УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000169 від 20 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_4 , а саме на:

- мобільний телефон iPhone 15Pro, імеі: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон iPhone 12Pro, імеі: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчим управлінням Головного управління СБ-України у м. Києві Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що за лобіювання службових осіб філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» () підприємством ТОВ «Дрілтек Груп» () встановлено монополію в постачанні запчастин та наданні послуг з ремонту техніки для потреб філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця».

Так, протиправне узгодження розподілу участі у тендерах, штучне усунення конкуренції та забезпечення одержання перемог необхідним суб?єктом господарювання відбувається за безпосереднього сприяння директора філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 .

Водночас, в ході аналізу оперативних даних та господарської діяльності вищевказаного СГД встановлено ряд протиправних механізмів.

Зокрема, встановлено, що усі запчастини, які поставляються та безпосередньо використовуються при ремонті техніки філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», закуповуються ТОВ «Дрілтек Груп» в СГД, розміщених на території України або імпортуються з КНР та Республіки Індія.

При цьому, з метою незаконного збільшення прибутку, використовується ряд пов?язаних підприємств (ТОВ «Артіль ЮС» , ТОВ «Берінг КР» , ТОВ «Глубур-Сервіс» , ПП «Промсільгоспкомплект» ) між якими проводяться фіктивні господарські операції та штучно нарощується вартість товарів, які в подальшому збуваються (використовуються при наданні послуг) ТОВ «Дрілтек Груп» для потреб залізниці.

Поряд з цим, значна частина номенклатури товарів, які ТОВ «Дрілтек Груп» нібито купує у пов?язаних СГД та використовує при ремонті техніки філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», взагалі відсутня у вищезгаданих підприємств на балансі, що свідчить про те, що певні обсяги ремонтних робіт, які передбачені тендерною документацією та відображаються в актах виконаних робіт, проводяться фіктивно. Окрім того, згідно отриманих даних, іншим механізмом протиправної діяльності посадових осіб ТОВ «Дрілтек Груп» є використання під час ремонту техніки філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» вживаних запчастин під виглядом нових.

Також, аналізом публічних закупівель, учасником яких було ТОВ «Дрілтек Груп», встановлено, що уся тендерна документація, в тому числі договори про виконання робіт чи поставку товарів, від імені вказаного СГД підписується директором та власником ОСОБА_7 .

Водночас, досудовим розслідуванням встановлено, що останній в березні 2022 незаконно перетнув державний кордон України та на даний час перебуває в Іспанії і відповідно, як наслідок, не має фізичної змоги представляти інтереси підконтрольного підприємства.

07.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом?янського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 03.11.2025, справа №760/29861/25 (провадження N?1-кс/760/13082/25) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено предмети та речі, які мають доказове значення для кримінального провадження, а саме:

- мобільний телефон iPhone 15Pro, імеі: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон iPhone 12Pro, імеі: НОМЕР_2 .

3 огляду на зміст ст. 98 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що майно ОСОБА_4 містить ознаки речових доказів, тобто наявні підстави передбачені КПК України для накладення арешту.

Оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, сторона обвинувачення приходить до висновку, що накладення арешту на майно, відповідатиме вимогам проведення досудового розслідування.

Таким чином, необхідним та достатнім для запобігання вказаним ризикам є визначення виду обмеження у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися майном.

Виходячи із потреб досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, що належить ОСОБА_4 , на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на майно останнього.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримала, просила його задовольнити, вказала, що вилучені мобільні телефони можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, оскільки вони відповідають критеріям ст.98 КПК України, адже достатньо підстав вважати, що вони містять сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, приєднала копію протоколу огляду речей та документів від 19 листопада 2025 року та копію постанови про призначення судово-технічної експертизи від 03 грудня 2025 року.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки вилучені у нього речі не можуть бути доказами у справі і підлягають негайному поверненню. В обґрунтування заперечень покликається на те, що під час обшуку у нього вилучено мобільні телефони, незважаючи на те, що в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку було надано дозвіл лише на огляд та копіювання інформації з мобільних телефонів. Крім того, вказав, що він надавав повний доступ до інформації, яка була в телефонах. Вказав, що вилучені телефони не мають будь-якого відношення до розслідуваного кримінального провадження, не можуть бути знаряддям злочину, чи протиправних дій, на них не зберігаються документи, інша інформація, яка містить відомості щодо провадження та функціонування протиправної схеми встановлення монополії в постачанні запчастин та надані послуг з ремонту техніки для потреб філії ЦУП АТ «Укрзалізниця», або будь-яких інших протиправних дій.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як визначено ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою, третьою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено слідчим суддею 07 листопада 2025 року у кримінальному провадженні №0000169 від 20 грудня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone 15Pro, імеі: НОМЕР_1 ; мобільний телефон iPhone 12Pro, імеі: НОМЕР_2 .

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 07 листопада 2025 року, мобільний телефон iPhone 15Pro, імеі: НОМЕР_1 ; мобільний телефон iPhone 12 Pro, імеі: НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000169 від 20 грудня 2024 року, оскільки вказані предмети мають значення для досудового розслідування, а також те, що останні можуть бути доказами під час судового розгляду, а також можуть бути використані як засіб вчинення кримінального правопорушення і зберегти на собі його сліди.

Протоколом огляду речей та документів від 19 листопада 2025 року встановлено, що провести огляд мобільних телефонів не виявилось можливим, оскільки вони захищені системою логічного захисту.

Як вбачається з постанови слідчого про призначення судово-технічної експертизи від 03 грудня 2025 року, попереднім оглядом мобільних пристроїв встановлено, що останні захищені системою логічного захисту та мають ознаки видалення файлів у зв`язку з чим встановити всі обставини, необхідні для подальшого розслідування кримінального провадження не вбачається за можливе, з метою з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, тому у кримінальному провадженні №0000169 від 20 грудня 2024 року призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, для проведення дослідження експертам надано мобільний телефон iPhone 15Pro, імеі: НОМЕР_1 ; мобільний телефон iPhone 12 Pro, імеі: НОМЕР_2 .

Враховуючи правові підстави для накладення арешту на майно, можливість використання його як доказу в кримінальному провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що у ньому містяться інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, може містити документи та відомості щодо спілкування з іншими учасниками кримінального провадження щодо вчинення злочину.

Враховуючи викладене, а також те, що прокурор довела необхідність арешту майна, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а вказане вище тимчасово вилучене майно - арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таке втручання в право власників майна на мирне володіння своїм майном є законним, переслідує суспільний інтерес, а також є пропорційним визначеним цілям. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (користувача) майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000169 від 20 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, на майно, яке вилучено 07 листопада 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон iPhone 15 Pro, imei НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон iPhone 12 Pro, imei НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Солом`янського районного

суду міста Києва ОСОБА_1