ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю захисника ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0003750 за ч.2 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003750 за ч.2 ст.309 КК України про арешт майна.

На таке судове рішення прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», д/н НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_6 , користувачем якого є ОСОБА_8 .

Стверджує, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна не врахував, що за допомогою вказаного автомобіля ОСОБА_8 перевозив лікарські засоби іноземного виробництва, які у своєму складі містять діючу психотропну речовину у великих розмірах.

Вказує, що накладення арешту на авто є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки автомобіль визнаний речовим доказом та міг бути знаряддям злочину або зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а також може підлягати спеціальній конфіскації.

Провадження №11-сс/822/370/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.422 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Звертає увагу, що наразі органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії щодо встановлення достатніх доказів для обґрунтованої підозри винних осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Відмова в накладенні арешту на транспортний засіб, який перебуває в користуванні ОСОБА_8 , не забезпечить в повній мірі виконання завдань кримінального провадження та може призвести до втрати цього речового доказу,оскільки будь-яка особа матиме змогу змінити, сховати, передати його, що перешкоджатиме повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин кримінального правопорушення.

Прокурор належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився,пізніше подав до суду клопотання із проханням здійснювати апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна ОСОБА_6 ,а також позицію захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши доводи апелянта, дослідивши надані матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення та відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України (а саме, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій…).

Відповідно до ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Із матеріалів провадження вбачається, що 16 листопада 2025 року до ЄРДР за №0003750 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України (а.с.6).

За змістом внесених відомостей, 15.11.2025 року до поліції надійшло повідомлення від працівників ДПС України про те, що цього ж дня о 17 год. 30 хв. на в`їзд в Україну через МПП «Дяківці» прибув транспортний засіб марки «Merсedes», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр.України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У коробці, яка знаходилась у салоні вказаного транспортного засобу, було виявлено лікарські засоби іноземного виробництва в кількості 140 таблеток, які у своєму складі містять діючу психотропну речовину у великих розмірах (а.с.6).

Звертаючись із клопотанням до суду про накладення арешту на автомобіль, який належить ОСОБА_6 ,прокурор посилався на п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме просив накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оскаржуваною ухвалою від 19 листопада 2025 року слідчий суддя відмовив у задоволенні вказаного клопотання, мотивуючи своє рішення тим, що вказаний автомобіль не є предметом кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та накладення на нього арешту може призвести до незаконного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.

Судова колегія вважає такі висновки правильними з огляду на наступне.

Матеріали провадження свідчать, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР слугувало повідомлення уповноваженої особи митниці про виявлення протиправного діяння, яке містить ознаки злочину.

За змістом цього повідомлення, 15.11.2025 року близько 17 год. 30 хв. в зону митного контролю МАПП «Дяківці-Раковець» в напрямку руху з Румунії в Україну в`їхав транспортний засіб марки «Merсedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який слідував з Румунії в Україну, в приватних справах.

При усному опитуванні ОСОБА_8 заявив про наявність у нього особистих речей та пред`явив їх до митного контролю.

При огляді багажного відсіку транспортного засобу у доступному для візуального огляду місці, що не утруднювало виявлення, було виявлено картонну коробку з особистими речами та вмістом лікарських засобів, серед яких знаходились не приховані від митного контролю, однак не оформлені у митному відношенні лікарські засоби загальною кількістю 140 таблеток.

(а.с.8).

У письмових поясненнях ОСОБА_8 вказав, що він є водієм та 15.11.2025 року перетинав кордон у МАПП «Дяківці» на в`їзд в Україну на автомобілі марки «Merсedes», д.н.з. НОМЕР_1 .Працівниками митниці при огляді однієї з посилок були виявлені ліки іноземного виробництва,про які йому не було відомо (а.с.10).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.11.2025 року, на МАПП «Дяківці-Раковець» було вилучено автомобіль марки «Merсedes», д.н.з. НОМЕР_1 і лікарські засоби в загальній кількості 140 таблеток (а.с.9),які постановами слідчого від 16 листопада 2025 року визнані речовими доказами (а.с.14,15).

Досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Диспозицією цієї статті передбачена кримінальна відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

У наданих суду матеріалах, якими обґрунтоване клопотання, відсутні докази, що у вилучених таблетках міститься наркотична/психотропна речовина,висновок експерта не долучений та на нього не посилався прокурор у клопотанні .

За таких обставин немає достатніх підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України як підстава для застосування обмежувальних заходів щодо майна.

Слідчий суддя вірно зазначив, що предметом даного кримінального правопорушення є,зокрема,наркотичні засоби та психотропні речовини або їх аналоги,а не транспортний засіб.

У клопотанні прокурора не наведено,за яким із передбачених ст.98 КПК України критерієм автомобіль має ознаки речового доказу.

Лікарські засоби,які знаходились у посилці,що її перевозив адресату ОСОБА_8 як водій, із автомобіля вилучені та перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

Натомість, із наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_6 (а.с.12).

Правомірність володіння ОСОБА_6 цим майном ніким не оспорюється, на її причетність до цього провадження прокурор не вказував.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 пояснила,що надала автомобіль сусіду ОСОБА_8 для здійснення поїздки за кордон,про обставини їй нічого не відомо.

Отже,накладення арешту на автомобіль, за відсутності відомостей про те, що було вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст.309 КК України, призведе до необґрунтованого позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що є недопустимим.

У цьому провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, на існування обставин,передбачених ч.4 ст.170 КПК України(у тому числі абз.2) прокурор не посилався.

Санкцією ч.2 ст.309 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не передбачена.

Саме лише визнання автомобіля речовим доказом в цьому кримінальному провадженні не може бути достатньою підставою для накладення арешту.

Отже, судова колегія вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у накладенні арешту, а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст.ст.376,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2