КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/485/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 405/6473/23 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 02.10.2025, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.08.2023 до ЄРДР за №0000920, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Слідчим, 24.09.2025, у порядку та в строки передбачені 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 240 КК України, відповідно до якої: ОСОБА_8 , працюючи на посаді головного інженера ВАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» на пропозицію ОСОБА_9 , який на той час перебував на посаді директора виконавчого ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», вступив з ним та маркшейдером вказаного підприємства ОСОБА_10 у злочинний зговір на вчинення незаконного видобування корисних загальнодержавного значення «мігматитів» на земельній ділянці Гайворонського родовища мігматитів в Голованіському районі Кіровоградської області у період призупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

В ході досудового розслідування встановлено, що Державною службою геології та надр України видано ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» спеціальний дозвіл на користування надрами № 375 від 09.11.1995, а саме на видобування корисної копалини загальнодержавного значення мігматитів, придатних для виробництва щебеню будівельного, на території Гайворонського родовища (південно-східна околиця м. Гайворон, загальна площа 48,73 га), строком дії, з урахуванням продовжень до 09.11.2035.

Про прийняті рішення Державної службою геології та надр України повідомлено ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» (листом від 21.03.2019 № 5450/03/14-19 про зупинення дії вищевказаного спеціального дозволу на користування надрами, а листом від 24.07.2019 № 13445/14/14-19 про поновлення його дії).

Таким чином з 11.03.2019 по 22.07.2019 дію спеціального дозволу на користування надрами № 375 від 09.11.1995 ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» було призупинено.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що про зупинення дії спеціального дозволу ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» було повідомлено рекомендованим листом від Державної служби геології та надр України № 5450/03/14-19 від 21.03.2019, який старшим інспектором кадрів ОСОБА_11 отримано 26.03.2019 та який в подальшому зареєстрований в канцелярії товариства за вх. №7 від 29.03.2019.

Про поновлення дії спеціального дозволу ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» було повідомлено рекомендованим листом від Державної служби геології та надр України № 13445/14/14-19 від 24.07.2019, який представниками ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» отримано 01.08.2019.

Вказаний лист Державної служби геології та надр України № 5450/03/14-19 від 21.03.2019 директором виконавчим ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_9 29.03.2019 був розписаний до виконання маркшейдеру товариства ОСОБА_10 .

Однак ОСОБА_9 , будучи обізнаний про факт призупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 375 від 09.11.1995, діючи умисно, розуміючи, що у разі виконання наказу Державної служби геології та надр України за № 76 від 11.03.2019, відбудеться зупинка господарської діяльності товариства та зменшення прибутку від переробки корисних копалин, бажаючи здійснення незаконного видобутку корисних копалин у період зупинки спеціального дозволу на користування надрами став на шлях реалізації свого злочинного умислу.

Розуміючи неможливість реалізації свого злочинного умислу одноособово ОСОБА_9 вирішив залучити до злочинної діяльності спільників з числа працівників ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр». За для цього у період з 11.03.2019, ОСОБА_9 посвятив у свої злочинні наміри головного інженера ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_8 та маркшейдера ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_10 .

Спонукаємі корисливим мотивом та метою незаконного збагачення ОСОБА_8 та ОСОБА_10 надали свою згоду на участь у реалізації його злочинного умислу, вступивши, тим самим, з ним у злочинну змову.

Наказом директора виконавчого ВАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» № 130к від 29.12.2010 ОСОБА_8 , призначений на посаду головного інженера ВАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр».

