Справа № 199/9755/24
В И Р О К

іменем України

12 грудня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001885, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кальчик, Володарського р-ну, Донецької обл., громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей і та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17. ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності. суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненій державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема. Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72. 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ. досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій. спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали Євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом. Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами. які розцінені представниками влади і Збройних Сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ. що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ па території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ. у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державною кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ. досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ. що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим. м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_6 перед Академією військових наук РФ з доповіддю про гібридиу війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених па порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних Сил РФ. на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитих зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього полі пічного режим в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху всередині XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих реї іонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують кульг насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту Російської Федерації (далі - ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності У країни.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06 квітня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНP»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників полі пічного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів. Російської Федерації на території Донецької області так званої «ДНР». які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-V1I1 від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені па підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949. ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни па суходолі від 18.10.1907. Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права людини. Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької обласні, в тому числі неповнолітніх. для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ. діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Паради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так. 24.02.2022. на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась па територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування. підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України па порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується но теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, па підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України. Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан па всій території України, який діє до теперішнього часу.

В березні 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ДНР». які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

До участі у військовій агресії Російської Федерації проти України керівництвом окупаційної адміністрації РФ задіяло створені на тимчасово окуповані території Донецької області не передбачені законом збройні формування.

З метою створення окупаційної адміністрації в Донецькій області, за вказівки невстановлених представників РФ, у районних центрах та містах на території Донецької області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, створюються не передбачені законодавством України так звані «державні адміністрації». З метою падання вигляду законності діяльності вказаним структурним підрозділам, керівниками «ДНР» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:

- так званою Конституцією «ДНР» від 14.05.2014, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно-територіальними одиницями «ДНР» є райони та міста республіканського значення:

- так званою Постановою «Ради міністрів ДНР» «Про введення державних адміністрацій на звільнених територіях Донецької народної республіки» № 32-6 від 08.09.2014, у якій зазначається, що Голови «державних адміністрацій» в адміністративно-територіальних одиницях призначаються розпорядженням Голови ради міністрів «ДНР»;

- так званим Указом «Голови ДНР «Про прийняття тимчасового (типового) положення про місцеві адміністрації Донецької народної республіки» № 13 від 19.01.2015, відповідно до якого, з метою «нормального функціонування та життєдіяльності підприємств та організацій, розташованих на звільненій території», тобто території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «ДНР».

Представниками Російської Федерації на тимчасово окупованій території Донецької області створено підпорядковану, керовану та фінансовану Російською Федерацією окупаційну адміністрацію, в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України.

При цьому. представники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували па вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою мстою окупаційних органів, є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу Російської Федерації.

17.11.2011 року на території України відповідно до чинного законодавства України було зареєстровано юридичну особу - підприємство харчової промисловості «Кальчицький елеватор», , зареєстроване за юридичною адресою: 87040, Донецька область, Маріупольський район, село Кальчик, вулиця Елеваторна, будинок 1, яке є філією AT «Державна продовольчо-зернова корпорація України». 10.06.2020 року громадянина України ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 було призначено керівником юридичної особи.

Розуміючи вище викладені обставини у громадянина України ОСОБА_8 обізнаного про факі ведення вказаною державою агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані її території, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу Російської Федерації, виник умисел на співпрацю з державою-агресором та її окупаційними органами влади.

Так, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 07 липня 2022 року на тимчасово окупованій території, а саме в с. Кальчик Маріупольського району Донецької області окупаційною адміністрацією створено так зване «Государственное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»», яке здійснює господарську діяльність у взаємодії з державою - агресором.

Надалі, у невстановлений досудовим слідством час. але не пізніше 07.07.2022 представниками окупаційної адміністрації держави-агресора здійснено реєстрацію так званого підприємства «Государственное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»», яке розташоване за адресою: Донецька область, Маріупольський район, с. Кальчик, вул. Елеваторна, буд. 1, як юридичної особи та в «едином государственном реестре юридических дни российской федерации». 26.09.2023 громадянина України ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесено до вищезазначеного реєстру, як «директора» та особу яка має право без довіреності діяти від імені юридичної особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 26.09.2023, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації території с. Кальчик Маріупольського району Донецької області, перебуваючи на території зазначеного населеного пункту, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, умисно, добровільно погодився на співпрацю з окупаційною владою російської федерації, та добровільно прийняв пропозицію обійняти посаду директора так званого «Государственное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»», який розташований за адресою: Донецька область, Маріупольський район, с. Кальчик, вул. Елеваторна, буд. 1.

Обіймаючи так звану посаду директора так званого «Государственное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»» у незаконно створеному підприємству па тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні, реалізовував рішення держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора в частині організації фінансово-господарської діяльності окупованого підприємства на території тимчасово окупованого с. Кальчик Маріупольського району Донецької області.

Так. використовуючи матеріально-технічну базу підприємства . філії AT «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кальчицький елеватор»» код СДРПОУ 37568461, юридична адреса: 87040. Донецька область. Маріупольський район, село Кальчик, вулиця Елеваторна, будинок 1, яке перебуває на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області, органі! Окупаційної влади створили «Государственное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»».

Усвідомлюючи вказані вище обставини, громадянин України ОСОБА_8 , будучи керівником філії АГ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кальчицький елеватор»» у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 26.09.2023 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) по теперішній час, перебуваючи за адресою місця знаходження «Государственное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»», а саме Донецька область, Маріупольський район, село Кальчик, вулиця Елеваторна, будинок 1, керуючись злочинним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчиняв умисні дії з падання допомоги представникам окупаційної адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам окупаційної адміністрації держави-агресора. а саме передав увесь комплекс споруд, устаткування, рухомого та нерухомого майна, продовольчої сировини, яка належала та зберігалась на території підприємства філія АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кальчицький елеватор»», розташованого на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області.

