УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу

Справа № 495/1839/25

Номер провадження 1-кп/495/538/2025

30 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого,

перекладача (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 305 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2025 року за №0000059,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувають матеріли кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 305 КК України.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Із вказаного клопотання вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, щопри невстановлених слідствах обставинах, у невстановленому слідством особи придбав та починаючи з часу придбання незаконно зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP(1-феніл-2-піролідин -1-іл-пентан-1-он), який внесено до списку № 2 таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, зі змінами та доповненнями.

Далі, в той же день на рейсовому автобусі марки «Scania» державний номер НОМЕР_1 », незаконно в якості пасажира перевіз вказану особливо небезпечну психотропну речовину масою 18,158г., що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин -1-іл-пентан-1-он), кількісний вміст PVP якої становить 13,153г. та яка віднесена до списку № 2 таблиці І « Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, зі змінами та доповненнями, що відповідно до таблиці № 3 Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць незначних, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, що знаходяться в незаконному обігу» утворює великий розмір до пункту пропуску «Старокозаче» митного посту «Білгород-Дністровський» Одеської митниці сполученням Одеса (Україна) Кишинів (Молдова) зберігаючи її у своєму одязі до часу виявлення та вилучення її співробітниками ДПС України.

Крім того, ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) обвинувачується в тому, що 22.01.2025, об 02 год. 30 хв., маючи при собі попередньо приховану особливо небезпечну психотропну речовину «PVP» масою 18,158г., перебуваючи в якості пасажира автобусу марки «Scania» державний номер « НОМЕР_1 », прибув в зону митного контролю ВМО № 3 пункту пропуску «Старокозаче» митного посту «Білгород-Дністровський» Одеської митниці сполученням Одеса (Україна) Кишинів (Молдова).

Після цього, 22.01.2025 приблизно після 02 год. 30 хв. ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел, будучи обізнаним із порядком перетину митного кордону України, маючи при собі особливо небезпечнупсихотропну речовину «PVP» масою брутто 18,158г., яка підлягає обов`язковому письмовому декларуванню та обіг якої на території України заборонений, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків в вигляді порушення встановленого порядку переміщення психотропних речовин через митний кордон України, знаходячись в смузі руху «червоний коридор» не заявив про наявність у нього зазначеної речовини, не пред`явив її до митного огляду та умисно не повідомив будь-який правоохоронний орган про її наявність у нього.

В подальшому, під час спільного митно-прикордонного контролю з залученням службової собаки «Кеп» кінологічної служби Одеської митниці, в ході особистого огляду речей ОСОБА_4 було виявлено прихований пакунок з кристалічною речовиною білого кольору масою 18,158г., що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2- піролідин -1-іл-пентан-1-он), кількісний вміст PVP якої становить 13,153г.та віднесено до списку № 2 таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, зі змінами та доповненнями, що відповідно до таблиці № З Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць незначних, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, що знаходяться в незаконному обігу`утворює великий розмір.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 зазначила, що існують ризики, передбаченістаттею 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення слідчих дій були залучені поняті та ОСОБА_4 надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетнихданих, також може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

На підставі викладеного прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або іншу міру запобіжного заходу не пов`язаною з тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав слова адвоката і також просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строквід 10 до 12 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений та свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не закінчено, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відповідно до ухвали від 13.08.2025 року закінчується 11.10.2025 року.

Також у судовому засіданні встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, доведених прокурором при обранні вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання суду запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого в судовому засіданні встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.

Крім цього, суд при постановленні цієї ухвали суд враховує підстави та обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України та приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 315 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» на 60 днів - до 28.11.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено о 16:15 год. 30.09.2025 року.

Суддя ОСОБА_1