Дата документу 13.10.2025 Справа № 335/2923/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/860/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/2923/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 16 листопада 2025 року включно, шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, які підтверджуються зібраними матеріалами кримінального провадження. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з огляду на долучені до клопотання стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження повідомлення про підозру ОСОБА_8 є не тільки необґрунтованим, а ще й сфальсифікованим. Через наявні суперечності в матеріалах справи та показах потерпілого неможливо будувати на них відомості про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_8 не тільки розбійного нападу (ч.4 ст.187 КК), а й вимагання (ч.4 ст.189 КК). Вказав, що тяжкість можливого покарання не може бути підставою для позбавлення волі під час досудового розслідування. ОСОБА_8 , отримавши повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, від слідства та суду не ухилявся і на розгляд клопотання з`явився самостійно, а тому передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК ризик відсутній. Ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК, також відсутні. Зазначив, що відповідно до положень ч.7 ст.72 КК цілодобовий домашній арешт є найсуворішим запобіжним заходом після тримання під вартою і фактично дорівнюється позбавленню волі. ОСОБА_8 має постійне місце проживання та офіційне джерело доходів, родину, стійкі соціальні зв`язки, що свідчить про можливість застосування до нього домашнього арешту, однак не цілодобового. Враховуючи бездоганну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та інші обставини кримінального провадження до нього можливо застосувати особисте зобов`язання. З урахуванням положень п.9 ч.1 ст.178 КПК відносно ОСОБА_8 можуть бути застосовані й інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст.194, 195 КПК.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника. Підозрюваний та його захисник заперечили проти скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження №0001538 від 14 листопада 2024 року звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 16 вересня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.4 ст.187 КК кримінального правопорушення.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя, залишаючи без задоволення клопотання слідчого, зазначив, що прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, а тому вважав можливим застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних заборон та обмежень, встановлених ст.194 КПК.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.2 ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею письмовими доказами.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

При цьому, судова колегія бере до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях, які є частиною національного законодавства України та джерелом доказів у відповідності до ст.ст.1, 8 і 9 КПК, ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення».

В іншому своєму рішенні Суд наголосив (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13 лютого 2008 року), що «для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст.5 п.1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи».

Крім того, зазначені обставини підлягають обов`язковому встановленню як під час досудового розслідування, так і при судовому розгляді провадження.

На даній початковій стадії досудового розслідування, виходячи із аналізу наданих слідством доказів, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про доведеність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги захисника про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав необґрунтованості підозри, яка ґрунтується на сфальсифікованих доказах, є неспроможними.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що існують підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя вказав про недоведеність існування передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК ризику, оскільки наявність цього ризику не обґрунтовано ні в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу, ні прокурором під час розгляду даного клопотання в судовому засіданні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на викладене, а також відповідно до ст.178 КПК, оцінивши в сукупності всі обставини справи, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, де мешкає протягом тривалого часу, є студентом (навчається у коледжі на денній формі навчання), його вік та сімейний стан (одружений, має на утриманні малолітнього сина, 2021 року народження), тобто має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

Зазначені в клопотанні та в апеляційній скарзі прокурора обставини про тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , не може слугувати безумовною підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо неможливості запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваному залишати житло (в даному випадку цілодобово), а згідно ч.5 цієї статті перебування підозрюваного у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції. Більш того слідчим суддею у відповідності до положень ч.5 ст.194 КПК на підозрюваного ОСОБА_8 з поміж іншого покладено обов`язок носити електронний засіб контролю, що додатково попереджує можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Твердження прокурора про те, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та впливатиме на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, є безґрунтовними, з огляду на перебування ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом із застосуванням електронного засобу контролю, що унеможливлює залишення ним житла.

Посилання прокурора на існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки слідчого судді, а застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного під час досудового розслідування.

Відомостей про перешкоджання кримінальному провадженню після відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду в тому числі й апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність слідчим та прокурором неможливості відвертання ризиків, зазначених у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги захисника про відсутність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, колегія суддів знаходить їх неспроможними з підстав зазначених вище.

Ті дані про особу підозрюваного, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу. Крім того, вони не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для застосування останньому більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 має офіційне джерело доходів, судова колегія вважає неприйнятними, оскільки стороною захисту не надано жодних підтверджуючих документів з цього приводу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, та таким, що зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Отже, висновок суду про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є належним чином обґрунтований та відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційних скарг прокурора та захисника.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4