ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000601, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , подана на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 13 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 грудня 2025 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 166540,00 (сто шістдесят шість тисяч п`ятсот сорок) грн, та в разі її внесення, покладено на нього окремі обов`язки, передбачені ст. ч.5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2025 року та прийняти нову ухвалу, якою зменшити розмір застави.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог процесуального законодавства, без врахування практики ЄСПЛ та Верховного Суду, а також без врахування фактичних обставин справи та майнового стану ОСОБА_7

ЄУНСС:727/7641/25

НП: №11-кп/822/368/25 Головуючий у І-ій інстанції: ОСОБА_8

Категорія: в порядку КПК України Суддя - Доповідач: ОСОБА_1

Стверджує, що встановлений судом ризик можливість впливу на свідків є необґрунтованим, оскільки такі свідки є працівниками поліції, які здійснювали затримання обвинуваченого.

Уважає, що розмір застави є непомірним для обвинуваченого та його родини, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи, однак тривалий час не отримує матеріальну допомогу, при цьому його мати отримує мінімальну пенсію та є особою з інвалідністю по зору.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ній, міркування прокурора, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги районним судом належно дотримані.

Як вбачається із надісланих на адресу апеляційного суду матеріалів, на розгляді Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0000601 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

13 жовтня 2025 року прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за результатами розгляду якого і було постановлено оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а тому він може переховуватися від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що він є особою раніше неодноразово судимою.

Також обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки розгляд справи по суті ще не завершений, та всі свідки по справі ще не допитані.

Апеляційний суд не може погодитись із твердженням сторони захисту про те, що ризик впливу на свідків є необґрунтованим. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказаний ризик не є єдиним, який був встановлений районним судом.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжують існувати та не зменшились, а отже суд першої інстанції прийняв правильне рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, судом визначено розмір застави в межах, встановлених у ст. 182 КПК України.

Доводи апелянта щодо необхідності зменшення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави є необґрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а тому обраний щодо нього розмір застави - 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не є явно надмірним чи непомірним для обвинуваченого.

На думку колегії суддів, такий розмір застави є справедливим та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, та не порушує права обвинуваченого ОСОБА_7 .

На переконання апеляційного суду, альтернативний запобіжний захід у виді застави в меншому розмірі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 331, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 13.10.2025 р. про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3