ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/262/26 Справа № 705/5317/25 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» ОСОБА_8 ,

(в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 9.10.2025 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Апеляційну скаргу засуджений обґрунтовує тим, що при розгляді вказаного провадження місцевий суд та прокурор поставились до нього упереджено, оскільки відмовляючи у задоволенні його клопотання, послались на те, що він неодноразово судимий, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Проте, за час перебування в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» він до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичному обліку не перебував, дотримується санітарно-гігієнічних умов, до працівників установи ставиться ввічливо, виконує їхні законні вимоги, конфліктних ситуацій не створює.

За час перебування в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» він має 4 заохочення. Характеризується позитивно. Також відшкодував цивільний позов в розмірі 7 362,42 грн..

Крім того, представники ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» та спостережної комісії підтримали клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З моменту перебування в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» він неодноразово виходив на стажування. На теперішній час більше року працевлаштований офіційно та сплачує податки.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити із вказаних у ній мотивів, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, натомість вважав судове рішення законним та обґрунтованим, думку представника ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92) ОСОБА_8 , який вважав, що засуджений ОСОБА_9 заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 КК України частину призначеного судом покарання.

Апеляційний суд погоджується з обґрунтуванням висновку суду першої інстанції про те, що засудженого не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Обґрунтованість цього підтверджується даними матеріалів провадження, з якого вбачається, що засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» (далі - ДУ «СВК (№ 92)») за вироком Деснянського райсуду м. Києва від 16.03.2023 р., яким він засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 та ст. 71 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі (а. пр. 23-24). Вказаний вирок набрав законної сили 18.04.2023 р. (а. пр. 25).

Згідно довідки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «СВК (№ 92)», початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_9 : 20.06.2023 р., кінець строку: 20.07.2026 р., не відбута частина покарання станом на 18.09.2025 р. складала 10 місяців 02 дні (а. пр. 20). Тобто, станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 3/4 строку покарання (а. пр. 43).

Апеляційним судом встановлено, що засуджений ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до характеристики з ДУ «СВК (№ 92)» від 15.09.2025 р. ОСОБА_9 з 8.08.2023 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська ВК (№ 92)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має 2 стягнення, які погашені у встановленому порядку. Працевлаштований на виробництві, за що тричі заохочувався правами начальника установи та засуджений є зразком для інших засуджених. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, ввічливий, тактовний. Має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться позитивно. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи (а. пр. 15-18).

Разом з тим, згідно характеристики засудженого, затвердженої т.в.о. нач. установи 6.02.2025 р., ОСОБА_9 відбував покарання в ДУ «СВК (№ 92)» з 16.12.2021, та за час відбування покарання характеризувався посередньо, мав 1 стягнення, яке погашено, та 1 заохочення. За період відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_9 було застосовано два стягнення, 10.06.2024 та 22.07.2024. Також він за вироком суду має цивільний позов в розмірі 7362,42 грн., який не відшкодовано. Двічі комісією адміністрації установи, а саме 06.02.2025 та 17.07.2025, було встановлено, що засуджений ОСОБА_9 на шлях виправлення не став.

Разом з тим, комісією 17.07.2025 р. прийнято рішення про направлення до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого (а. пр. 19), але вказівкою керівника Уманської окружної прокуратури від 28.07.2025 р. № 53-1802вих-25, вказане рішення комісії ДУ «СВК (№ 92)» від 17.07.2025 р. по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано. Підставою такого рішення прокурора стало те, що з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_9 раніше судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочинів проти власності. На даний час відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ст. 309 КК України, при цьому, останній злочин скоєно в період встановленого судом іспитового строку (а. пр. 26-27).

За час відбування покарання в ДУ «СВК (№ 92)» з 8.08.2023 р. він позитивно характеризується не завжди, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності (10.06.2024 р., 22.07.2024 р.). Має 3 заохочення (1.01.2025, 1.04.2025, 2.07.2025) (а. пр. 17). Працевлаштований на виробництві лише напередодні настання передбаченого ст. 81 КК України заохочувальної норми. Враховуючи особу засудженого, до якого судом безрезультатно застосовувалась заохочувальна норма, засуджений має нестабільну поведінку за весь час відбування покарання (неодноразово притягнення до дисциплінарної відповідальності та отримання заохочення у період, що передував настанню пільги), відношення до праці, існують обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_9 виправився та не вчинятиме нових злочинів після звільнення з установи виконання покарань.

