Провадження №1-кп/523/1036/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури

у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Пересипського районного суду міста Одеси клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за №0001074 від 27.02.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Доброслав (Комінтернівське) Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді навідника 2 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, -

Встановив:

З Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону до Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 , набувши з 8.04.2022 року статусу військовослужбовця за призовом під час мобілізації та проходячи відповідно Наказу командира №356 від 12.12.2024 року військову службу на посаді навідника 2 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос, достовірно знаючи свої обов`язки, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 3, 24 ч.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 16, 49, 58, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану 13.12.2024 року о 17:00 годині без поважних причин за власним рішенням самовільно залишив місце несення служби за розташуванням дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд до 30.10.2025р., не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, тобто до моменту його добровільного прибуття до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві за адресом: м.Одеса, пр. Князя Володимира Великого, 106, де заявив про бажання подальшого проходження військової служби.

Таким чином, на підставі фактичних даних, викладених в клопотанні, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Зі змісту клопотання пред`явлена 7.11.2025 року ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами під час досудового розслідування, а саме матеріалами службового розслідування, які скеровані військовою частиною НОМЕР_1 , протоколами допиту свідків, іншими матеріалами у своїй сукупності.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні не підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.407 ч.5 КК України, вказуючи, що відповідно отриманої відповіді з військової частини НОМЕР_2 , командир якої надав письмову згоду щодо можливості подальшого проходження служби на вакантній посаді, повідомив, що ОСОБА_4 14.11.2025 року самовільно залишив розташування вищевказаної військової частини, тобто наявний факт повторного наміру ухилитися від служби, за викладених підстав просив залишити клопотання без розгляду.

З`ясувавши думку прокурора, яким були надані відомості щодо неможливості забезпечення явки ОСОБА_4 у судове засідання, суд дійшов до наступних висновків.

Дійсно, 7.09.2024 року набрав чинності Закон України №3902-IX від 20.08.2024 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану», яким передбачений порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка під час дії воєнного стану самовільно залишила військову частину, або не з`явилась вчасно без поважних причин до місця служби.

На підставі ст.284 ч.2 п.1 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею ст.286 ч.1 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

За змістом ст.286 ч.2 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Також у ст.286 ч.2 абзац 2 КПК України визначено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

За змістом ст.287 ч.1 абзац 11 КПК України до клопотання прокурора повинна бути додана письмова згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності, а у разі звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченого частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, - письмова згода командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження підозрюваним військової служби.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Водночас статтею 401 ч.5 КК України також сформульовані правові підстави звільнення від кримінальної відповідальності, а саме особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається ОСОБА_4 не вперше вчинив злочин, передбачений ст.407 КК України, тобто військовослужбовцем порушена одна із підстав звільнення від кримінальної відповідальності, яка визначена законодавцем, також викликає сумніви добровільне звернення до прокурора щодо наміру продовжити військову службу.

При цьому слід зауважити, що самовільне залишення військової частини - це самовільне залишення будь-яким військовослужбовцем військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службі без поважних причин в умовах воєнного стану.

Самовільне є таке залишення частини, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл. Початком злочину вважається момент фактичного самовільного залишення військової частини або місця служби, а кінцем - день повернення в частину або затримання поза межами частини.

Відповідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 встановлено, що починаючи з 14.11.2025 року по теперішній час ОСОБА_4 відсутній у військовій частині, його поточне місце знаходження не відоме, що свідчить, що особа переховується від органу досудового розслідування та суду, тобто наявні докази на підтвердження повторного самовільного залишення військової частини, відсутність поважних причин, що в свою чергу унеможливлює задовольнити клопотання прокурора.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 знову вчинив злочин в умовах воєнного стану за ознакам кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.5 КК України, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, встановивши відсутність достатніх підстав передбачених законом обставин на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в порядку ч.5 ст.401 КК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 401, 407 КК України, ст.ст.284-286, 288, 314, 369-372, 394-395 КПК України, -

Постановив:

В задоволенні клопотання сторони обвинувачення про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України на підставі ст.401 ч.5 КК України відмовити за мотивів, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Копію ухвали направити до Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_6