В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627 від 04.07.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 22 червня 2025 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлено, на вулиці, біля АЗС «VST», яка розташована на перехресті вулиць Іоганна Гена (Боженка) та Стовпової в місті Одесі, він, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, в частині спокійних умов проживання людей, проявляючи явну неповагу до суспільства, яка виразилась в ігноруванні елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, з метою самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, в присутності сторонніх людей, підійшов до особи похилого віку, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив перехрестя вулиць Іоганна Гена (Боженка) та Стовпової в місті Одесі та кулаком правої руки наніс один удар в область голови, від якого останній впав на асфальтоване покриття.

Після чого, дочекавшись поки ОСОБА_5 підніметься на ноги, ОСОБА_4 , не припиняючи хуліганських дій, направлених на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи явну перевагу у фізичній силі над останнім, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, долонею правої руки штовхнув останнього в область голови, в наслідок чого ОСОБА_5 впав та вдарився головую об асфальтоване покриття.

В наслідок хуліганський дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку середнього ступеня, яка супроводжувалась крововиливом між павутинною та м`якою оболонками головного мозку зліва крововиливу між твердою та павутинною оболонками праворуч, гематомами м`яких тканин голови у правій лобно-тім`яній ділянці та гематом тіла.

Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.1 ст.296 КК України, а саме за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство).

Крім того, ОСОБА_4 22 червня 2025 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлено, на вулиці, біля АЗС «VST», яка розташована на перехресті вулиць Іоганна Гена (Боженка) та Стовпової в місті Одесі, він побачив особу похилого віку, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з хуліганських мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, підійшов до ОСОБА_5 , який проходив перехрестя вулиць Іоганна Гена (Боженка) та Стовпової в місті Одесі та кулаком правої руки наніс один удар в область голови, від якого останній впав на асфальтоване покриття.

Після чого, дочекавшись поки ОСОБА_5 підніметься на ноги, ОСОБА_4 , не припиняючи хуліганських дій, направлених на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи явну перевагу у фізичній силі над останнім, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, долонею правої руки штовхнув останнього в область голови, в наслідок чого ОСОБА_5 впав та вдарився головую об асфальтоване покриття.

В наслідок дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку середнього ступеня, яка супроводжувалась крововиливом між павутинною та м`якою оболонками головного мозку зліва крововиливу між твердою та павутинною оболонками праворуч, гематомами м`яких тканин голови у правій лобно-тім`яній ділянці та гематом тіла, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що він дійсно за вказаних обставин та у зазначений час та місці повертався у компанії приблизно з чотирьох чоловік додому, побачив діда - потерпілого у справі, який переходив перехрестя та попросив цигарку, звернувшись до їх компанії та він вдарив діда кулаком правої руки в область голови сзаду потерпілого. Від удару потерпілий впав на асфальт та вдарився головою. Далі потерпілий піднявся та він вдруге штовхнув потерпілого, який знову впав та вдарився головою. Побачив, що потерпілий впав та у нього були пошкодження на голові та спині. Поряд була лікарня та працівники лікарні стали бігти і кричати в їх бік та забрали потерпілого до лікарні. Подія відбувалася в громадському місці, де були ще люди. Йому робили зауваження припинити дії як з його компанії, так і сам потерпілий просив не торкати його. Свою провину визнає, у вчиненому щиро кається, готовий відшкодувати потерпілому витрати на лікування, раніше пропонував потерпілому кошти, але той відмовився. Також просив врахувати, що працює не офіційно на мийці, батьків не має, щиро кається, зробив для себе висновки та суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні скористався своїм правом та відмовився давати пояснення. При цьому зазначив, що обвинувачений розповідає правд, він не має наміру псувати життя молодому хлопцю, але бажає, щоб обвинувачений відшкодував йому витрати за лікування. Цивільний позов до суду у кримінальному провадженні не подавав. Від виступу у судових дебатах відмовився та погодився з думкою прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які учасники кримінального провадження вважають, що вони підтверджені доказами, які знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, тому суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними та за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання та стосовно речових доказів.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані:

- за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство);

- за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст.12 КК України правопорушення, інкриміновані обвинуваченому, відноситься до:

- за ч.1 ст.296 КК України до категорії кримінальних проступків.

- за ч.1 ст.122 КК України до категорії тяжкого злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 є громадянином України, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні, повне визнання вини обвинуваченим та щире його каяття, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, вік обвинуваченого, його соціальне положення, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, потерпілого, захисту, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, а саме:

- за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Покарання ОСОБА_4 належить призначити на підставі ч.1 ст.70 та ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

При цьому також враховуючи особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він зрозумів та усвідомив протиправність своєї поведінки, обставини справи, вік обвинуваченого, який є молодою людиною, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позицію прокурора та потерпілого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 373,374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання:

- за ч.1 ст.296 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України та ч.1 ст.72 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 31.10.2025 року.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-оптичний диск з відеозаписом - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1