Провадження № 1-кп/582/53/24
Справа № 582/122/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2025 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Недригайлів кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000018 від 19.12.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деркачівка Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, робітника з благоустрою бригади по благоустрою Вільшанської сільської ради, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє до цього часу.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 та № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022, на території України оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності Указу Президента України № 65/2022, а також Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 342/2022 від 17.05.2022, яким на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 25 травня 2022 року на 90 діб. В подальшому строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено.

Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У зв`язку з проведенням загальної мобілізації на території України, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , було викликано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , для перевірки та уточнення його облікових даних, оскільки останній є військовозобов`язаним, хоча раніше військову службу не проходив.

У квітні 2023 року ОСОБА_4 видано направлення на проходження військово- лікарської комісії.

16.05.2023 ОСОБА_4 надав до ІНФОРМАЦІЯ_3 картку дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного, згідно якої ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби згідно вимог «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.

Окрім цього, 08.12.2023 ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатами проходження якої було складено карту медичного огляду військовозобов`язаного, згідно якої ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби згідно вимог «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, про що військово-лікарською комісією складено довідку № 19/2220 08.12.2023.

З метою комплектування Збройних Сил України, військовозобов`язаного ОСОБА_4 було викликано шляхом вручення йому повістки, яку він відмовився отримувати, про що складено акт про відмову від отримання повістки на відправку від 19.12.2023, але достовірно знаючи про зміст повістки, дату та час прибуття для відправки, згідно якої останній був зобов`язаний прибути 22.12.2023 о 06 год. 30 хв. до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення в складі команди НОМЕР_2 до військової частини, тим самим в категоричній формі відмовився їхати до пункту кінцевого призначення, мотивуючи свою відмову поганим станом здоров`я та небажанням у зв`язку з цим проходити військову службу за мобілізацією, в такий спосіб, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин за обставин, викладених вище, не прибув до місця дислокації військової частини, в розпорядження якої останній був спрямований.

Отже, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а саме останнім відповідних документів, що підтверджують обставини, передбачені ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ до ІНФОРМАЦІЯ_2 надано не було, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 цього ж Закону, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув у вказані дату та час, а саме 22.12.2023 о 06 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не повідомивши заздалегідь та в подальшому про причини свого неприбуття.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та пояснив, що дійсно перебував 19.12.2023 в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак бойової повістки на відправку йому не вручали, і взагалі він ніякого документа не отримував та не підписував того дня. В кабінеті, куди його запросили, була тільки ОСОБА_6 , яка покликала офіцера ОСОБА_7 . Останній запитав, чи згоден ОСОБА_4 служити., на що ОСОБА_4 відповів, що згоден, але не може за станом здоров`я. Свідка ОСОБА_8 в кабінеті не було. Вони ще деякий час з цим офіцером поспілкувалися, потім ОСОБА_7 вийшов з кабінету, а через деякий час повернувся та почав щось писати. Згодом ОСОБА_4 пішов додому. Він також не знайомий зі змістом протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, штраф на нього не накладався та з нього не стягувався.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, його винуватість підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що займає посаду старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_4 було видане направлення на військово-лікарську медичну комісію. Оскільки ОСОБА_4 був не згоден з висновком районної ВЛК, його направили для проходження ВЛК на обласну комісію. Пізніше він отримав висновок обласної комісії, згідно якого обвинувачений був визнаний придатним до військової служби. З вимогою про оскарження висновку обласної комісії ОСОБА_4 не звертався. Після цього ОСОБА_4 19.12.2023 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому було виписане мобілізаційне розпорядження та повістка на відправку на 22.12.2023 на 06-30 год. Свідок оголосив ОСОБА_4 зміст повістки, а саме те, що він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 22.12.2023 о 6:30 для відправки до навчального центру військової частини та намагався вручити йому мобілізаційне розпорядження та бойову повістку. Але ОСОБА_4 відмовився від їх отримання, мотивуючи свою відмову поганим станом здоров`я. Свідок роз`яснив ОСОБА_4 наслідки від відмови отримання повістки, а саме те, що відносно нього буде порушена кримінальна справа за ст.336 Кримінального кодексу України та він буде притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того, свідком було складено акт про відмову ОСОБА_4 від отримання повістки в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та протокол про адміністративне правопорушення за відмову від отримання бойової повістки. Також свідку відомо, що ОСОБА_4 не має права на відстрочку від призову по мобілізації. 22.12.2023 ОСОБА_4 на відправку не з`явився, причини неявки не повідомив. У зв`язку з цим, свідок передав до поліції матеріали про неприбуття ОСОБА_4 на відправку до в/ч.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що працює провідним спеціалістом відділу обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_7 . 19.12.2023 в її присутності та присутності свідка ОСОБА_8 ОСОБА_4 відмовився від отримання мобілізаційного розпорядження та повістки на відправку, крім того ОСОБА_4 відмовився від підпису в журналі про отримання повістки у зв`язку з поганим станом здоров`я. Тому ОСОБА_7 було складено акт відмови ОСОБА_4 від отримання повістки на відправку, а ОСОБА_6 як свідок його посвідчила. Також ОСОБА_7 роз`яснив обвинуваченому зміст повістки та наслідки неявки до РТЦК та СП на вказану ній дату та інші наслідки. Також ОСОБА_7 склав щодо ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення за відмову отримувати бойову повістку.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює головним спеціалістом відділу обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . 19.12.2023 ОСОБА_4 з`явився до 2 відділу, ознайомився із висновком обласної ВЛК, після чого ОСОБА_7 намагався вручити йому бойову повістку про прибуття до другого відділу для відправки до військової частини. ОСОБА_4 відмовився отримувати повістку, пояснивши свою відмову тим, що він хворий та незгодний з висновком ВЛК. ОСОБА_7 роз`яснив наслідки відмови від отримання повістки та явки за повісткою, а також склав акт про відмову ОСОБА_4 від отримання бойової повістки, яку свідок підписала разом із свідком ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_7 склав щодо ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення за фактом відмови від отримання бойової повістки.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується:

