Провадження № 1-кп/646/633/2026
У Х В А Л А

іменем України

30.01.2026 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Харкові, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 07.01.2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, громадянина України, освіта вища, працюючого майстром АДС ТОВ «Газорозподільні мережі України», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 07.01.2024 року, відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.07.2025 року за № 478/2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 07.08.2025 року строком на 90 діб.

Законом України від 23.07.2024 року за № 3891-ІХ«Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Законом України від 22.05.2022 року за № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» російська федерація визнана державою-терористом (державою-агресором).

Досудовим розслідуванням встановлено, що з початку вторгнення російської федерації на територію України, а саме з 24.02.2022 року, с. Синиха Куп`янського району Харківської області до моменту звільнення Збройними Силами України, тобто до 07.09.2022 року, перебувало під окупацією.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2022 року, знаходячись на території с. Синиха Куп`янського району Харківської області, у громадянина України ОСОБА_5 виник кримінально протиправний умисел, направлений на публічне заперечення громадянином України встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України.

На виконання свого кримінально протиправного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів ідеологічно-політичних уподобань щодо підтримки держави-агресора російської федерації у проведенні війни з Україною, громадянин України ОСОБА_5 в кінці березня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, з об`єктивних причин, знаходячись біля автобусної зупинки за адресою: АДРЕСА_3 , у присутності невизначеного кола осіб публічно заперечував встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, висловлювавшись таким чином: «россия здесь навсегда... потрібно співпрацювати з окупаційною владою рф...Україна вже ніколи не вернеться...». Також продовжуючи свій протиправний умисел щодо підтримки держави-агресора російської федерації у проведенні війни з Україною, громадянин України ОСОБА_5 на початку травня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, з об`єктивних причин, перебуваючи в с. Лісна Стінка по вул. Дружби біля складських приміщень у присутності невизначеного кола осіб публічно заперечував встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, висловлювавшись таким чином: «россия здесь навсегда... потрібно співпрацювати з окупаційною владою рф...Україна вже ніколи не вернеться... росія краща за Україну...».

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України колабораційна діяльність, а саме: вчинення публічного заперечення громадянином України встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України.

Під час підготовчого судового засідання захисник та обвинувачений звернулися до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження. Зазначили, що він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності минув, оскільки з дня вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення початку травня 2022 року сплинуло два роки, він від досудового слідства або суду не ухилявся, у розшук не оголошувався. ОСОБА_5 зазначив, що вказане клопотання заявляє добровільно, без будь-якого примусу, усвідомлює наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор під час судового засідання не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, вважала за можливе закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Обвинуваченому з боку суду було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та він підтвердив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінальної справи він підтримує, на ухваленні по справі обвинувального чи виправдувального вироку не наполягає, у повній мірі розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Заслухавши думку з`явившихся учасників судового провадження та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111-1 КК України, є кримінальним проступком, яке карається позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Як встановлено під час підготовчого судового засідання, обвинувачений в рамках вказаного кримінального провадження у розшук не оголошувався, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відомості про його судимість після інкримінованого правопорушення відсутні, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення вперше.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 5 ст. 49 КК України (в ред. станом на 06.11.2022 року), давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у ст. ст. 109-114-2, проти миру та безпеки людства, передбачених у ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442 цього Кодексу.

09.05.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо запобігання випадкам уникнення кримінальної відповідальності особами, які вчинили кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України» за № 4268-ІХ від 26.02.2025 року, відповідно до якого внесено зміни до Кримінального кодексу України та у ч. 5 ст. 49 КК України слово «злочинів» замінено словами «кримінальних правопорушень».

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в ред. Закону України № 4268-ІХ від 26.02.2025 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло 2 роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у цьому конкретному випадку, до обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 49 КК України (в ред. Закону України № 4268-ІХ від 26.02.2025 року).

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч. ч. 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання обвинуваченим своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

За таких обставин клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати відсутні.

Стосовно ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід, відомості щодо речових доказів відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 369, 376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України на підставі ст. 49 КК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 07.01.2024 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України - закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя