Дата документу 24.12.2025 Справа № 331/6663/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/6663/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/1022/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 24 грудня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.архангельськ рф, який має середню освіту, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 14 листопада 2025 року до 12 січня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з урахуванням відомостей про особу підозрюваного та тяжкість вчиненого ним злочину, а також з урахуванням того, що підозрюваний проживав за адресою, де було вчинено злочин, і де проживає основний свідок у справі, цей запобіжний захід не зможе належним чином запобігти ризикам, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого залишити без задоволення. Застосувати до ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, звільнивши його з під варти, з покладенням на підозрюваного обов`язків: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час; цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, немотивованою, постановленою упередженим слідчим суддею.

Вважає, що слідчим на підтвердження зазначених у клопотанні ризиків не наведено жодного логічного та переконливого доказу їх існування. Щодо ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України слідчий в своєму клопотання взагалі не наводив його обґрунтування.

Звертає увагу, також на те, що слідчий суддя проігнорував твердження сторони захисту про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним саме умисного вбивства в частині невідповідності такої підозри наданим суду матеріалам і первинним доказам у справі. Слідчий суддя, не відобразила в оскаржуваній ухвалі позицію захисту з цього питання та доводи, на які останній посилався. У повідомленні про підозру вказано інший час учинення вбивства, проігноровано істотні суперечності щодо відсутності конфлікту між підозрюваним та загиблим та факт їх давнього знайомства, проігноровано відсутність будь-яких даних, які вказують на мету та мотив умисного вбивства, проігноровано поведінку підозрюваного після пострілу, проігноровано показання ключового свідка, яка була очевидцем події.

Також, на думку сторони захисту, посилання слідчого судді в ухвалі на наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, є формальними і такими, що не підтверджені матеріалами справи.

Зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі безпідставно пов`язує тяжкість повідомленої ОСОБА_6 підозри, а також відсутність дітей, відсутність на утриманні інших осіб та стійких соціальних зв`язків. Натомість матеріали справи свідчать про протилежне - підозрюваний проживав в одній квартирі зі своєю онукою, виховував її дітей (своїх правнуків).

Вказує, що слідчий суддя діяла упереджено, стверджуючи в оскаржуваній ухвалі про безумовну винуватість підозрюваного в умисному вбивстві. Також, в порушення вимог ст.89 КК України та позицій Верховного Суду, зазначила про минулі факти притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

Повідомляє, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, є особою похилого віку, має місце проживання, сім`ю, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вважає, що підозрюваному можливо обрати інший альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту. В обґрунтування неможливості призначення ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя безпідставно вказала на ефемерну, недоведену наявність ризику впливу ним на свідків.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 16 листопада 2025 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_10 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного 14 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005, щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий зазначає, що 14 листопада 2025 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту, діючи на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи прямий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство малознайомого ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті ОСОБА_11 , тримаючи у руці предмет, зовні схожий на пістолет, шляхом натискання на спусковий гачок здійснив постріл в область грудної клітини потерпілого, чим заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді одиночного вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, що в подальшому спричинило настання смерті ОСОБА_11 на місці події.

Таким чином, за твердженням слідчого, під час досудового розслідування встановлена достатня кількість доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке кваліфікується як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, за твердженням слідчого, доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленнями оператору «102» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події з 20 год. 20 хв. 14 листопада 2025 року до 00 год. 38 хв. 15 листопада 2025 року, а саме: квартири АДРЕСА_3 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст.208 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , іншими матеріалами кримінального провадження.

14 листопада 2025 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

15 листопада 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу у межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: відомості з лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_11 з Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №6429 від 15 листопада 2025 року; відомостями з протоколу огляду місця події з 20 год. 20 хв. 14 листопада 2025 року до 00 год. 38 хв. 15 листопада 2025 року, а саме: квартири АДРЕСА_3 ; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші матеріали кримінального провадження у сукупності.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і вмотивованість наведеного висновку слідчого судді під час апеляційного розгляду не встановлено.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про відсутність у цьому кримінальному провадженні доказів, що підтверджують можливе вчинення саме умисного вбивства, зокрема про відсутність конфліктів між підозрюваним і загиблим, про те, що останні тривалий час знайомі, відсутня мета та мотиви злочину, проігноровано поведінку підозрюваного після пострілу, і показання ключового свідка, яка була очевидцем події, є передчасними, оскільки всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування. Версія сторони захисту має перевірятися в установленому законом порядку під час досудового розслідування, а в подальшому в ході судового розгляду та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Доводи апелянта в частині того, що слідчим суддею не було належним чином перевірено наявність обґрунтованої підозри не є слушними та суперечать змісту оскаржуваної ухвали.

Те, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не відобразив доводи сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри, на думку колегії суддів, само по собі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта про те, що у повідомленні про підозру ОСОБА_6 невірно вказаний час вчинення кримінального правопорушення, також жодним чином не свідчать про необґрунтованість підозри, з огляду і на те, що досудове розслідування кримінального правопорушення ще триває.

Як убачається з матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали, слідчий суддя повно і всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження та змісту оскаржуваної ухвали.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання сторони захисту про те, що слідчим на підтвердження зазначених у клопотанні ризиків не наведено жодного логічного та переконливого доказу їх існування, є помилковими і спростовуються змістом клопотання слідчого, в якому наведено детальне обґрунтування кожного ризику.

Щодо доводів захисника, викладених в апеляційній скарзі, про те, що слідчий у своєму клопотанні взагалі не навів обґрунтування існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді про існування зазначеного ризику не ідеться, з чим погоджується і колегія суддів.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання - виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від семи до п`ятнадцяти років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні; обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема відомості про особу підозрюваного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що свідок та безпосередній очевидець події ОСОБА_12 є онукою підозрюваного, події відбувались за місцем її проживання.

Отже, ризик впливу на останню з боку підозрюваного на думку колегії суддів є високим.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту в апеляційній скарзі не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Доводи сторони захисту на те, що підозрюваний є раніше не судимою особою, є особою похилого віку, має місце проживання, сім`ю, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на думку колегії суддів, самі по собі не зменшують встановлених слідчим суддею ризиків, вказаних вище, та не свідчать про те, що вказаним ризикам можливо запобігти на цій стадії провадження шляхом застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя діяла упереджено, стверджуючи в оскаржуваній ухвалі про безумовну винуватість підозрюваного в умисному вбивстві, та в порушення вимог ст.89 КК України та позицій Верховного Суду, зазначила про минулі факти притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, не є слушними, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали не убачається, що слідчий суддя дійшла висновку про доведеність винуватості підозрюваного ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Натомість в ухвалі зазначено про наявність обґрунтованої підозри на цій стадії кримінального провадження, а також про існування ризиків, які унеможливлюють застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які б ставили під сумнів неупередженість слідчого судді, не встановлено.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Щодо твердження сторони захисту про те, що підозрюваному можливо обрати інший альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту, колегія суддів звертає увагу на таке.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею перевірялося питання щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, в ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про протилежне, на думку колегії суддів, не є переконливими з огляду на фактичні обставини провадження, встановлені ризики, відомості про особу підозрюваного.

Окрім того, відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши всі підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки, виходячи з наявних матеріалів провадження, кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , призвело до загибелі людини.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 14 листопада 2025 року до 12 січня 2026 року включно без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4