КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5212/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовими розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду від 17 червня 2025 року про скасування повідомлення ОСОБА_9 від 13.12.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 0000939 від 22.07.2021,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про підозру від 13.12.2021 ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні № 0000939 від 22.07.2021, складене старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_10 .

У скарзі захисник посилається на незаконність та необґрунтованість повідомлення ОСОБА_9 про підозру та про нову підозру у вказаному кримінальному провадженні як таких, що не відповідають вимогам ст.ст. 276, 277 КПК України.

Захисник зазначав, що ОСОБА_9 ніколи не був працівником потерпілого - юридичної особи «Міміер Трейд СА» («Mimier Trade SA»), тим більше не був посадовою, чи службовою особою даної юридичної особи.

Не надано жодного документу, яким би підтверджувалися правомочності ОСОБА_9 стосовно майна «Міміер Трейд СА»

Слідчим не надано жодного документу, який би підтверджував правовий зв`язок ОСОБА_9 з « Міміер Трейд СА » («Mimier Trade SA»).

Щодо роботи в іншій українській компанії «Міміер трейд юкрейн» до ОСОБА_9 не має жодної претензії.

Окремо захисник посилався на те що матеріали кримінального провадження № 0000939 не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим.

Не має жодного документу (контракту), на якому міститься підпис ОСОБА_9 .

Захисник вказував на відсутність доказів для пред`явлення підозри ОСОБА_9 , зокрема, останній повідомив, що відповідно до Висновку експерта №01/31.01.2025 за результатами проведення судово-економічної експертизи складеної 31 січня 2025 року, судовим експертом ОСОБА_12 , було встановлено:

Притягнення до кримінальної відповідальності за упущену вигоду в Україні не передбачено.

Як зазначив захисник, щодо укладення контрактів, які мають ознаки безтоварних операцій, то в українському законодавстві немає визначення терміну «безтоварні операції».

10.08.2020 між Компанією (як покупець), в особі директора ОСОБА_13 і компанією «GST Central Farming Limited» (Кіпр) (як продавець), укладено Контракт № Р200810/Corn на поставку на користь Компанії кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року в кількості 5000 МТ (метричних тон) за ціною 147 доларів США/1 MT (метричну тону) з постачанням товару в період з 01.11.2020 по 30.11.2020. «GST Central Farming Limited» отримала попередню оплату, товар не поставила.

Далі було укладено додаткову угоду про подовження строку поставки.

26.11.2021 «GST Central Farming Limited» повернула повністю попередню оплату та штраф, що підтверджується квитанцією № HB14 від 23.11.2021 (додаємо). Сума оплати 811 500,00 доларів США.

Призначення платежу: оплата за договором washout від 17.11.2021 до контракту № P200819/Corn, укладений з Mimier Trade SA 10/08/2020.

Захисник зазначив, що дані обставини підтверджують необґрунтованість підозри, наявність саме господарських правовідносин, помилковість висновків слідчого, щодо збитків. Сплата штрафних санкцій є доходом, а тому має бути врахована, як покриття збиткових операцій.

Грошові кошти було повернуто саме за угодою washout підтверджує то факт, що такі угоди є прийнятними, і збитковість їх має додивитися аналізом ринкових умов.

Ухвалою Печерського районного суду від 17 червня 2025 року клопотання адвоката ОСОБА_8 подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на повідомлення про підозру від 13.12.2021 у кримінальному провадженні № № 0000939 від 22.07.2021 - задоволено.

Скасовано повідомлення від 13.12.2021 про підозру відносно ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000939 від 22.07.2021, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що у змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як це передбачає п.6 ч.1 ст. 277 КПК України. Матеріали кримінального провадження не містять безсумнівної системи належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б вказували на можливу наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, та яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення вчинене саме підозрюваною особою.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовими розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_6 3 липня 2025 року подав апеляційну скаргу, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду від 17 червня 2025 року, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, скаргу задовольнити, у задоволенні скарги адвоката відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ОСОБА_9 , 17.10.2022 на підставі завідомо неправдивих відомостей та відповідно підстав можливості перетину державного кордону - перетнув кордон в напрямку Республіки Польща та не повернувся до цього часу, тобто вчинив умисні дії, спрямовані на переховування та уникнення від кримінальної відповідальності.