Отже, в період з 29.12.2010 по 10.04.2019, перебуваючи на посаді головного інженера ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» та з 08.04.2019 перебуваючи на посаді директора ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_8 , був службовою особою, що постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Таким чином, з метою реалізації свого злочинного плану спрямованого на незаконний видобуток корисних копалин, ОСОБА_9 , діючи умисно, не зупинив видобування мігматитів ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», а навпаки вчинив активні дії направлені на продовження видобутку попри призупинення спеціального дозволу, за попередньою змовою групою осіб, 28.03.2019 року, засвідчив власним підписом необхідні документи, які були складені маркшейдером ОСОБА_10 , що перебував із ОСОБА_9 у змові, а саме: Заявку № 268 від 28.03.2019 на проведення вибухових робіт на ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» 02.04.2019; Лист № 268 від 28.03.2019 на проведення вибухових робіт на ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» 02.04.2019, тобто в період між прийняттям Державною службою геології та надр України рішення про зупинення дії спеціального дозволу та до прийняття рішення Державною службою геології та надр України про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_9 засвідчив власним підписом акт здачі-прийняття виконаних вибухових робіт від 02.04.2019 по дільниці №7, відповідно до якого ПАТ «Західукрвибухпром» видобуто корисну копалину загальнодержавного значення мігматити в кількості 14660 м3, яку передано до ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр». Вказана корисна копалина внаслідок дій ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 переміщена із місця видобутку (родовища) до виробничих потужностей ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» де за допомогою дробарок перероблена в щебеневу продукцію, з подальшою реалізацією отриманої товарної продукції (щебень, відсів) на підставі укладених договорів поставки із суб`єктами господарської діяльності.

Разом з цим, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не бажаючи бути викритими у вчиненому злочину вирішили вчинити дії направлені на створення документального прикриття та надання ознак легальності своїм незаконним діям.

Так, з метою приховування вчиненого незаконного масового вибуху групою осіб у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вжито заходів щодо складання фіктивного акту попереднього огляду місць проведення вибухових робіт від 18.03.2019, яким начебто зафіксовано факт наявності нависів та козирків у місці видобутку, що мало створити формальний привід для вчинення дій по усунення даних обставин шляхом вибуху.

За для створення вказаного акту учасниками групи за попередньою змовою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 поставили свої підписи у вказаному фіктивному документі, а також шляхом введення в оману отримали підписи у працівників ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та завідувача сектору гірничого нагляду Управління Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_14 , зазначаючи останнім про наявність у місці видобутку козирьків та нависів з породи, які насправді були відсутні.

Таким чином, внаслідок незаконних умисних злагоджених дій ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 шляхом масового вибуху, проведеного ПрАТ «Західукрвибухпром» на підставі заявки ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», незаконно видобуто корисну копалину загальнодержавного значення - «мігматити», об`ємом 14660 м3, на земельній ділянці Гайвороснького родовища мігматитів в Голованіському районі Кіровоградської області за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, м. Гайворон, пров. Кар`єрський, 2, внаслідок чого Державі завдано збитків на загальну суму 43 190 383, 1 гривень, що підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи.

У межах даного кримінального провадження старший слідчий СВ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_15 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 14 264 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду частково задоволене та постановлено застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 3) ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість підозрюваного переховуватись від досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

Наявність інших ризиків, передбачених п. п. 2), 4), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, - слідчий суддя визнав не доведеною.

Визначаючи запобіжний захід щодо підозрюваного, слідчим суддею взято до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наслідки, що настали внаслідок його вчинення, враховані також обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вік підозрюваного, майновий, сімейний стан; відсутність відомостей про статки підозрюваного ОСОБА_8 .

Із судовим рішенням не погоджується адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , та просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Крім того, адвокат просить повернути заставодавцю (АТ «Гайворонський спецкар`єр») внесену за ОСОБА_8 заставу.

Захист вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато ще у 2023 році, при цьому, ОСОБА_8 , який був обізнаний про це, спроб покинути країну або переховуватись від досудового розслідування не вчиняв: на усі виклики до слідчого з`являвся вчасно, в тому числі і після повідомлення його про підозру. До того ж, ОСОБА_8 є військовозобов`язаним, покинути країну у даний час він позбавлений можливості.

Звертає увагу, що у приміщенні ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» вже проведено обшук та вилучено документи, які мають значення для кримінального провадження, що свідчить про неможливість знищення, спотворення, приховання документів.

Впливати на свідків ОСОБА_8 також не має можливості.

Крім того, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання та роботи.

Захист переконаний, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 та виконання ним покладених обов`язків, можливе за умови застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, а наявність ризиків, заявлена в клопотання слідчого, обумовлена, фактично, лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення та суворістю можливого покарання.

