печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2025 м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

кримінальне провадження № 0000868 від 02.09.2022 за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, громадянки України, останнє відоме місце проживання за адресою: тимчасово окупована територія АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення.

У невстановлені досудовим розслідуванням та судом дату і час, громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи у не встановленому місці на території м. Маріуполь, Донецької області, достовірно володіючи інформацією, що з 24.02.2022 підрозділами збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, здійснено повномасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна та розуміючи, що вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідомо та добровільно прийняла рішення у період воєнного стану перейти на бік ворога, тобто на сторону окупаційної влади Російської Федерації, з метою вчинення дій на шкоду державній безпеці України, а також надавати представникам Російської Федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, встановленні окупаційного режиму на тимчасово захопленій території м. Маріуполя, Донецької області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 обіймаючи посаду директора комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 51 Маріупольської міської ради Донецької області», у невстановлені досудовим розслідуванням та судом дату і час, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації території м. Маріуполь Донецької області, тобто після 01.03.2022, перебуваючи на території зазначеного міста, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, добровільно погодилась на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації, зокрема на їх пропозицію обійняти посаду, пов`язану з організацією освітнього процесу, а саме директора школи № 5, яка розташована за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Київська, 72.

У невстановлені досудовим розслідуванням та судом дату і час ОСОБА_6 окупаційною владою Російської Федерації була призначена на посаду директора загальноосвітньої школи № 5 м. Маріуполя Донецької області та отримала повноваження з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо діяльності цього закладу.

Використовуючи отримані повноваження ОСОБА_6 спланувала та організувала освітній процес, у очолюваній нею школі російською мовою за освітніми стандартами та навчальними планами Російської Федерації, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України.

Співпрацюючи з окупаційною владою, перейшовши на бік ворога в умовах воєнного стану, діючи умисно на шкоду суверенітетові, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, запровадила у школі № 5 м. Маріуполя Донецької області освітній процес, який повністю протирічить меті як початкової так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти спрямовані на возвеличення Російської Федерації, її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Крім того, ОСОБА_6 з метою проведення підривної діяльності проти України у період воєнного стану, на власній сторінці у соціальній мережі Facebook 01.03.2022 під час ведення воєнних дій, опублікувала пост про місце розташування Збройних Сил України на території м. Маріуполя Донецької області, що мало на меті надати допомогу збройним силам Російської Федерації у захопленні м. Маріуполь Донецької області та у знищенні військових Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, спрямованими на проведення підривної діяльності проти України у період воєнного стану, добровільно та активно сприяла окупаційній владі Російської Федерації у веденні війни проти України.

У такий спосіб, ОСОБА_6 ,вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, винною у вчиненні якого визнається.

ІІ. Застосовані судом правові процедури.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.10.2022 рокуу межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування.

Судом встановлено, що повідомлення про підозру від 17.08.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також повістки про виклик до слідчого неодноразово шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження вручені ОСОБА_6 у порядку, встановленому законом.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 від 29.09.2022 року підозрювану ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судові засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою в спосіб, передбачений вимогами КПК України, шляхом публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення відповідної інформації на офіційних сайтах Офісу Генерального прокурора та Печерського районного суду міста Києва. Будучи повідомленою про розгляд справи, жодних клопотань, заяв, скарг не подавала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2024 року судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з обов`язковою участю захисника. Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_6 мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, мала би отримати повідомлення про підозру, відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Захисник ОСОБА_8 здійснював активний та розумний захист у кримінальному провадженні прав та законних інтересів обвинуваченої всіма незабороненими законом способами.

На думку захисника, обвинувачення не доведено в судовому засіданні, що є підставою для виправдання ОСОБА_6 .

IV. Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України - м. Маріуполь, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 24.02.2022 року, а також анексія з боку РФ цієї частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України в Донецькій області, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення злочинів, внаслідок яких були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а, відтак, ці факти не потребують окремого судового доведення.

Так, 24.10.1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй, до складу якої входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав і резолюціями: від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав і про обмеження їх незалежності і суверенітету від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, визначено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання у будь-якій формі або з якої б то не було причини у внутрішні і зовнішні справи інших держав. Закріплені обов`язки держав утримуватися від: збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; надання сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на своїй території навчання, фінансування і вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року РФ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації, а також інші представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

З цією метою 22.02.2022 Президент Російської Федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації.

В цей же день Президент Російської Федерації, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.

Керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей 23.02.2022 звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

Президент Російської Федерації 24.02.2022 оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації на територію України.

Після цього, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України через лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Київській, Сумській, Чернігівській та інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна і міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану Указами Президента України було неодноразово продовжено та він діє дотепер.

V. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Свідок ОСОБА_9 надала суду показання, що до повномасштабного вторгнення та окупації м. Маріуполь Донецької області вона працювала заступником Директора Департаменту - начальником відділу планування Департаменту освіти Маріупольської міської ради. ОСОБА_6 знала по роботі, як директора іншої школи. Стосунки були виключно робочі. Після окупації м. Маріуполь 15 травня 2022 року вона змогла виїхати з міста на підконтрольну Україні територію. Поки знаходилась в Маріуполі зв`язку ні з ким не було, а коли виїхала дізналася, що ОСОБА_6 добровільно перейшла на бік ворога та співпрацює з окупаційною владою Російської Федерації. Зокрема з численних повідомлень в мережі Інтернет та з відеороликів вона дізналася, що ОСОБА_6 стала директором школи № 5, і почала займатися організацією освітнього процесу. Наскільки знає вона досі займає цю посаду. Також, свідок підтвердила, що оглядала фотознімки з мережі Інтернет на яких впізнала ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_10 надав суду показання, що до окупації м. Маріуполь Донецької області він працював директором школи. ОСОБА_6 знав по роботі, як директора іншої школи, інколи зустрічалися на спільних нарадах. У середині березня 2022 року коли половина міста вже була окупована він виїхав на підконтрольну територію України. Спілкуючись з колегами та з різних джерел у мережі Інтернет він дізнався, що ОСОБА_6 добровільно перейшла на бік ворога та співпрацює з окупаційною владою Російської Федерації, зокрема остання стала директором школи № 5. Також, впізнавав останню по фотознімкам з мережі Інтернет.

Крім показань свідків у судовому засіданні, вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується дослідженими судом документами та висновком експерта, зокрема у яких містяться дані:

-зафіксовані в протоколі огляду від 08.08.2022, згідно яких ОСОБА_6 добровільно погодилась на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації, зокрема на їх пропозицію обійняти посаду, пов`язану з організацією освітнього процесу, а саме директора школи № 5, яка розташована за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Київська, 72;

-впізнання особи за фотознімками від 04.08.2022, за участю свідка ОСОБА_10 , згідно якого останній впізнає ОСОБА_6 , як особу, яка добровільно погодилась на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації, зокрема на їх пропозицію обійняти посаду, пов`язану з організацією освітнього процесу, а саме директора школи № 5, яка розташована за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Київська, 72;

-впізнання особи за фотознімками від 05.08.2022, за участю свідка ОСОБА_9 , згідно якого остання впізнає ОСОБА_6 , як особу, яка добровільно погодилась на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації, зокрема на їх пропозицію обійняти посаду, пов`язану з організацією освітнього процесу, а саме директора школи № 5, яка розташована за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Київська, 72;

-висновок експертів за результатами проведення судової портретної експертизи № 26205/22-35 від 26.10.2022, згідно якого на фотознімках зображена ОСОБА_6 .

Інші досліджені судом документи, доказового значення у кримінальному провадженні не мають.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 111 КК України, як вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.

VІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.

VІІ. Мотиви призначення судом покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Також, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, наслідки вчиненого.

На підставі наведеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавленні волі в межах санкції ч. 2 ст. 111 КК України із призначенням додаткового обов`язкового покарання у виді конфіскації майна, оскільки саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

ІІХ. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судової портретної експертизи, що складають 7 550 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 (вісімдесят) копійок відповідно до вимог ст. 124 КПК України, належить стягнути з обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 323, 369-371, 373-376, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винуватою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити їй покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової портретної експертизи у розмірі 7 550 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті судової влади.

Головуючий суддя ОСОБА_12

Судді ОСОБА_13

ОСОБА_14