22.01.2024 Головним слідчим управлінням Національної поліції України прийнято рішення про оголошення ОСОБА_9 в міжнародний розшук.

24.01.2024 судом надано дозвіл на затримання вказаного підозрюваного з метою його примусового приводу для участі у розгляді клопотання про застосування стосовного останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.07.2024 - ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2024 залишено без змін, апеляційну скаргу сторони захисту - без задоволення.

Прокурор вважає, що таким рішення апеляційним судом також встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 209 КК України.

Прокурор зазначав, що повідомлення про підозру повністю відповідає вимогам закону та не було підстав для йог скасування.

Слідчий суддя вирішив питання, що підлягає вирішенню в суді під час розгляду кримінальної справи по суті.

Скаргу було розглянуто без участі прокурора, який перебував у щорічній відпустці, про що суду було направлено відповідну заяву.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва 17 червня 2025 року, які викладені в клопотанні прокурора, колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З наявних матеріалів судового провадження убачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні розтрати чужого майна, яке перебувало в його володінні, шляхом зловживання службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. ОСОБА_9 підозрюється в організації вчинення підроблення офіційного документу, який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України. ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні організації шахрайства з фінансовими ресурсами, а саме в організації надання завідомо неправдивої інформації банку з метою одержання кредиту за попередньою змовою групою осіб у вчиенні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 222 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що з документів кримінального провадження наданого прокурором та змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення на момент звернення потерпілого до правоохоронних органів ОСОБА_9 не був працівником потерпілого - юридичної особи «Міміер Трейд СА» («Mimier Trade SA»), та не був посадовою, чи службовою особою даної юридичної особи.

Не надано жодного документу, яким би підтверджувалися правомочності ОСОБА_9 стосовно майна « Міміер Трейд СА »

З матеріалів кримінального провадження не вбачається, ОСОБА_9 отримував будь-які грошові кошти як від ОСОБА_14 . Органом досудового розслідування докази, які б підтверджували наявність корисливого мотиву у підозрюваного, не надано.

Твердження органу досудового розслідування про заволодіння ОСОБА_9 грошовими коштами в особливо великих розмірах не підтверджується жодними доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність оголошеної підозри.

Слідчий суддя погоджуючись із твердженнями сторони захисту дійшов висновку, про те, що у змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як це передбачає п.6 ч.1 ст. 277 КПК України, а матеріали кримінального провадження не містять безсумнівної системи належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б вказували на можливу наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, та яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення вчинене саме підозрюваною особою.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується та доходить висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно пункту 10 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень пункту 10 частини першої статті 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам статті 277 КПК України.

Відповідно до положень статті 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Колегія суддів вважає, що на час повідомлення підозри існували факти та інформація, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_9 міг бути причетним до кримінального правопорушення про які йому було повідомлено про підозру.

В ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а скарга адвоката зводилась фактично до питань доведення винуватості, оцінки зібраних у справі доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Під час повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, доводи скарги захисника зведені до питань доведеності винуватості та достатності доказів, а також наявності складу інкримінованого ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

Всупереч твердженням скарги адвоката з матеріалів справи встановлено, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, його зміст відповідає вищенаведеним вимогам КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вирішив питання, які не є предметом розгляду під час досудового розслідування.

Вдавшись до передчасного вирішення питань не доведеності винуватості особи, оцінки належності та допустимості доказів, слідчий суддя не перевірив ті обставини, які повинен був дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_15 у порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК, зокрема щодо відповідності повідомленої підозри за формою та змістом вимогам ст. 277 КПК, наявності у ній обсягу всіх необхідних відомостей та дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 278 КПК під час складення та вручення повідомлення про підозру.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду скарги захисника на повідомлення про підозру, слідчим суддею передчасно зроблено висновок про необґрунтованість підозри, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні скарги на підозру.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді, - скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити у задоволенні скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити прокурору третього відділу управління процесуального керівництва досудовими розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 17 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовими розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на повідомлення про підозру від 13.12.2021 у кримінальному провадженні № 0000939 від 22.07.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3