Справа № 309/2482/16-к
Провадження № 1-кс/309/719/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000360 від 06.05.2016 року та №0000220 від 20.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 знаходиться об`єднане кримінальне провадження № 0000360 від 06.05.2016 року та №0000220 від 20.02.2018 за обвинуваченням обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України.

18 грудня 2025 року обвинуваченим ОСОБА_4 було подано заяву про відвід судді ОСОБА_6 . Заява вмотивована тим, що суддя ОСОБА_6 не може брати участь у розгляді його справи так як він раніше розглядав кримінальну справу, по згвалтуванню його дочки ОСОБА_7 . З цього приводу він неодноразово звертався до апеляційного суду і йому було відмовлено. Вважає, що у судді ОСОБА_6 щодо нього неприязні відносини.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 визначено суддю ОСОБА_1 для розгляду заяви про відвід судді.

В судовому засіданні особа, яка заявила відвід ОСОБА_4 заяву підтримав. Зазначив, що не довіряє судді ОСОБА_6 так як він розглядав кримінальну справу по згвалтуванню його дочки, і педофіл залишився на волі. Знає, що ОСОБА_7 дав гроші його жінці. Він подавав апеляцію, але її не прийняли. Вважає, що суддя ОСОБА_6 негативно ставиться до нього і не може розглядати дане кримінальне провадження.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 заперечив проти задоволення заяви. Вважає, що підстави для відводу судді відсутні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважає відвід необґрунтованим. Просить відмовити у задоволенні відводу.

В судове засідання суддя ОСОБА_6 не з`явився, подав клопотання про розгляд заяви про відвід без його участі.

У судове засідання захисник ОСОБА_8 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду.

Згідно ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 КПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадження.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1989 року у справі "Хаушильд проти Данії", заява № 11/1987/134/188).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96).

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й з об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 7 серпня 1996 року у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

У своєму рішенні у справі "Газета "Україна-центр" проти України" (рішення від 15 жовтня 2010 року, заява № 16695/04) ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту першого статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться". На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також у рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді (колегії суддів) є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Дослідивши заяву про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого обвинуваченим ОСОБА_4 відводу, оскільки останнім не наведено жодних підстав, визначених ст.ст.75, 76 КПК України для відводу судді та не надано доказів упередженості або особистої заінтересованості судді. Заява про відвід фактично умотивована його незгодою з іншими судовим рішенням, ухваленим суддею ОСОБА_6 , де ОСОБА_4 не був учасником справи, а лише його дочка була потерпілою, що само по собі не може бути підставою для відводу судді. При цьому як убачається з заяви про відвід та наданих безпосередньо у судовому засіданні пояснень ОСОБА_4 , відповідне судове рішення не скасовувалося судом апеляційної інстанції.

В зв`язку з чим суд приходить до висновку, що підстави для відводу судді ОСОБА_6 є надуманими, а заява про відвід є необґрунтованою. Тому у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80-81 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000360 від 06.05.2016 року та №0000220 від 20.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23.12.2025 о 13:20 год.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1