З приводу розміру застави захисник вважає, що її розмір непомірний для його підзахисного, оскільки доходи ОСОБА_8 за місцем роботи за період з січня 2024 по серпень 2025 становлять лише 1 114 787, 53 грн, а після утримання ПДФО та військового збору чистий дохід підозрюваного склав 880 590 грн 36 копійок, при тому, що ОСОБА_8 утримує двох малолітніх дітей. Іншого доходу його підзахисний не має.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурорки, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

При цьому, зауважується, що на даній стадії провадження колегія суддів не надає оцінки обставинам справи як їх наразі встановлено досудовим розслідуванням і не піддає аналізу жоден із зібраних доказів та їх сукупності в аспекті наявності вини або її відсутності, кваліфікації дій підозрюваного, їх належності та допустимості, оскільки вказане є прерогативою суду під час судового розгляду справи, наразі оцінено саме існування ряду доказів (фактів, інформація), що свідчать про можливе вчинення та причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України. Підозру повідомлено 24.09.2025 слідчим, у порядку та в строки передбачені 278 КПК України.

Підозра ОСОБА_8 (факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що він міг вчинити правопорушення) підтверджується: наказом Державної служби геології та надр України від 11.03.2019 про зупинення спеціального дозволу; актом здачі-приймання виконаних вибухових робіт №7 від 02.04.2019 на кар`єрі ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр», згідно до якого внаслідок вибуху видобуто 14660 м3 корисних копалин мігматитів; відповіддю Державної служби геології та надр України від 12.12.2023 з додатками; листом ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» від 28.03.2019 №268 до ПрАТ «Західукрвибухпром» про необхідність проведення вибухових робіт: договором №1 на виконання вибухових робіт від 01.02.2018 між ПАТ «Гайворонський спеціалізований кар`єр» та ПрАТ «Західукрвибухпром» на виконання вибухових робіт з додатками до нього; висновком товарознавчої експертизи № 1080/24-27 від 05.06.2024; висновком інженерно-екологічної експертизи № 3999/23-27 від 24.01.2024, які у своїй сукупності достеменно свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 240 КК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 240 КК України відноситься до категорії умисних, тяжких, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховується ряд таких обставин.

Підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання та роботи (офіційне джерело доходу до існування), одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки. Він не судимий, без кримінальної історії свого минулого та в цілому позитивно характеризується.

Однак, разом із тим зважується й на таке.

Слідчий суддя суду першої інстанції доречно вказав, що, ОСОБА_8 підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі, при тому, що пільгових інститутів призначення покарання у конкретному випадку не передбачено (застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України при визначенні покарання), а отже слідчий суддя вважає можливим з боку ОСОБА_8 ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати у разі визнання винуватим.

Небезпідставно слідчим суддею визнано наявним ризик впливати на свідків та учасників кримінального провадження, оскільки свідки надають викривальні показання у кримінальному провадженні, а їх анкетні дані відкриті стороні захисту та відомі особисто підозрюваному, а тому останній може спробувати вчинити тиск на свідків з метою зміни ними показань, відмови від раніше повідомлених обставин, надання показань на користь підозрюваного тощо.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.

Щодо визначення розміру застави.

Як встановлено ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Положеннями ч. 7 та ч. 11 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Пославшись на наведені положення закону, а також на те, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, але водночас розмір такої застави не має бути надмірним, слідчий суддя зазначив, що надані стороною захисту відомості, а саме довідки форми ОК-7 свідчать, що дохід ОСОБА_8 за місцем роботи за період з січня 2024 по серпень 2025 становить 1 114 787, 53 грн., і за наведених обставин, слідчий суддя визначає розмір застави виключно в межах тих доказів, які надані сторонами кримінального провадження.

Як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали суду, слідчим суддею належно враховано: розмір шкоди, що ставиться у вину підозрюваному ОСОБА_8 , відсутність у підозрюваного значних статків (банківських вкладів, рухомого та нерухомого майна, тощо), наявність доходу у виді заробітної плати за місцем роботи, відсутність відомостей щодо доходу з неофіційних джерел, існування ризиків, передбачених п. п. 1), 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 240 КПК України.

На підставі дослідження та врахування перелічених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність визначення ОСОБА_8 розміру застави, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн., яка, з урахуванням усіх обставин справи, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

Із такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів суду апеляційної інстанції, вважаючи їх відповідними вимогам кримінального процесуального закону.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід у вигляді застави здатен забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків та, зважаючи на покладення на підозрюваного ще й обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зможе запобігти виявленим ризикам.

Відтак, колегія суддів не убачає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та, відповідно, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не віднайдено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 02.10.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4