Справа № 595/395/24
Провадження № 1-кп/595/30/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач кримінальне провадження № 0000220 від 26 серпня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Чортківського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого провідним інженером Чортківського лісового господарства,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2024 року з Тернопільської обласної прокуратури до Бучацького районного суду Тернопільської області надійшло кримінальне провадження (справа) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до наказу директора Державного підприємства «Бучацьке лісове господарство»№ 187-к від 02.12.2019 з 02.12.2019 по 18.08.2020 обіймав посаду головного лісничого Державного підприємства «Бучацьке лісове господарство».

Відповідно до статті 1 Статуту Державного підприємства«Бучацьке лісове господарство» (далі - Підприємство), затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 91 від 21.02.2018,Підприємство засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 № 133 «Про організаційну структуру управління лісового господарства України», належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і координується Тернопільським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2.1, 3.2.5, 3.2.8 статті 3 Статуту визначено, що підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основними напрямками діяльності підприємства є проведення заходів з відновлення лісів, підвищення їх продуктивності, створення насаджень із швидкоростучих і технічно цінних порід, поліпшення стану і підвищення продуктивності лісів. Ведення та таксація лісосік. Облік і використання лісових ресурсів.

Пунктом 3 частини 2 статі 19 Лісового кодексу України (надалі Кодекс) визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані: вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Частиною 1 статті 47 Кодексу передбачено, що лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Частиною 4 статті 48 Кодексу визначено, що матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 89 Кодексу визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління.

Окрім того, пунктом 1 Положення про державну лісову охорону України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.09.2016 № 976 (надалі Положення), Державна лісова охорона (далі - Держлісоохорона) діє у складі Держлісагентства, Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства. Держлісоохорона має статус правоохоронного органу.

Відповідно до статті 90 Кодексу, основними завданнями державної лісової охорони є здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Згідно з пунктом 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 12.05.2007 № 724, підставою для рубок формування і оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів і постійними лісокористувачами. У разі проведення зазначених рубок у деревостанах, не запроектованих лісовпорядкуванням, власники лісів і постійні лісокористувачі повідомляють про це орган виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласну, Київську та Севастопольську міські держадміністрації.

Відповідно до додатку до Положення головний лісничий відноситься до посадових осіб державної лісової охорони.

Разом з цим, згідно посадової інструкції (далі - Інструкція), затвердженої директором підприємства 11.11.2019, з якою головний лісничий ОСОБА_4 ознайомлений під підпис, останній є організатором і технічним керівником лісогосподарської діяльності підприємства, а також є заступником директора по лісовому господарству і підпорядковується безпосередньо директору лісгоспу.

Виконуючи свої завдання та обов`язки, головний лісничий ОСОБА_4 , відповідно до Розділу 2 Інструкції, зобов`язаний керувати працівниками лісогосподарських відділів та служб, координувати і направляти діяльність підрозділів, які забезпечують технологічну підготовку лісогосподарського виробництва (абзац 14), здійснювати загальне керівництво веденням лісонасіннєвої справи і розсадницького господарства, забезпечувати здійснення єдиної технічної політики в питаннях лісо вирощування, обліку лісових ресурсів і їх раціонального використання (абзац 4), організовувати виконання планів і завдань по лісогосподарських і лісовідновних роботах, побічному користуванню лісом (абзац 2), організовувати розробку і контролювати виконання заходів по відведенню лісосік головного і проміжного користування, проведенню рубок формування і оздоровлення насаджень, інших рубок (абзац 6).

Згідно Розділу 1 Інструкції, у своїй практичній діяльності головний лісничий керується, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про охорону праці», іншими законами та постановами Верховної Ради України, Указами Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету міністрів України, Статутом підприємства, рішеннями органів місцевих Рад в межах їх повноважень, Лісовим кодексом України, наказами та розпорядженнями Державного агентства лісових ресурсів України, а також цією Інструкцією.

Водночас ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді головного лісничого ДП «Бучацьке лісове господарство», являючись працівником правоохоронного органу відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», та будучи згідно з п. 1 примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в порушення вищезазначених норм законодавства та посадових повноважень вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, працівниками ДП «Бучацьке лісове господарство» у період з 02.01.2020 по 30.04.2020, у ході здійснення заходів з формування і оздоровлення лісів, відповідно до завдань 2020 року та матеріалів базового лісовпорядкування, розробленого Львівською лісовпорядною експедицією у 2014 році, на підставі спеціального дозволу на заготівлю деревини лісорубного квитка № 35 від 02.01.2020 серії ТЕ ЛРК № 002468, проведено прохідну рубку у кв. 4 вид. 3,2 площею 5,8 га Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство».Актом огляду використання лісових ресурсів від 30.04.2020 встановлено, що на вищевказаній рубці проведено заготівлю деревини: - ділової деревини 7,493 куб. м; дров`яної деревини 104,61 куб. м; хворосту, хмизу, сучків 17 куб. м.

