Провадження № 1-кп/932/1758/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про продовження запобіжного заходу)

28 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (ВКЗ),

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (ВКЗ),

розглянув у підготовчому судовому засіданні, в залі суду міста Дніпра, в рамках окремої процесуальної дії, клопотання щодо запобіжного заходу, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 10 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, надавши суду письмове клопотання, яке підтримав у судовому засіданні, просив продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з підстав, викладених в клопотанні, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,4 та 5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку ОСОБА_7 щодо виконання ним процесуальних обов`язків та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Сторона захисту, за єдиною погодженою позицією - заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки зазначені ризики не обґрунтовані та не доведені. Окрім того, посилаючись на стійкі соціальні зв`язки ОСОБА_7 , стан здоров`я, наявність у останнього постійного місця проживання та тривалий час перебування під вартою, просили суд, змінити йому запобіжний захід з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, що передбачені ст.177КПК України. У випадку задоволення клопотання прокурора щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд, зменшити розмір застави, що буде відповідати практиці Європейського суду з прав людини та забезпечить права обвинуваченого на справедливий суд. Окрім того підтримали обвинуваченого та наполягали на тому, що у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необхідність у переведення ОСОБА_7 до слідчого ізолятора міста Дніпра, з метою забезпечення належного права на захист і його безпосередньої участі в залі суду під час проведення судових засідань.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене прокурором клопотання та його вимоги, враховуючи клопотання, заперечення та позицію сторони захисту, приходить до такого.

Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

На поточний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 перебуває на стадії підготовчого судового засідання, та завершити його розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали, тобто до 06 лютого 2026 року включно - не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового провадження.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та його скасування або застосування більш м`якого і зменшення альтернативного у вигляді застави, суд вважає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли існуючи ризики, передбачені ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може спробувати: переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на учасників процесу; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Тобто із зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненнібагатоепізодного тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч. ст. 28 ч. 1 ст. 263КК України, який відповідно до вимог ст.12КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України.

Крім того судом враховується наявність вищезгаданих та передбачених ст.177КПК України ризиків.

Згідно з ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 судом на теперішній час не встановлено. Не застосування такого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Судом зазначається, що посилання сторони захисту в своєму клопотанні на соціальні зв`язки обвинуваченого та, без належного на то підтвердження, те що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може перебувати в умовах ізоляції, самі по собі, не можуть бути підставою для зміни та/або скасування запобіжного заходу, а також жодним чином не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177КПК України.

При цьому застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст.5Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 та ч.3 ст.183КПК України, приймаючи до уваги, що відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, майновий та сімейний стан, беручи до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, його обставини, тривалість перебування ОСОБА_7 в умовах ізоляції, суд вважає за необхідне визначити останньому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194КПК України.

З огляду на вищевикладене, клопотання сторони обвинувачення цілком підлягає задоволенню, тоді як клопотання сторони захисту підлягає частковому задоволенню.

Одночасно, задля дотримання прав і свобод обвинуваченого, з огляду на те, що Державна установа «Хмельницький слідчий ізолятор» в умовах якої утримується обвинувачений знаходиться на значній відстані від фактичного місця розгляду справи у Шевченківському районному суді міста Дніпра, що певним чином ускладнює дотримання належним чином процесуальних прав обвинуваченого, зокрема на захист, суд дійшов висновку про необхідність етапування обвинуваченого ОСОБА_7 з Державної установи ««Хмельницький слідчий ізолятор»в Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для здійснення судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.315КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до:

28 березня 2026 року включно.

Клопотання сторони захисту задовольнити частково.

Перевести обвинуваченого ОСОБА_7 з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

В строк до 04 березня 2026 року - етапувати обвинуваченого ОСОБА_7 з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Виконання ухвали в частині етапування обвинуваченого ОСОБА_7 доручити керівництву ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити учасникам судового провадження, а також начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_7 із отриманням від останнього особистої розписки з датою вручення йому копії ухвали суду, а також начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», до відома.

Зобов`язати керівництво вказаних установ повідомити суд, в найкоротший термін після отримання копії ухвали про здійснення заходів щодо її виконання, а також про виникнення будь-яких перешкод, щодо етапування обвинуваченого ОСОБА_7 .

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень, 00 копійок, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали до:

28 березня 2026 року включно.

На підставі ч.5 ст.194КПК України, у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_7 обов`язок:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування);

- утриматися від спілкування зі свідками за даним кримінальним провадженням;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до:

28 березня 2026 року - включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення .

Після отримання та перевірки протягом одного дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця утримання - негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з під варти та повідомити усно і письмово Шевченківський районний суд міста Дніпра.

З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із обранням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні альтернативного запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому або заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В іншій частині клопотання сторони захисту відмовити.

Контроль за виконанням ухвали - покласти на прокурора, який, з боку сторони обвинувачення, здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні в суді.

Ухвала, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Дніпра (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Ухвала не набрала законної сили

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи (кримінальна справа) №686/28504/25

Суддя Шевченківського районного суду

міста Дніпра ОСОБА_1