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.12.2023 року щодо реєстрації кримінального провадження №0000018 за ст. 336 КК України за фактом ухилення від призову ОСОБА_4 на службу під час мобілізації (КП а. с.1-2);

- повідомленням ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , яке адресоване начальнику відділення поліції №1 Роменського РВП ГУ НП в Сумській області про кримінальне правопорушення за ст. 336 КК України, вчинене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (КП а.с.13);

- копією повістки на відправку від 19.12.2023, яка не містить підписів обвинуваченого ОСОБА_4 (КП а.с.14);

- копією мобілізаційного розпорядження на ім`я обвинуваченого ОСОБА_4 , яка не містить підписів обвинуваченого ОСОБА_4 (КП а.с.15);

- довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08.12.2023 № 4/2/401, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби (КП а.с.16);

- актом про відмову від отримання повістки на відправку від 19.12.2023, який складений старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовився від отримання повістки на відправку. Громадянину ОСОБА_4 повідомлено про те, що він має прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 о 06 годині 30 хвилин 22 грудня 2023 року з метою призову на військову службу по мобілізації (КП а.с.17);

- копіями сторінок Журналу видачі повісток військовозобов`язаним, ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якому під номером № 12868 міститься запис щодо ОСОБА_4 , в якому відсутній особистий підпис ОСОБА_4 про її отримання (КП а.с.18-19);

- копіями сторінок Журналу видачі мобілізаційних розпоряджень військовозобов`язаним, які призначені до складу команд ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якому під номером №521 міститься запис щодо ОСОБА_4 , в якому відсутній особистий підпис ОСОБА_4 про його отримання (КП а.с.20-21);

- інформацією, яка надана на запит № 331/52-24 25 від 05.01.2024 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_7 документи, що унеможливлюють його мобілізацію або дають відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації та проходження військової служби в ЗСУ, не надавав (КП а.с. 25);

- копією протоколу №476 від 19.12.2023 про адміністративне правопорушення, з якого встановлено, що він складений відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 201-1 КУпАП за відмову отримувати бойову повістку (КП а.с.29);

- копією поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані та відправлені ІНФОРМАЦІЯ_7 в якому під номером 1 міститься запис щодо ОСОБА_4 з відміткою - не з`явився (КП а.с.36);

- карткою медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 08.12.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_4 визнаний придатним (КП а.с. 39);

- карткою обстеження та медичного огляду №643 від 16.05.2023 військовозобов`язаного ОСОБА_4 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 визнаний придатним (КП а.с.44);

- довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.05.2023 № 1212, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби ( КП а.с.45).

Під час розгляду кримінального провадження за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що 19.12.2023 він перебував у ІНФОРМАЦІЯ_7 у власних справах. Якийсь офіцер запросив його до кабінету, де його попросили поставити підпис у документі в якості свідка. Що то був за документ, які обставини він засвідчував свідок пояснити не може. Також свідок не може достеменно стверджувати, що того дня в 2 відділі він бачив саме ОСОБА_4 , а не якусь іншу людину, оскільки з того часу пройшло майже 2 роки.

Заперечуючи проти обвинувачення, захисник вказував на те, що суд не повинен брати до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , оскільки вони є підлеглими старшого офіцера 2 відділу ОСОБА_7 . Крім того, свідок ОСОБА_8 заявила в суді, що особисто засвідчила своїм підписом протокол про адміністративне правопорушення. А також свідчення свідка ОСОБА_10 прямо суперечать версії сторони обвинувачення, оскільки його пояснення спростовують пояснення свідків обвинувачення.

Суд відхиляє такі аргументи сторони захисту, оскільки факт перебування свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у підпорядкуванні старшого офіцера ОСОБА_7 сам по собі не є достатнім свідченням того, що їх показання є неправдивими. Свідки були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за надавання неправдивих показань. Під час їх допиту вони пояснили, що не мали неприязних відносин з ОСОБА_4 , знайомі з ним тільки у зв`язку їх роботою, тому суд вважає, що у них не було підстав обмовляти ОСОБА_4 .

Пояснення ОСОБА_10 не підтверджують невинуватість ОСОБА_4 та не спростовують свідчення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , оскільки вони максимально неконкретні. ОСОБА_10 пояснив, що не пам`ятає навіть чи саме ОСОБА_4 був присутній в той день в 2 відділі, та в якому документі та які обставини він засвідчував своїм підписом.

Сам ОСОБА_4 не заперечує, що 19.12.2025 перебував у ІНФОРМАЦІЯ_7 та спілкувався з ОСОБА_7 , під час чого була присутня ОСОБА_6 .

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини з посиланням на те, що він повістку на відправку не отримував суд розцінює як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Інші докази сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим, вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України, мають значення у даному кримінальному провадженні та в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене вище, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною та його дії, які виразилися у неприбутті без поважних причин у вказані дату та час, а саме 22.12.2023 о 06 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд кваліфікує за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

Суд зазначає, що ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 винуватим себе не визнав, під час досудового розслідування не вживав жодних реальних і дієвих заходів для проходження служби. Не висловив він такого бажання і під час судового розгляду справи.

Крім того, в умовах воєнного стану наслідки ухилення від військової служби повинні через покарання досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1та ч.2 ст.50 КК України.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті 336 КК України у виді позбавлення волі.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався, підставі для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання для виконання вироку суду.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1