ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/829/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № № 0000795, 004141, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання, підтримане адвокатом ОСОБА_6 та обвинуваченими, про зміну ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби або визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовано тим, що стороною обвинувачення не подано жодних матеріалів, які б обґрунтовували клопотання про застосування, а також продовження щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоч один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Також вказав, що прокурором не вказано жодних відомостей на доведеність ризику переховування від суду - як-то наявність нерухомості за кордоном, наявність достатньої кількості коштів для переховування та виїзду за кордон, не враховано заборону для виїзду чоловіків від 18 до 60 років в умовах воєнного стану.

Крім того, триває стадія судового розгляду, що свідчить про відсутність ризику знищення, приховування або спотворення підозрюваним речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

З урахуванням допиту в якості свідків двох залегендованих осіб, однією оперу повноваженої, а також шістьох понятих просив врахувати, що ризик впливу на зазначених осіб відсутній. Крім того, жодних відомостей про наявність підстав для вжиття заходів для забезпечення безпеки свідків у справі немає.

Зауважив, що цілком незрозумілим є й те, з яких підстав обвинувачені, перебуваючи н а волі, одразу почнуть вчиняти інші злочини, і тим більше продовжать кримінальне правопорушення.

Також просив взяти до уваги дані щодо осіб обвинуваченого, які мають постійне місце проживання, мають на своєму утриманні малолітніх дітей, батьків пенсійного віку, що мають ряд захворювань, готові працювати. Також вказував про тяжкий стан здоров`я ОСОБА_7 .

Зауважив, що наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання, просив врахувати, о клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою носять формальний характер, ризики не доведені доказами та фактами. Крім того обвинувачені, які тривалий час утримуються під вартою, виявили бажання працювати. Звертав увагу, що умови у Київському СІЗО є неналежними, обвинувачені піддаються небезпеці через постійні обстріли.

Сторона обвинувачення категорично заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вказуючи на його безпідставність.

Обвинувачена ОСОБА_9 додатково звернула увагу суду на наявність договору оренди житла, а також просила врахувати наявність поручителя, який готовий взяти її на роботу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, в даному конкретному випадку суд вважає підозру відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів небезпідставною, оскільки кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом. При цьому обґрунтованість обвинувачення перевірятиметься судом, який здійснює судовий розгляд, шляхом оцінки наданих сторонами кримінального провадження доказів при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Так, суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

Також, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

При цьому, приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень в сукупності з даними, що характеризують особу останніх, а саме вік та стан здоров`я, з огляду на ступінь тяжкості злочину та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання обвинувачених винуватими, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини істотно збільшують ризик втечі. Крім того, обсяг проведених судом процесуальних дій під час судового розгляду у кримінальному провадженні та їх результати не зменшують ризики впливу на свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню.

Крім того, обвинувачені офіційно не працювали, що свідчить про високу ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому дійсних гарантій явки до суду обвинувачених немає.

Відомостей про неможливість тримання під вартою ОСОБА_7 через стан здоров`я до суду не подано.

Суд погоджується з твердженням сторони захисту про те, що з плином часу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дещо знижуються, проте, на думку суду, наведені ризики продовжують існувати, є реальними, і тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи та даних щодо особи обвинувачених, а також забезпечити належну процесуальну поведінку останніх.

Таким чином, суд приходить до висновку, що докази, які би свідчили про те, що на даний час змінилися обставини, які були підставами для застосування найбільш суворого запобіжного заходу та перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше, стороною захисту не надані.

Перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд прийшов до висновку, що за наведених обставин підстав для задоволення клопотання сторони захисту - немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, а також у визначенні розміру застави - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий