Справа № 751/9185/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/583/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

17 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисників адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_8

слідчої ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, громадянина України, з вищою освітою, працюючого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина, проживає в АДРЕСА_1 ,, раніше не судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до на строк 30 діб з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», але не довше строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його ролі у його вчиненні та корисливої мети, яку переслідували підозрювані, та стадії досудового розслідування, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як альтернативний вид запобіжного заходу слідчий суддя визначив розмір застави, вказавши на те, що саме така сума в разі її внесення буде здатна забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, за результатами апеляційного розгляду постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відмовити.

Вказує на те, що в діях підозрюваного відсутній склад злочину, передбаченого ст.190 КК України, оскільки обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна або права на нього. Передача майна шахраю за згодою самої жертви шахрайства є обов`язковим елементом складу злочину, який дозволяє відокремити його як від незлочинного обману, так і від суміжних злочинів.

Звертає увагу на ст. 206-2 КК України, яка встановлює кримінальну відповідальність за протиправне заволодіння майном підприємства, установи, організації шляхом вчинення правочину з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів. Тобто, законодавець вважає, що заволодіння майном через «вчинення правочинів з використанням підроблених документів», не може бути кваліфіковано як шахрайство і потребує створення нового складу злочину.

Крім того, вказує на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які вказувала сторона обвинувачення. Зокрема щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, захисник вказує на те що ОСОБА_6 виріс, навчався, живе та працює в м. Чернігові, має сталі соціальні зв`язки, велике коло клієнтів, дружину та малолітнього сина. Жодних фактів щодо спроб переховуватися від слідства з 2021 року в клопотанні слідчого наведено не було.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, захисник вказує на те, що всі можливі документи та докази вже отримані, відомості щодо них були долучені до клопотання, отже є незрозумілим, які саме докази чи документи може знищити ОСОБА_6 .

Щодо ризику впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, то захисник звертає увагу, що кримінальне провадження триває з 2021 року, а тому слідство мало всі сили та засоби зібрати належну доказову базу, допитати свідків, провести експертизи та отримати висновки спеціалістів. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, які б підтвердили наведений вище ризик, як і не надано жодного доказу на підтвердження ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчинені якого він підозрюється, також є непідтвердженим, адже ОСОБА_6 жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, отже, вказаний ризик є припущення, а продовження вчинення дій, у скоєнні яких він підозрюється, взагалі є неможливим.

Оскільки підозра є необґрунтованою та побудованою на припущеннях, застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є порушенням балансу між інтересами слідства та правами людини на свободу й особисту недоторканість.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Вказує на те, що застосування запобіжного заходу має бути зваженим. Так, кримінальне провадження розпочате 31 грудня 2021 року та триває четвертий рік, до клопотання долучені ряд документів та доказів, які, на думку захисника, вказують на те, що слідчі дії у кримінальному провадженні зібрані, отже, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та несвоєчасним, а розмір застави, який встановлений судом першої інстанції в сумі 908 400 гривень є неспівмірним з обвинуваченням, яке висувається ОСОБА_6 .

Звертає увагу також на той факт, що на виконання ухвали 03 листопада 2025 року за підозрюваного внесено заставу у визначеному слідчим суддею розмірі, наступного дня здано на зберігання до УДМС в Чернігівській області документи (паспорти) для виїзду за кордон.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, вказали про необґрунтованість пред`явленої підозри та відсутність заявлених у клопотанні ризиків, а тому просили ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, прокурора та слідчу, які заперечували проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, роль підозрюваного, складність проведення досудового розслідування з огляду на кількість осіб, задіяних у вчиненні кримінальних правопорушень, зауважили, що слідчим суддею визначена розумна та справедлива сума застави, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 31.12.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та приватні нотаріуси ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , діючи організованою групою з 2017 по 2023 рік, шляхом використання підроблених документів та обману заволоділи квартирами в м. Чернігові, власники яких померли, а нерухомість мала б перейти до комунальної власності, та в подальшому здійснили продаж частини об`єктів добросовісним покупцям.

ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , як пособники, перебуваючи на посадах приватних нотаріусів Чернігівського міського нотаріального округу, згідно покладених функцій та відведених їм ролей, маючи доступ до Спадкового реєстру, у якому міститься інформація про посвідчені заповіти, спадкові договори тощо, а також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та які уповноважені державою на вчинення нотаріальних дій, приймали від учасників організованої групи завідомо підроблені документи, знаючи про їх недостовірність, які у подальшому слугували підставою для вчинення правочинів з нерухомістю на користь учасників організованої групи, складали нотаріально посвідчені документи, здійснювали державну реєстрацію права власності, чим забезпечували виконання функцій державну реєстрацію права власності, чим забезпечували виконання функцій, спрямованих надання учасникам організованої групи засобів та усунення перешкод безпосереднього заволодіння об`єктами нерухомості шляхом шахрайства з метою отримання прибутку.

30 жовтня 2025 року ОСОБА_6 було вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Долучені до клопотання матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що на даній стадії досудового розслідування є підставою для розгляду клопотання про вирішення питання щодо обрання підозрюваній особі запобіжного заходу, а не для визнання підозрюваного винним, як безпідставно вважає захисник.

Право сторони захисту на оскарження законності оголошення підозри, її обґрунтованості, вмотивованості врученого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, дотримання чи порушення порядку його вручення, тощо законодавцем закріплено в пункті 16 ч. 3 ст. 42 та пункті 10 частини 1 статті 303 КК України.

