Справа № 462/4728/25
провадження 1-кс/462/2052/25
У Х В А Л А

20 листопада 2025 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт автомобіля марки «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 та один ключ до замка запалювання вказаного транспортного засобу, який був накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 03.07.2025 року у межах кримінального провадження № 0000784 від 26.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що він є добросовісним набувачем майна, неповернення йому автомобіля на зберігання порушує вимоги ст.ст. 170-174 КПК України. Зазначає, що даний автомобіль був придбаний за кордоном, на аукціоні та пригнаний на територію України. У кримінальному провадженні № 000784 він не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим, автомобіль не отриманий злочинним шляхом та не є предметом, знаряддям чи об`єктом вчинення злочину. Окрім цього, відповідно до висновку судової трасологічної експертизи №СЕ-19/114-25/20907-КДТЗ від 16.09.2025 року знаки наявного номера кузова НОМЕР_1 та номер двигуна НОМЕР_2 представленого на дослідження автомобіля марки «AUDI», модель «А7» нанесено заводом виробником є первинними та змінам не піддавалися. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_3 та володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий СВ відділу поліції №1 ЛРУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, в якій зазначив, що проти скасування арешту на автомобіль марки «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_3 заперечує, оскільки органом досудового розслідування не було отримано відповіді від країни ініціатора розшуку (ФР Бразилія).

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

26.06.2025 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 та розпочато досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушеня, передбаченого ст. 198 КК України по факту того, що 26.06.2025 року із ТСЦ №4641 надійшло повідомлення про те, що 26.06.2025 у ТСЦ №4641 ГСЦ МВС у Львівській області звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою реєстрації транспортного засобу привезеного з-за кордону по ВМД автомобіля «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 . При огляді матеріалів, що стали підставою для реєстрації та при проведенні відповідних перевірок, виявлено, що в базі «ІНТЕРПОЛ», двигун № НОМЕР_2 , транспортного засобу AUDI A7 знаходиться в розшуку.

26.06.2025 року постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 вилучений транспортний засіб «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 та один ключ до замка запалювання вказаного транспортного засобу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000784 від 26.06.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 03.07.2025 року був накладений арешт на автомобіль марки «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 та один ключ до замка запалювання вказаного транспортного засобу, який перебуває у володінні ОСОБА_4 , та який був вилучений під час огляду місця події 26.06.2025 року у м. Львові по вул. Д. Апостола, 11, шляхом надання заборони розпоряджання, відчуження, користування та володіння даним майном.

Відповідно до висновку судової експертизи № СЕ-19/114-25/20907-КДТЗ від 16.09.2025 року встановлено, що номера кузова НОМЕР_1 та номер двигуна НОМЕР_2 представленого на дослідження автомобіля марки «AUDI», модель «А7» нанесено заводом виробником є первинними та змінам не піддавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує на тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення ЄСПЛ у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О. » та інші проти Бельгії»).

Рішенням ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) та рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» визначено, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від такого втручання. Будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У рішеннях ЄСПЛ від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» (заява № 68443/01) та від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» (заява № 58254/00), Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Беручи до уваги те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000784 від 26.06.2025 року на даний час триває, підозра нікому у даному проваджені не пред`явлена, враховуючи, що номера кузова НОМЕР_1 та номер двигуна НОМЕР_2 автомобіля марки «AUDI», модель «А7» нанесено заводом виробником є первинними та змінам не піддавалися, а також враховуючи, що марка автомобіля, який знаходиться в розушуку та марка автомобіля, який перебуває у володінні ОСОБА_4 є різними, та відповідь від країни ініціатора розшуку (ФР Бразилія) відсутня, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля марки «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 та одного ключа до замка запалювання вказаного транспортного засобу, накладеного ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 03.07.2025 року в частині володіння та користування зазначеним автомобілем, оскільки такий вид обтяження буде у даній конкретній справі невиправданим тягарем для власника зазначеного майна і подальше існування вказаного арешту не буде відповідати розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, з метою збереження речових доказів до закінчення досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на вказане майно,в частині заборони його відчуження необхідно залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 100, 170,174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скасувати арешт на автомобіль марки «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 та один ключ до замка запалювання вказаного транспортного засобу, який перебуває у володінні ОСОБА_4 , в частині заборони володіння та користування зазначеним автомобілем.

Арешт на автомобіль марки «AUDI A7», номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 та один ключ до замка запалювання вказаного транспортного засобу, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2025 року, в частині заборони відчужувати зазначене майно залишити в силі.

Ухвала остаточна та апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.