Враховуючи поведінку засудженого ОСОБА_9 за весь період відбування покарання, суд встановив, що ОСОБА_9 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення з установи виконання покарання і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд першої інстанції з матеріалів особової справи встановив, що ОСОБА_9 має ряд судимостей за вчинення злочинів проти власності, а також вчинив новий злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, у період іспитового строку. Неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнявся від відбування покарання, як на підставі ст. 75, так і ст. 81 КК України.

Враховуючи особу засудженого та безрезультатність застосування ст. ст. 75 та 81 КК України, тяжкість та характер скоєних злочинів, поведінку за весь час відбування покарання (притягнення до дисциплінарної відповідальності та низький прояв старанності: 3 заохочення лише за період, який передував можливому застосуванню заохочувальних норм), існують обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_9 виправився та не буде скоювати нових злочинів після звільнення з установи виконання покарань.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд не вбачав підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого суду, що з огляду на вищевикладене, засуджений не довів зразковою поведінкою протягом усього строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.

Апеляційний суд зауважує, що поведінка засудженого ОСОБА_9 , яка вказує на його виправлення, має бути стабільною під час всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за змістом ст. 81 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність та необхідність умовно-дострокового звільнення має бути викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_9 про те, що при розгляді вказаного провадження місцевий суд та прокурор поставились до нього упереджено, оскільки відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, послались на те, що засуджений ОСОБА_9 неодноразово судимий, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Проте, за час перебування в ДУ «СВК (№ 92)» засуджений ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичному обліку не перебував, дотримується санітарно-гігієнічних умов, до працівників установи ставиться ввічливо, виконує їхні законні вимоги, конфліктних ситуацій не створює. За час перебування в ДУ «СВК (№ 92)» засуджений ОСОБА_9 має 4 заохочення. Характеризується позитивно. Також відшкодований позов в розмірі 7 362, 42 грн.. З моменту перебування в ДУ «СВК (№ 92)» засуджений ОСОБА_9 неодноразово виходив на стажування. На теперішній час більше року працевлаштований офіційно та сплачує податки, то ці доводи є безпідставними та до задоволення не підлягають, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що поведінка засудженого ОСОБА_9 об`єктивно не була лише позитивною, а тому не можна стверджувати, що виправлення настало раніше призначеного строку та, що засуджений ОСОБА_9 заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Крім того, апеляційний суд встановив, що в матеріалах кримінального провадження, які перебувають на апеляційному перегляді ухвали місцевого суду, відсутні будь-які дані, які б об`єктивно могли б підтвердити відшкодування цивільного позову засудженим ОСОБА_9 ..

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про те, що представники ДУ «Старобабанівської ВК (№ 92)» та спостережної комісії підтримали клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, то ці доводи також є безпідставними та до задоволення не підлягають, оскільки вказівкою керівника Уманської окружної прокуратури від 28.07.2025 р. № 53-1802вих-25, вказане рішення комісії ДУ «СВК (№ 92)» від 17.07.2025 р. по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 вирішено скасувати, як незаконне.

Апеляційний суд зауважує, що заохочення отримані засудженим ОСОБА_9 за виконання покладених на нього обов`язків та дотримання правил поведінки, носять у переважній своїй більшості формальний характер, оскільки це є його обов`язком, як засудженого.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що відбуваючи покарання у ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» з 08.08.2023 р. заохочення відносно засудженого ОСОБА_9 були винесені лише в 2025 р., тобто безпосередньо перед виникненням права на пільгу (а. пр. 17).

Разом з тим, 10.06.2024 р. до засудженого ОСОБА_9 було застосоване стягнення попередження, за порушення форми одягу, яке було погашене. 22.07.2024 р. було застосоване стягнення догана, за порушення форми одягу, яке було погашене (а. пр. 17 - оборот).

Отже, апеляційний суд враховує, що хоча вказані стягнення і погашені у встановленому законом порядку, але такі дії засудженого об`єктивно не можуть свідчити про його лише позитивну поведінку протягом всього, а не певного періоду часу відбування покарання і не можуть свідчити, що виправлення настало раніше призначеного строку та що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Апеляційний суд переконаний у тому, що з матеріалів провадження не можна дійти беззаперечного висновку про те, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання, а тому погоджується з ухвалою місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки ухвала суду є законною та цілком обґрунтованою, апеляційний суд не встановив істотних порушень норм кримінального або кримінального процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду, а тому доводи засудженого ОСОБА_9 є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 9.10.2025 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді