Єдиний унікальний номер 205/8182/25
Номер провадження 1-кп/205/1011/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, в місті Дніпро клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0001459 за обвинуваченням:

ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_4 ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Під час судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування заявленого клопотання захисник обвинуваченого посилався на ті обставини, що ОСОБА_3 було затримано 2 грудня 2024 року, таким чином останній перебуває під вартою більш ніж 11 місяців. Під час тримання ОСОБА_3 під вартою, співробітниками поліції проводилися позапроцесуальні бесіди за відсутністю захисників, що може свідчити про тиск на обвинуваченого. На теперішній час стороною обвинувачення не доведено жодного ризику на підтвердження законності продовження тримання обвинуваченого під вартою. На час затримання ОСОБА_3 мав постійне місце проживання, родину, офіційне місце навчання що свідчить про сталі соціальні зв`язки. Всі докази по справі зібрані та перебувають в розпорядженні сторони обвинувачення, що виключає можливість їх знищення або пошкодження. Також стороною обвинувачення вже допитано всі свідків події, що виключає тиск його підзахисного на свідків. Звертає увагу суду, що стороною обвинувачення не наведено спроб ОСОБА_3 здійснювати тиск на свідків та потерпілих. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні неумисного тяжкого кримінального правопорушення, а тому на думку сторони захисту ці обставини не свідчать про схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень, а тяжкість можливого призначеного покарання не може бути підставою для тривалого тримання обвинуваченого під вартою. Також захисник посилається на висновок експерта № 11303 від 22 липня 2025 року, який ставить під сумнів всі раніше проведенні експертизи що покладені на підтвердження обвинувачення. Просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід який зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, або визначити у кримінальному провадженню як альтернативний запобіжний захід заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_12 повністю підтримали клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 . Просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважають його не обґрунтованим. Звертають увагу суду, про кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового розгляду. Судовий розгляд по суті ще не розпочався. Потерпілі та свідки судом не допитані. Підстави які заявлені стороною захисту для зміни запобіжного заходу вже досліджувалися судом.

Представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 оскільки вважає заявлене клопотання стороною захисту не обґрунтованим, а ризики враховані судом під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою реальними та такими що заслуговують на увагу. Просить суд звернути увагу що ОСОБА_3 будучи раніше судимим знов вчиняє тяжке кримінальне правопорушення, яке не є умисним злочином, але вчинено із зухвалістю. Свідки ще не допитані а письмові докази не досліджені, що може підтверджувати ризик впливу обвинуваченого на свідків.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повністю підтримали позицію свого представника. Заперечували проти зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Представник потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . Додав що зухвалість з якою було вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 з урахування його попередньої судимості, свідчить про неможливість іншого запобіжного заходу запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_11 повністю підтримав позицію свого представника.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до наступного.

2 грудня 2024 року, ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 3 грудня 2024 року, відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 1 жовтня 2025 року. Строк дії ухвали до 29 листопада 2025 року.

На час розгляду клопотання в провадженні суду кримінальна справ за обвинуваченням ОСОБА_3 знаходиться з 29 травня 2025 року, тоб то менш ніж шість місяців.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартого та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд враховує те, що ОСОБА_3 будучи раніше засудженим, в період іспитового строку, обвинувачується у вчиненні неумисного тяжкого злочину, пов`язаним з загибеллю людини, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. На сьогоднішній день, провадження по справі знаходиться на початковій стадії судового розгляду. По суті справа ще не розглядалася, судом не було вирішено питання щодо встановлення порядку дослідження доказів, свідки та потерпілі в судовому засіданні не допитані, письмові докази не досліджені. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлюючи можливість отримання покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від суду, може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки сприймаючи тяжкість покарання може вдатися спроб впливу на свідків з метою зміни останніми своїх показань, для уникнення можливого покарання. Даний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. При цьому, відсутність, на теперішній час, фактів втечі підозрюваного чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Наявність у ОСОБА_3 родини, постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків не стали вагомим чинником стримуючим його протиправну поведінку.

Наданий стороною захисту висновок експерта № 11303 від 6 серпня 2025 року, судом ще не досліджувався, а стадія кримінального процесу не надає можливості суду давати оцінку наданим доказам.

На думку суду, обвинувачений цілком усвідомлює суворість покарання в виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення ним процесуальної поведінки під час судового розгляду.

Розглядаючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу в виді домашнього арешту, суд приходить до наступного.

Суд вважає, що застосування домашнього арешту не можливе, оскільки судом безпосередньо не допитані потерпілі та свідки по кримінальному провадженню, що дає підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи під домашнім арештом буде мати об`єктивну можливість, у тому числі через спілкування з особами, з якими він проживає та по телефону, здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих з метою примусу спотворити обставини, свідками яких вони стали, тяжкість інкримінованого злочину вказує на високий ризик втечі обвинуваченого з метою ухилення від суду. Оскільки домашній арешт за своєю суттю не може забезпечити щогодинний контроль обвинуваченого, у тому числі і його доступ до телекомунікаційних мереж.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи застави не можуть попередити наведеним ризикам та можливого переховування ОСОБА_3 від суду.

Застосування застави до обвинуваченого ОСОБА_3 крім того неможливе у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні злочину, що спричинило смерть потерпілого.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартого та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином ймовірність настання негативних наслідків, ризиків які в поведінці обвинуваченого продовжують існувати, вони не зменшились та більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Також суд звертає увагу, що під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Стороною захисту в обґрунтування заявленого клопотання не було надано посилань на нові обставини, які не досліджували судом під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, проданого в рамках кримінального провадження № 0001459 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1