Справа № 504/4049/25
Номер провадження 1-кп/504/747/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області:

складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000382 від 23.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Пологівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2022 року ОСОБА_6 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження НОМЕР_2 служби пiд час мобiлiзацiї на особливий перiод i направлений до вiйськової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, згiдно наказу командира вiйськової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 № 49, солдата ОСОБА_7 зараховано до спискiв особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрiлецької роти вiйськової частини НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про вiйськовий обов`язок i вiйськову службу» початком проходження вiйськової служби для громадян, призваних на вiйськову службу пiд час мобiлiзацii вважається день відправлення у вiйськову частину з вiдповiдного районного (мiського) територіального центру комплектування та соцiальної пiдтримки.

Відтак, з 01.03.2022, тобто з моменту вiдправлення ОСОБА_7 з Пологiвського РТЦК та СП Запорiзькоi областi до вiйськовоi частини НОМЕР_1 , ОСОБА_8 набув статусу вiйськовослужбовця - особи, яка проходить вiйськову службу та з цього ж дня розпочав виконання вiйськового обов`язку - проходження вiйськової служби.

Проте, солдат ОСОБА_9 , достовiрно знаючи свої обов`язки, передбаченi зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентують порядок виконання вiйськового обов`язку i проходження вiйськової служби та маючи реальну можливiсть належно їх виконувати, свiдомо, допустив їх порушення, вирівшивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Пiд час досудового розслiдування у кримiнальному провадженнi №0000142 вiд 10.03.2023 за пiдозрою ОСОБА_7 у вчиненнi злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про звiльнення його вiд кримiнальної вiдповiдальностi у зв`язку iз бажанням проходження вiйськової служби у вiйськовiй частинi НОМЕР_3 .

За результатом розгляду клопотання 24.10.2024 Київським районним судом. Одеси по справi № 947/33204/24 ОСОБА_10 . звiльнено від кримінальної вiдповiдальностi та зобов' язано, невiдкладно, але не пiзнiше 72 годин пiсля набрання ухвалою законної сили, прибути до вiйськової частини НОМЕР_3 , для продовження проходження вiйськової служби.

Після набрання ухвалою законної сили, ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. 65 Конституцiї України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про вiйськовий обов`язок i вiйськову службу», ст. ст. 9, 12, 14, 16 Статуту внутрiшньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплiнарного Статуту Збройних Сил України, дiючи умисно, усвідомлюючи суспiльно небезпечний характер свого дiяння, передбачаючи його суспiльно небезпечнi наслiдки i бажаючи їx настання, з метою тимчасово ухилитися вiд обов`язкiв вiйськової служби, в умовах воєнного стану, до 08 год 00 хвилин 04.11.2024 вiдповiдно до ухвали Київського районного суду м. Одеси (справа №947/33204/24) не з`явився вчасно на службу без поважних причин до вiйськової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: Олеська область, Одеський район, смт. Чорноморське (бiльш точне розташування не вказується у зв`язку iз введениям на територiї України воєнного стану) та ухилявся вiд проходження вiйськової служби до 20 годин 45 хвилин 13.08.2025, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками вiйськової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалiстю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст.407 КК України не визнав та відмовився від давання показань, реалізувавши своє право, передбачене статтею 63 Конституції України.

23.01.2025 зареєстроване кримінальне провадження №0000382, за фактом вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Незважаючи на пасивну позицію обвинуваченого, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, є доведеною стороною обвинувачення, поза розумним сумнівом, наступними доказами:

- актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_11 від 08.02.2023 року, щодо самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_4 , згідно змісту якої солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 01.03.2022 року стрільцем помічником гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького батальйону, ВОС 100915А/630, та вважається таким, що з 01.03.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_11 від 08.02.2023 року № 133, згідно якого солдату ОСОБА_4 колишньому стрільцю помічнику гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , з 10.03.2023 року;

- копією протоколу затримання ОСОБА_4 від 03.08.2024 року;

- копією ухвали Київського районного суду міста Одеси № 947/33204/24 від 24.10.2024 року, що постановлена у кримінальному провадженні № 0000142, яка набрала законної сили 01.11.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, для продовження проходження військової служби та зобов`язано ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_3 , для продовження проходження військової служби;

- рапортом т.в.о. начальника гауптвахти відділу охорони та конвоювання військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_12 про звільнення 24.10.2024 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси № 947/33204/24 від 24.10.2024 року;

- письмовим зобов`язанням солдата ОСОБА_4 від 24.10.2025 року про прибуття до військової частини НОМЕР_3 не пізніше 72 годин;

- повідомленням начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_13 № 0666/116/4632 від 07.11.2024 року про неприбуття військовослужбовця ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби, після набрання ухвалою Київського районного суду міста Одеси № 947/33204/24 від 24.10.2024 року законної сили;

- повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 директору ТУ ДБР № 808/266 від 05.01.2025 року про неприбуття солдата ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси;

- повідомленням начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_13 №0666/334/3 від 15.01.2025 року про те, що ОСОБА_4 відсутній в списках особового складу військової частини НОМЕР_3 ;

