11 .

Законний представник потерпілих ОСОБА_10 подала заяву, в якій висловила згоду з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без її виклику та без проведення судового розгляду, а також ознайомилась з обмеженням права апеляційного оскарження.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшов до суду 01.12.2025 разом із клопотанням прокурора про його розгляд в спрощеному порядку відповідно до ст.302 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ст. 381 КПК України.

Оцінюючи встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_3 , які виразились в умисному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченій суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків; його характер;

дані про особу винної, яка вину у скоєному визнала; раніше не судима; на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває; негативної характеристики по місцю проживання не має;

положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Резюмуючи викладене, суд погоджується з думкою прокурора, зазначеною у супровідному листі, та призначає обвинуваченій покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.164 КК України.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Підстави для звільнення від відбування покарання відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.302, 337, 367, 368, 370, 371, 374, 382 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, вирок набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Головуюча суддя ОСОБА_1