Справа № 467/1609/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000471, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується цією ухвалою, і хто ініціює його розгляд

Прокурор вніс на розгляд суду клопотання, яким просив закрити кримінальне провадження із № 0000471, внесене до ЄРДР 06 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК, в ході досудового розслідування якого проведено вичерпну кількість слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення обставин події, але, незважаючи на таке, так і не було встановлено особу, якій у порядку ст. 276-278 КПК України може бути повідомлено про підозру.

Зокрема, було встановлено, що 07 жовтня 2017 року близько 20 год. 45 хв. біля Арбузинської ЦРЛ, розташованої по вул. Шевченка в с-щі Арбузинка, невстановлена особа незаконно заволоділа належним ОСОБА_4 мопедом марки «Alpha».

Натомість потерпілий ОСОБА_4 своєю заявою ініціював закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності, у той час, як предмет правопорушення на сьогодні не становить для нього ніякої матеріальної цінності

З цим, прокурор посилаючись на положення п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, просив указане кримінальне провадження закрити через сплив установленого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строку давності.

Позиція учасників кримінального провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримав внесене ним клопотання повністю.

Потерпілий на слухання справи не прибув, причин неявки не повідомляв, ніяких заяв і клопотань, які б свідчили про його наміри борати участь в судовому засіданні, не подавав.

З цим, суд вважав за можливе вирішити внесене на його розгляд клопотання по суті за відсутності потерпілого ОСОБА_4 .

Застосоване право і мотиви прийнятого рішення

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд установив таке.

Кримінальне правопорушення, подія за яким наразі розслідується, мало місце 05 жовтня 2017 року і було кваліфіковане за ч. 1 ст. 298 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Тобто, згідно встановленої ст. 12 КК України класифікації, це кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, так як санкція ч. 1 ст. 289 КК України передбачає у собі покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, у тому числі й у редакції цієї норми, яка діяла на час вчинення правопорушення.

А пунктом третім частини першої статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому, за матеріалами кримінального провадження суд установив, що: 1) перебіг давності не зупинявся, так як обставини, передбачені ч. 2 ст. 49 КК України, не мали місце; 2) перебіг давності не переривався, так як обставин, визначених ч. 3 ст. 49 КК України, не настало; 3) цей випадок не підпадає під норму п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Отже, з моменту вчинення кримінального правопорушення (05 жовтня 2017 року) до моменту постановлення цієї ухвали минуло понад 5 років, а точніше 8 років 3 місяці та 14 днів, що з урахуванням відсутності обставин, визначених п. 2 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 49 КК України, вказує на те, що строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.289 цього ж Кодексу сплинули.

На даний час не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, жодній особі не було повідомлено про підозру.

Досліджені матеріали кримінального провадження свідчать, що органом досудового розслідування вжито усіх доступних на той час заходів, спрямованих на встановлення особи, яка могла бути причетною до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (допит потерпілого та двох свідків). Проте, незважаючи на це, упродовж значного періоду часу (понад строк, вказаний у п. 3 ч. 1 ст. 49 КК) особу правопорушника встановлено не було і жодній особі повідомлення про підозру у встановленому законом порядку не здійснювалося.

За таких обставин, об`єктивно встановлюється неможливість подальшого ефективного кримінального розслідування у зв`язку з закінченням строків давності та відсутністю особи, щодо якої могло б бути здійснене процесуальне притягнення до відповідальності.

Пунктом п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи або злочин, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

А за приписами п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

При цьому, згідно із ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Отже, на даний час не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, жодній особі не було повідомлено про підозру, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились, оскільки строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не переривався і не упинявся і наразі становить більше п`яти років.

При цьому, потерпілий не вказував про вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, що слідує із протоколу його допиту.

І наразі погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які зазначені прокурором у клопотанні.

Отже, суд установив визначені законом підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України, що має наслідком задоволення внесеного прокурором клопотання.

Одночасно суд враховував і позицію ЄСПЛ із даного питання, зокрема, що «давність може бути визначена як передбачене законом право порушника не бути притягненим до кримінальної відповідальності чи судом після спливу певного періоду часу з моменту вчинення правопорушення. Строк давності, який є загальною рисою національних правових систем Договірних держав, слугує кільком цілям, у тому числі забезпеченню правової визначеності та остаточності та запобіганню порушенню прав обвинувачених, які можуть бути ушкоджені, якщо суди змушені приймати рішення на основі доказів, які з плином часу можуть стати неповними. Якщо кримінальна відповідальність була поновлена після закінчення строку давності, вона буде вважатися несумісною з загальними принципами законності (nullum crimen, nulla poena sine lege) та передбачуваності, закріплених у статті 7 Конвенції. З цього випливає, що якщо кримінальне правопорушення згідно з національним законодавством підлягало давності та кримінальна відповідальність виключалась через сплив строку давності, стаття 7 перешкоджатиме поновленню кримінального переслідування щодо такого злочину через відсутність чинної правової підстави.

А в ухвалі від 10 травня 2022 року у справі № 735/1121/20 ККС ВС зауважив, що (…) якщо максимально спростити теорію давності в кримінальному праві, то два головних фактори, які впливають на давність: це збурення суспільства внаслідок злочину і небезпечність злочинця. З часом згасають як перший, так і другий фактори (пункт 37), позаяк (…) «всепоглинаюча сила часу стирає шкідливі сліди, залишені злочином, заспокоює схвильовану суспільну совість, робить покарання актом безцільної відплати, яка не відповідає суті та гідності карного державного правосуддя» (пункт 26 ухвали).

Інші питання, що вирішуються судом при закритті провадження у справі

Процесуальні витрати і речові докази - відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Матеріали кримінального провадження № 0000471, внесеного до ЄРДР 06 жовтня 2017 року належить залишити з подальшим зберіганням у справі № 467/1609/25.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 2, 284, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити повністю.

Кримінальне провадження № 0000471, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Матеріали кримінального провадження № 0000471, внесеного до ЄРДР 06 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України залишити у справі № 467/1609/25.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання письмової апеляційної скарги на неї до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 ми днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5