Провадження №1-кп/127/867/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

інших учасників судового провадження: законних представників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною другою статті 27, частиною другою статті 28, частиною другою статті 113 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2025 за № 0000140,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною другою статті 27, частиною другою статті 28, частиною другою статті 113 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта, викликавши в судове засідання учасників судового провадження. Крім того, вважала за доцільне доручити органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Крім того, заявила клопотання про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивувала тим, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, на цей час продовжують існувати.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 наголосила на тому, що у підзахисної є бабуся та постійне місце проживання. Просила змінити застосований до неї запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала думку захисника.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо заявленого клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просив застосувати до його підзахисного цілодобовий домашній арешт. Також наголосив, що останній має постійне місце проживання у м. Харків.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника.

Обвинувачені та їхні захисники проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта не заперечували.

Законні представники обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ювенальної поліції ОСОБА_12 підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акта прокурору, закриття кримінального провадження, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Згідно з частиною третьою статті 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.

Суд враховує, що клопотання про здійснення судового розгляду кримінального провадження судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних стороною захисту (обвинуваченими) заявлене не було. Крім того, згідно з частиною десятою статті 615 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних. Саме тому, суд дійшов до переконання, що розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

У судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, законних представників обвинувачених, а також свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Вирішуючи питання про наявність підстав для надання органу пробації доручення на складання досудової доповіді суд враховує, що пунктом 5 частини третьої статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. При цьому частиною п`ятою статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Згідно з частиною першою статті 314-1 КПК з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. При цьому частиною другою зазначеної статті визначено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що на момент вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були неповнолітніми. З огляду на те, що норма кримінально-процесуального законодавства щодо призначення досудової доповідь стосовно неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років є імперативною, суд вважає за доцільне доручити органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує таке.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зі змісту частини першої статті 197 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Строк дії, обраного до обвинуваченого запобіжного заходу спливає 14.12.2025. Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу при цьому відомості про завчасне вручення їх копій обвинуваченим надані суду клопотання не містять. Тому суд вважає, що вимоги кримінально-процесуального закону в частині строку звернення до суду були дотримані, однак не були дотримані вимоги в частині вручення копії клопотання обвинуваченим. Разом з тим, суд враховує, що обвинувачені не заперечували проти розгляду клопотання прокурора, не погоджуючись з доводами останнього, а чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить застережень, згідно з якими порушення порядку звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу спричиняє відмову в задоволенні клопотання або ж залишення клопотання без розгляду. Крім того, зі змісту статті 350 КПК випливає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Саме тому, суд вважає за необхідне вирішити клопотання прокурора по суті й надати доводам сторін кримінального провадження відповідну правову оцінку.

З наданих суду стороною обвинувачення документів випливає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 25.03.2025 були затримані за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених частиною третьою статті 15, частиною другою статті 27, частиною другою статті 28, частиною другою статті 113, та ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 до них застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_8 був продовжений в межах досудового розслідування до 19.07.2025. Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_9 був продовжений в межах досудового розслідування до 20.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2025 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_8 був продовжений в межах досудового розслідування до 14.09.2025. Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2025 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_9 був продовжений в межах досудового розслідування до 13.09.2025.

Надалі, ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025 строк дії, застосованого до обвинувачених запобіжного заходу, був продовжений на 60 днів, тобто до 02.11.2025.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2025 строк дії, застосованого до обвинувачених запобіжного заходу, був продовжений на 60 днів, тобто до 14.12.2025.

Суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Питання щодо мети і підстав застосування запобіжних заходів регламентовані статтею 177 КПК. Зокрема, з частини першої статті 177 КПК випливає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як слідує зі змісту частини другої статті 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на цей час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення вказаного питання на цій стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Прокурор, клопочучи про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивувала тим, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, на цей час продовжують існувати.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, що становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, вони можуть спробувати переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Суд враховує, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на цей час не розпочате, зокрема не оголошений обвинувальний акт, а відтак і не встановлені порядок та обсяг дослідження доказів. Також, суд враховує, що об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинувачених під вартою, у тому числі за станом здоров`я, суду надані не були.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченими позапроцесуального впливу на свідків кримінального провадження, а також вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

У цьому кримінальному провадженні обставини, визначені пунктом 2 частини четвертої статті 183 КПК встановлені не були. Однак зі змісту абзацу другого частини п`ятої статті 183 КПК випливає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Саме тому, зважаючи на пред`явлене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення, суд вважає, що правові підстави для визнання застави як альтернативного запобіжного заходу відсутні.

Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (колегіально судом у складі трьох суддів) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною другою статті 27, частиною другою статті 28, частиною другою статті 113 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2025 за № 0000140, у закритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 19 грудня 2025 року о 12:00 годині.

У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, законних представників обвинувачених, а також свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Зобов`язати Вінницький міський відділ філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області скласти досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Встановити строк надання Вінницькому міському суду Вінницької області досудової доповіді до 19.12.2025.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 11 грудня 2025 року до 23:59 годину 08 лютого 2026 року.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: