Провадження № 1-кп/127/1070/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2025 за № 0000721, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самгородок Козятинського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , перебуваючи у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 , в порушення ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив умисний корисливий злочин за таких обставин.

Так, 08.09.2025 о 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 знаходився поблизу будівлі, в якій раніше знаходився кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка та на даний час знаходиться Храм Успіння Пресвятої Богородиці, що за адресою: м. Вінниця, вул. Маріупольська, буд. 60, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам про загрозу вибуху через замінування вказаної будівлі, що загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний намір, 08.09.2025 о 00 год. 33 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу вище вказаної будівлі в якій раніше розташовувався кінотеатр ім. Т.Г. Шевченка та на даний час знаходиться Храм Успіння Пресвятої Богородиці, що за адресою: м. Вінниця, вул. Маріупольська, буд. 60, за допомогою свого мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 14С» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» за номером НОМЕР_5 , умисно, з хуліганських спонукань, переслідуючи мету реагування працівниками поліції на вказане повідомлення, зателефонував на спеціальну лінію «102» та в телефонній розмові, вказавши свої анкетні дані, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що вказане повідомлення є неправдивим, і не відповідає дійсності, розуміючи, що своїми протиправними діями у вигляді завідомо неправдивого повідомлення може спричинити наслідки у вигляді порушення громадської безпеки та порядку, можливої евакуації жителів поруч розташованих будинків та суміжних споруд і будівель, припускав можливість залучення органами влади сил і засобів для перевірки факту, викладеного ним в усному повідомленні про підготовку вибуху і запобігання можливої загрози життю, здоров`ю людей, пошкодження майна, та бажав настання таких наслідків, повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що замінував та підірве вибухівкою вищезазначену будівлю.

Таким чином, в результаті кримінально-протиправних дій ОСОБА_3 , який здійснив телефонний дзвінок на спеціальну лінію «102» чергової частини ГУНП у Вінницькій області та повідомив завідомо неправдиві відомості про намір підірвати вибухівкою будівлю за адресою: м. Вінниця, вул. Маріупольська, буд. 60, з метою перевірки наявності вибухових пристроїв залучено працівників відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. В ході проведення огляду будівлі працівниками поліції вибухових речовин, пристроїв, а також предметів ззовні на них схожих, не виявлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться, зробив для себе належні висновки, веде законослухняний спосіб життя, характеризується позитивно. Просить суд не позбавляти його волі та надати йому шанс на виправлення та можливість продовжити службу в ЗСУ.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши докази у кримінальному провадженні, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 259 Кримінального кодексу України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, характеризується позитивно, являється військовослужбовцем, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, жалкує про вчинене, завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, при призначенні покарання суд визнає такою, що його пом`якшує, обставину, не зазначену в частині першій цієї статті, а саме, визнання вини.

Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із статтею 75 Кримінального кодексу України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінальне правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, особу винного, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Під час судового провадження встановлено, що обвинувачений, відповідно до ст. 89 КК України, не судимий, характеризується позитивно, являється військовослужбовцем, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене, завіряє суд, що зрозумів свої помилки та подібне більше не повториться. Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , який мав вибухове поранення та перебував на лікуванні.

Суд, враховуючи викладені вище обставини, вважає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства.

Отже, враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 259 Кримінального кодексу України та з урахуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Згідно ст. 14 Кримінально-виконавчого кодексу України, військові частини, гауптвахти виконують покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службового обмеження для військовослужбовців, засуджених за кримінальні проступки, арешту з утриманням засуджених на гауптвахтах, а також здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України, нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

Як вбачається з протоколу затримання від 08.09.2025, ОСОБА_3 затримано 08.09.2025.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025 до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 06.11.2025 з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2025 продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 01.01.2026 включно з одночасним визначенням розміру застави.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, слід зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.09.2025 по 07.11.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також враховуючи те, що суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2025 на майно, яке 08.09.2025 вилучене в ході проведення особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 14С» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із чохлом типу «накладка» чорного кольору та сім-картою мобільного оператора зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_5 , який поміщений до спеціального пакету «Національна поліція України» RAW0113318, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (командира військової частини), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (командира військової частини), про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.09.2025 по 07.11.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2025 на майно, яке 08.09.2025 вилучене в ході проведення особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 14С» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із чохлом типу «накладка» чорного кольору та сім-картою мобільного оператора зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_5 , який поміщений до спеціального пакету «Національна поліція України» RAW0113318, - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 14С» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із чохлом типу «накладка» чорного кольору та сім-картою мобільного оператора зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_5 , поміщений до спеціального пакету «Національна поліція України» RAW0113318, який відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 08.09.2025 та квитанції № 3083 (без дати), переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути ОСОБА_3 .

Речові докази у кримінальному провадженні - диск DVD-R із звуковими записами у кількості 5 шт. з оператором спеціальної лінії 102; диск DVD-R з відеозаписами за період часу з 00 год. 58 хв. по 01 год. 24 хв. 08.09.2025, з портативної відеокамери поліцейського, які, відповідно до постанов слідчого про визнання речовими доказами від 11.09.2025, 23.09.2025, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя