печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника - адвоката: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25 квітня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0001090 від 19.09.2024,-

В С Т А Н О В И В :

28.07.2025 до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25 квітня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0001090 від 19.09.2024.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001090 від 19.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

23.01.2025 ОСОБА_5 повідомили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення особи через державний кордон, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

25 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомили про зміну раніше повідомленої підозри.

На переконання сторони захисту, повідомлення про підозру ОСОБА_5 підлягає скасуванню з огляду на наявність окремих, достатніх та самостійних підстав. Зокрема:

- твердження сторони обвинувачення про наявність обґрунтованої підозри є необґрунтованими та базуються виключно на суб`єктивній інтерпретації окремих фактів, без належного доказового підтвердження.

- наявність умислу на незаконне переправлення осіб через державний кордон не доведена. Будь-які твердження щодо умисного характеру дій ОСОБА_5 є припущеннями, які не підтверджені жодними об`єктивними доказами.

- факт попередньої змови з невстановленою службовою особою Вишгородської РВА не встановлено. У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про попередні домовленості, узгоджені дії чи інше свідоме сприяння з боку ОСОБА_5

- звинувачення у наданні неправдивої інформації з метою отримання дозволу на виїзд є безпідставним. Відповідне рішення щодо виїзду за межі України було прийнято уповноваженим органом - Київською обласною військовою адміністрацією - в межах чинного законодавства та за встановленою процедурою.

- обвинувачення у свідомому зловживанні правовим механізмом перетину державного кордону в умовах воєнного стану не підтверджене доказами. Всі дії ОСОБА_5 були спрямовані на дотримання встановлених правил і не виходили за межі наданих повноважень.

- ОСОБА_5 не організовував будь-яке протиправне переправлення через державний кордон. Рішення про включення до списку водіїв, яким дозволено виїзд, прийняте відповідною державною адміністрацією. Він не мав впливу на процес оформлення документів, докази будь-якого протиправного впливу відсутні в матеріалах кримінального провадження.

- будь-які твердження щодо наявності особистої вигоди чи приватної мети виїзду не ґрунтуються на матеріалах справи. Відсутні докази, які б вказували на порушення цільового призначення поїздки.

- порушення вимог Постанов КМУ щодо виїзду закордон не встановлено. Виїзд було здійснено в межах чинного правового порядку: на підставі розпорядження Київської ОВА, з внесенням інформації в систему «Шлях», після належного прикордонного контролю.

Повідомлення про підозру є юридично необґрунтованим, оскільки твердження сторони обвинувачення не підтверджуються належними доказами, містять припущення, а дії ОСОБА_5 були здійснені в межах законної процедури та не свідчать про наявність злочинного умислу.

Захисник - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав, просили її задовольнити та скасувати повідомлення в.о. керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 25.04.2025, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0001090 від 19.09.2024.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити, зазначивши, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

25.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

11.03.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 до 3 місяців, тобто до 23.04.2025.

25.04.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри виконувачем обов`язків керівника Київської міської прокуратури.

16.04.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва до п`яти місяців, тобто до 23.06.2025 включно.

В подальшому строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 23.07.2025.

03.07.2025 процесуальним керівником - прокурором відділу Київської міської прокуратури визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту та повідомив сторони про завершення досудового розслідування.

Також, у скарзі на повідомлення про підозру захисник ОСОБА_3 в порушенні вимог ст. 94 КПК України, надає оцінку доказами, та зазначає, що обставини, викладені в повідомленні про підозру від 23.01.2025 та повідомленні про зміну повідомлення про підозру від 25.04.2025 не відповідають фактичним обставинам. Проте стороною захисту не реалізовано право на самостійне збирання доказів та не долучено будь яких доказів, які спростовують повідомлення про підозру.

Заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Главою 26 КПК України, визначено порядок повідомлення особі про підозру.

Відповідно ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 КПК України.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 КПК України.

Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності. Підтвердженням цього є положення п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно пункту третього частини третьої наведеної вище норми закону, підозрюваний, обвинувачений має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмежень їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, слідчий суддя виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Cтандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідно особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватись тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватись in abstracto або ґрунтуватись на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватись конкретними доказами в кримінальному провадженні. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

При цьому, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Під час судового розгляду встановлено, що ухвалами слідчий суддів Печерського районного суду м. Києва, в порядку частини 6 статті 193 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 обрано та продовжено запобіжний захід. Тим самим слідчими суддями, при постановленні ухвал перевірено, зокрема, обґрунтованість підозри та її визнано такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Як вбачається з тексту оскаржуваної підозри, в ній, відповідно до вимог ст. 277 КПК України, належним чином викладено зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , із зазначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність.

Тобто, органом досудового розслідування належним чином дотримано вимоги, які ставляться КПК України щодо змісту письмового повідомлення про підозру.

Враховуючи вищевикладене, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25.04.2025, відповідає вимогам діючого законодавства, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25 квітня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0001090 від 19.09.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1