У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 , заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за межі міста Ужгорода у кримінальному провадженні № 0000415 від 12.09.2025, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, в якому просить надати письмовий дозвіл на виїзд за межі міста Ужгород підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 28.11.2025 по 02.12.2025 у зв`язку з завчасно запланованою поїздкою до міста Берлін Федеративної Республіки Німеччина. Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2025 застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено обов`язок не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (м.Ужгород) без дозволу слідчого, прокурора або суду.

19.11.2025 він звернувся із аналогічним клопотанням до слідчого та прокурора. Вказане клопотання проігнороване прокурором, а слідчим відмовлено у надані дозволу за виїзд за кордон через неповажність підстав та не участі в слідчих діях. Зазначає, що за час проведення досудового розслідування ОСОБА_3 не запрошували для проведення жодної слідчої дії. Необхідність імовірного проведення слідчих дій у вихідні дні є надуманою підставою для відмови в наданні дозволу на виїзд. Зазначеними діями слідчий та прокурор грубо порушує конституційне право ОСОБА_3 на свободу пересування.

В судовому засідання ОСОБА_2 підтримав клопотання з наведених в ньому підстав. Зазначив, що законодавчо зазначене питання не врегульовано, тому він покликається на вимоги ст. 194 КПК України, вважає, що під час досудового розслідування слідчий суддя як суд може надавати дозвіл на виїзд.

В судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Кримінально-процесуальне право встановлює чітку процедуру (порядок, форму) провадження у кримінальних справах, а обов`язковість процесуальної форми полягає в точному і неухильному виконанні учасниками кримінального судочинства її приписів.

Відповідно до норм КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про надання дозволів на проведення певних слідчих дій, про застосування, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження (включно з запобіжними заходами), а також скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Глава 26 КПК України регламентує право оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Зазначений перелік рішень, які можливо оскаржити відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому розслідування є вичерпним.

Відповідно до ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Отже, норма статті 303 КПК України дозволяє звернутися зі скаргою не на будь-яке рішення або бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а лише на те, що становить предмет судового контролю.

Як випливає із змісту клопотання та встановлено в судовому засіданні, стороною захисту не ставиться питання про те, що слідчим не було розглянуто клопотання в порядку ст. 220 КПК України та не оскаржується рішення прийняте за наслідками такого розгляду.

З матеріалів клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2025 до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 27 грудня 2025 року включно. Та на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (м.Ужгород) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Вимогами ч.5 ст. 194 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

В зазначеній нормі статті чітко визначено, які питання, відносяться до питань слідчого судді, а які до питань суду. Відтак, як і з аналізу норм КПК так і з ч.5 ст. 194 КПК України, на яку покликається сторона захисту, поняття суд та слідчий суддя не є тотожними, а тому питання щодо надання дозволу на виїзд (п.2 ч.5 ст. 194 КПК України) на стадії досудового розгляду вирішується слідчим та/або прокурором, а на стадії судового розгляду судом.

Враховуючи наведене, те що, зазначене клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею, слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 26, 194,303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п ос т а н о в и в::

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за межі міста Ужгорода у кримінальному провадженні №0000415 від 12.09.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оголошення повного тексту ухвали 28.11.2025 о 16-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_4