Надалі, 25.02.2020 згідно рапортів т.в.о. лісничого Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство» ОСОБА_6 та майстра лісу Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство» ОСОБА_7 , інженером з охорони та захисту лісу ОСОБА_6 та помічником лісничого Коропецького лісництва ОСОБА_8 , які відповідно до наказу підприємства № 36 від 28.01.2019були у складі підрозділу з відведення і таксації лісосік ДП «Бучацьке лісове господарство», проведено обстеження та відведено у рубку небезпечні дерева,(з них 85 дерев порода граб, 15 дерев породи дуб, 1 дерево породи черешня та 4 дерева породи липа), про що внесено дані у польову-перелікову відомість дерев, призначених в рубку, від 25.02.2020 у кварталі 4 виділ 3.2 площею 5,8 га Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство».

На підставі вказаних рапортів та матеріалів обстеження, головний лісничий ДП «Бучацьке лісове господарство» ОСОБА_4 , перевищуючи службові повноваження, будучи безпосередньо зобов`язаним організовувати розробку та контролювати виконання робіт по відведенню лісосік головного і проміжного користування, проведенню рубок і оздоровлення насаджень, інших рубок, достовірно знаючи про відсутність підстав проведення рубки формування та оздоровлення лісівта що матеріали довідводу не відповідають цілі та меті здійснення рубки, в порушення вимог ст. ст. 19, 47, 48, 89, 90 Лісового кодексу України та пункту 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 12.05.2007 № 724, умисно допустив відмежування ними в натурі та відведення на вищевказаній ділянці у рубку поодиноких дерев 105 дерев різних порід.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи в порушення вимог ст. ст. 19, 47, 48, 89, 90 Лісового кодексу України та пункту 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 12.05.2007 № 724 (надалі Правила), достовірно знаючи, що рубка поодиноких дерев у кварталі 4 виділ 3.2 площею 5,8 га Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство» не запроектована матеріалами базового лісовпорядкування та про вказану рубку не повідомлено орган виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища обласної держадміністрації, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, а саме: 03.03.2020 перебуваючи в приміщенні ДП «Бучацьке лісове господарство» по вулиці Степана Бандери, 12 у м. Бучач Тернопільської області, видав лісорубний квиток № 50 серії ТЕ ЛРК № 002484на проведення рубки поодиноких дерев у кв. 4 вид. 3.2 площею 5,8 га Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство» при тому, що така рубка матеріалами лісовпорядкування не передбачена.

Надалі, 26.05.2020 директором ДП «Бучацьке лісове господарство» ОСОБА_9 внесено виправлення у лісорубний квиток серії ТЕ ЛРК № 002484 від 03.03.2020, а саме змінено назву рубки, пов`язаної з веденням лісового господарства, з «рубка поодиноких дерев» на «прохідна рубка», однак така перекваліфікація виду та назви лісогосподарської рубки не передбачені ні чинним лісовим, ні природоохоронним законодавством, а правилами та нормами лісового законодавства не передбачено проведення довідводу дерев у рубку на діючій лісогосподарській (прохідній) рубці відповідно до лісорубного квитка № 35 від 02.01.2020 серії ТЕ ЛРК № 002468 та фактичну заготівлю деревини на даній лісосіці вже проведено 15.05.2020.

Внаслідок перевищення службових повноважень ОСОБА_4 , всупереч

вимог ст. ст. 19, 47, 48, 89, 90 Лісового кодексу України та пункту 4 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 724, 03.03.2020, видано лісорубний квиток № 50 серії ТЕ ЛРК № 002484 на проведення рубки поодиноких дерев у кв. 4 вид. 3.2 площею 5,8 га Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство» та надалі працівниками Коропецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство», які не були обізнані із злочинним умислом ОСОБА_4 , у період квітня-травня 2020 року здійснено рубку 105 дерев різних порід, внаслідок чого спричинено екологічного збитку (шкоди), заподіяної довкіллю (лісу) на суму 119358,41 гривень (сто дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім гривень сорок одна копійка), що у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є істотною шкодою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у перевищенні службових повноважень,тобто, в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» направив до суду заяву про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважає, що кримінальне провадження слід закрити в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, вважає, що заявлене клопотання підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст.286 КПК України встановлено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

За приписами ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст.49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості (ч. 3 ст. 49 КК України).

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому КПК України. Звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснює виключно суд у порядку, встановленому КПК України. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 365 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 03 березня 2020 року, тобто з моменту вчинення останнього діяння минуло більше п`яти років.

Згідно матеріалів кримінального провадження та пояснень прокурора в даному випадку відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, ОСОБА_4 від органу досудового розслідування чи суду не ухилявся та нового злочину не вчинив.

Суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом також встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 суть пред`явленого обвинувачення зрозуміла, розуміє свої права, визначені ч. ч. 2-3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України з нереабілітуючих підстав.

Слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні відомості, які б свідчили про визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні, у ході судового провадження свою вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 заперечував.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду № 552/5595/18 від 29.07.2021 невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Виходячи з положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені вище обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 слід задовольнити.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284 - 288, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, на підставі ч. 1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2020 року за № 0000220 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України закрити.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду проголошено 18 вересня 2025 року о 08.40 год.

Суддя: ОСОБА_1