Наразі, в даному конкретному провадженні слідчим суддею докази оцінюються лише з огляду на те, що вони підтверджують ймовірність того, що підозрюваним можливо вчинене кримінальне правопорушення. Встановлення фактичних обставин для підтвердження цих доказів, надання оцінки зібраним доказам, ухвалення про правильність кваліфікації дій підозрюваного, тощо є наступними, до того ж різними, етапами досудового розслідування та судового розгляду, наслідком якого є ухвалення остаточного судового рішення.

Аналіз належності та допустимості наданих слідчим доказів, викладення мотивів того, який з елементів кримінального правопорушення ними доводиться чи спростовується не віднесений до переліку питань, які мають вирішуватись під час вирішення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

На даному етапі досудового розслідування, наданих стороною обвинувачення доказів достатньо для того, щоб стверджувати про те, що кримінальне правопорушення було вчинене та до його вчинення може бути причетний ОСОБА_6 . Всі інші вказані захисником обставини вирішенню в рамках даного судового провадження не підлягають.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це завжди ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, в тому числі й особливо тяжкого, умисного, корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, отже, розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, ухилитися від явки до слідчого та суду з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Наявність фактичного місця проживання та дружини, не гарантують належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням того, що ОСОБА_6 , враховуючи рід його діяльності та значне коло клієнтів і знайомих, має можливість залишити місце проживання, при тому, що переховування від органу досудового розслідування та суду передбачає таке ухилення не тільки поза межами України, а можливе й на території нашої країни, при цьому, підозрюваний не позбавлений фінансової можливості змінити місце проживання з метою уникнення покарання, що значно підвищує ступінь настання цього ризику.

Ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні та інших підозрюваних не спростований стороною захисту, в той час, як даний ризик є триваючим, адже зберігається до моменту проведення судом їх безпосереднього допиту, оскільки суд не може брати до уваги показання учасників кримінального провадження, надані ними в ході досудового розслідування, а надає оцінку лише тим показанням, які надані під час судового розгляду. За таких обставин, вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх оцінки судом.

З урахування тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , та обставин їх вчинення, такий ризик є цілком обґрунтованим, що у випадку його настання негативно може позначитися на доказовій базі кримінального провадження.

Не менш обґрунтованою є й можливість настання ризиків щодо можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що передбачає створення штучних доказів та підбурення осіб, які фактично не були свідками до дачі завідомо неправдивих показань.

Той факт, що до матеріалів клопотання були надані докази по заволодінню квартирою ОСОБА_16 , не є підтвердженням того, що всі докази у кримінальному провадженні зібрані, як безпідставно намагається переконати сторона захисту. Фактично, органом досудового розслідування встановлюються факти по заволодінню об`єктами нерухомості у період з 2017 по 2023 роки, до вчинення яких були залучені значна кількість осіб, в тому числі й приватні нотаріуси. Більш того, з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 підозрюється в участі у заволодінні двома об`єктами нерухомості, при цьому, в ході проведення слідчих та розшукових дій коло підозрюваних осіб збільшується, як і збільшується кількість об`єктів нерухомості, якими заволоділи, тому не виключається можливість, що не всі докази у кримінальному провадженні відшукані на даному етапі розслідування, але про ці докази може бути обізнаний підозрюваний, який не буде позбавлений можливості їх сховати чи знищити, як про вірно вказав слідчий у клопотанні.

Вказівка захисника на те, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, жодним чином не виключає можливість того, що він може вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, або ж вчинити нове, що об`єктивно підтверджується матеріалами кримінального провадження, з яких убачається, що підозрювані знали про факт проведення досудового розслідування, але не зважаючи на це своїх злочинних дій не припинили та продовжували злочинну діяльність.

Стороною захисту не наведено тих об`єктивних підстав, які б давали можливість розглянути питання про обрання більш м`якого виду запобіжного заходу, як про це йдеться в апеляційній скарзі, тим більше, що досудове розслідування триває, не всі необхідні слідчі та процесуальні дії проведені, не всі докази виявлені, вилучені та досліджені, що викликає необхідність у застосування до підозрюваного саме такого найсуворішого із визначених законодавцем видів запобіжних заходів.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно не дають підстав стверджувати, що ОСОБА_6 , не зважаючи на свій соціальний статус, міцні соціальні зв`язки та бездоганну ділову репутацію, дотримуватиметься належної процесуальної поведінки, оскільки встановлені обставини та дані про його особу свідчать про реальність ризиків, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно встановлені та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, особливо з врахуванням особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Більше того, судом прийнято рішення про визначення суми застави, що свідчить про дослідження слідчим суддею питання про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, який з урахуванням усіх обставин провадження гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та дотримання ним належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту про те, що визначаючи розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя прийшов до невірного висновку про визначення її розміру, в максимально визначеному в п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

При цьому, 13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відомостей про особу підозрюваного, який є приватним нотаріусом, має певний статус у суспільстві, широке коло клієнтів та знайомих, при цьому має значні фінансові доходи від зайняття приватною нотаріальною діяльністю, однак, який є підозрюваним у кримінальному провадженні щодо заволодіння об`єктами нерухомості, у якому він використовував свої знання та професійні навички.

Отже, на даному етапі досудового розслідування, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про те, що розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що такий розмір застави є помірним для підозрюваного та достатнім для запобігання ризикам і забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, тим більше, що застава сплачена.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2025 року щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19