- повідомленням начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_13 №0666/334/2749 від 11.08.2025 року про те, що ОСОБА_4 надавалась письмова згода командира військової частини НОМЕР_3 про надання дозволу для проходження військової служби, та про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 на підставі рішення суду до військової частини для подальшого проходження служби в ППД за адресою: с-ще Чорноморське Одеського району Одеської області не прибув;

- повідомленням начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону полковника медичної служби ОСОБА_15 №548/12443 від 14.08.2025 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у Військово-медичнону клінічному центру Південного регіону в період з 24.10.2024 року по теперішній час не прибував, військово-лікарську комісію не проходив;

- повідомленням в.о. директора КНП «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради ОСОБА_16 №1938/01-09 від 14.08.2025 року про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 2024-2025 років до КНП «Міська лікарня №8» ЗМР не звертався;

- повідомленням директора КНП «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради ОСОБА_17 №01-16/1322 від 18.08.2025 року про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.2024 року по 31.12.2025 року в КНП «Міська лікарня №4» ЗМР на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебував;

- повідомленням генерального директора КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради ОСОБА_18 №3655 від 02.10.2025 року про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.01.2024 року по теперішній час за медичною допомогою в КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР не звертався;

- копією доповідної записки т.в.о начальника відділу запобігання вчиненню, виявлення і припинення правопорушень Південного ТУ ВСП підполковника ВСП ОСОБА_19 № 808/17035 від 22.09.2025 року, згідно змісту якої ОСОБА_4 , після набрання законної сили ухвалою Київського районного суду міста Одеси № 947/33204/24 від 24.10.2024 року, у встановлений термін до 18.00 години 02.11.2024 року до військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби не прибув, про причини неявки ОСОБА_4 не повідомив, поважних причин неприбуття останнього не встановлено;

-показаннями свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що він займає посаду помічника начальника гауптвахти міста Одеси, а також те, що ОСОБА_4 у 2024 році утримувався на гауптвахті декілька місяців, та після надходження ухвали Київського районного суду міста Одеси, його було звільнено з гауптвахти до військової частини, за добровільним бажанням ОСОБА_4 продовжити військову службу, також зазначив, що при звільненні військовослужбовця з гауптвахти, в нього відбирається письмове зобов`язання про повернення до військової частини протягом 72 годин. Чи з`явився ОСОБА_4 до військової частини йому не відомо;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , який вказав, що він проходить службу на посаді офіцера групи психологічного супроводу у військовій частині НОМЕР_3 , у його обов`язки входить відбір військовослужбовців для проходження служби. У 2024 році командир військової частини НОМЕР_3 надав згоду на проходження військової служби гр. ОСОБА_4 , який перебував у самовільному залишені військової частини, проте останній до військової частини не прибував, свідку про вказані обставини не повідомляли.

Досліджені докази є належними, оскільки містять дані щодо предмету доказування, достовірними, оскільки судом не встановлено, що вони створені штучно або є такими в яких наведена не достовірна інформація, допустимими, оскільки отримані у передбачений законом спосіб, з дотриманням прав і свобод учасників провадження, а також достатніми для констатації висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України є тяжким злочином. Суд враховує, що ОСОБА_4 одразу вчинив аналогічний злочин, після того, як був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. При цьому, такі діяння ОСОБА_4 здійснив у період збройної агресії рф, щодо України, тимчасової окупації частини території України. Вказаними діями ОСОБА_4 знизив обороноздатність держави, здатність виборювати свободу від загарбника, а тому покарання, яке слід застосувати до обвинуваченого не повинно бути м`яким, задля досягнення мети запобігання вчинення таких кримінальних правопорушень, як ОСОБА_4 так і іншими особами. Зухвале ставлення ОСОБА_4 до вчиненого правопорушення, яке полягає в тому, що останній не висловив щирого каяття з приводу вчиненого, а також зухвале ставлення до Конституційних обов`язків, підвищує суспільну небезпеку особи.

При цьому, ОСОБА_4 є громадянином України, неодруженим, має середню освіту, відомості про перебування на обліку в лікаря нарколога та психіатра відсутні, на час вчинення кримінального провадження не працював, відсутні докази його незадовільного стану здоров`я та утримання неповнолітніх дітей.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин покарання у виді позбавлення волі у середніх межах передбачених санкцією ч. 5 ст. 407 КК України. Суд враховує думку прокурора та захисника, щодо необхідності призначення ОСОБА_4 мінімального покарання передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, разом з тим доводи останніх не мають для суду вирішального значення, а призначення обвинуваченому мінімального покарання не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого.

Правові приписи ст. ст. 69, 75 КК України у цьому кримінальному провадженні застосовані бути не можуть, з огляду на імперативну заборону у застосуванні цих норм до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення передбачені ст. 407 КК України, у період дії воєнного стану, після набрання чинності законом 2839-IX від 13.12.2022 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років та 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 13.08.2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 13.08.2025 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку суду в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягненню не підлягають.

Речові докази по справі відсутні.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1