З метою завдання шкоди Україні, вчиняючи дії спрямовані на системну допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора у встановленні та зміцненні окупаційної влади, а також недопущення контролю української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_8 перебуваючи на посаді директора «Государственное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»», залишився на окупованій території Донецької області, обійняв вказану посаду у незаконно створеному окупаційною адміністрацією підприємстві «Государсгвенное бюджетное учреждение «Кальчикский элеватор»».

ОСОБА_8 в порядку ч. 3 ст. 323 КПК України був сповіщений про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових викликів (повісток) за останнім відомим місцем його проживання з публікацією змісту таких повісток у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на офіційному веб-сайті суду, однак в судове засідання не з`явився.

Попри неявку обвинуваченого до суду, вина останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена наданими стороною обвинувачення доказами, які були досліджені судом з дотриманням умов змагальності.

За протоколом огляду, 30 вересня 2024 року оперуповноваженим СБУ на виконання доручення слідчого в мережі Інтернет оглянуто Інтернет-сторінку «rusprofile» (сервіс перевірки та аналізу контрагентів) за посиланням, зазначеним у протоколі, яка містить зведення щодо т.зв. ГОСУДАРСТВЕННОЕ БЮДЖЕТНОЕ УЧРЕЖДЕНИЕ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» (мовою оригіналу):

-Дата реєстрації 07.07.2022

-Юридична адреса: Донецкая народная республика, Володарский р-н, с. Кальчик, Элеваторная ул., д. 1 (мовою оригіналу)

-Керівник: директор ОСОБА_8 с 26.09.2023 (мовою оригіналу)

Також наявні відомості про те, що ГБУ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» (мовою оригіналу) виступала замовником в двох державних контрактах на суму 893486 руб. Вміст Інтернет-сторінки за результатами огляду заархівовано, скопійовано та збережено.

Згідно з протоколом огляду, 01 жовтня 2024 року оперуповноваженим СБУ на виконання доручення слідчого в мережі Інтернет оглянуто Інтернет-сторінку «Официальный сайт Единой информационной системы в сфере закупок» (мовою оригіналу) за посиланням, зазначеним у протоколі, який містить відомості про контракт, який був укладений ГБУ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» з ООО «ЭНЕРГОСБЫТ ДОНЕЦК» (мовою оригіналу) 16.02.2024. Вміст Інтернет-сторінки за результатами огляду заархівовано, скопійовано та збережено. Сам контракт з додатковими угодами роздруковано та додано до протоколу. Зі змісту контракту, додаткових угод та додатків до них вбачається, що усі документи з боку ГБУ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» (мовою оригіналу) як споживача підписані директором ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду, 01 жовтня 2024 року оперуповноваженим СБУ на виконання доручення слідчого в мережі Інтернет оглянуто Інтернет-сторінку «Официальный сайт Единой информационной системы в сфере закупок» (мовою оригіналу) за посиланням, зазначеним у протоколі, який містить відомості про контракт, який був укладений ГБУ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» з ООО «ЭНЕРГОСБЫТ ДОНЕЦК» (мовою оригіналу) 07.12.2024. Вміст Інтернет-сторінки за результатами огляду заархівовано, скопійовано та збережено. Сам контракт з додатковими угодами роздруковано та додано до протоколу. Зі змісту контракту, додаткових угод та додатків до них вбачається, що усі документи з боку ГБУ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» (мовою оригіналу) як споживача підписані директором ОСОБА_8 .

З долученого до матеріалів кримінального провадження витягу з «Единого государственного реестра юридических лиц» (мовою оригіналу) вбачається, що відомості про ГОСУДАРСТВЕННОЕ БЮДЖЕТНОЕ УЧРЕЖДЕНИЕ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» (мовою оригіналу) внесені до вказаного реєстру 29.09.2023, юридична адреса: Донецкая народная республика, Володарский р-н, с. Кальчик, Элеваторная ул., д. 1 (мовою оригіналу), керівник: директор ОСОБА_8 (мовою оригіналу) з 26.09.2023.

Відповідно до протоколу огляду, 01 жовтня 2024 року оперуповноваженим СБУ на виконання доручення слідчого в мережі Інтернет оглянуто Інтернет-сторінку «ГИС НПА ДНР» (мовою оригіналу) за посиланням, зазначеним у протоколі, яка містить нормативно правові акти т.зв. «ДНР». Зокрема, зафіксовано наявність розпоряджень т.зв. «уряду ДНР» стосовно діяльності ГБУ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» (мовою оригіналу). Вміст Інтернет-сторінки за результатами огляду заархівовано, скопійовано та збережено. Самі розпряження роздруковано та додано до протоколу.

Надаючи оцінку допустимості доказів, суд виходить з того, що стороною захисту допустимість досліджених судом доказів не оспорюється і всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 , визнаються судом допустимими, оскільки отримані повноваженими особами, з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб та зафіксовані у належній процесуальній формі.

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та одночасно оцінюючи достовірність таких доказів, суд виходить з того, що досліджена судом копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_8 доводить, що останній станом на 2023-2024 роки мав громадянство України.

Оцінені в сукупності відомості з інформаційних ресурсів російської федерації, які доводять як сам факт створення ГОСУДАРСТВЕННОГО БЮДЖЕТНОГО УЧРЕЖДЕНИЯ «КАЛЬЧИКСКИЙ ЭЛЕВАТОР» (мовою оригіналу) з використанням матеріально-технічної бази філії АТ «ДЕРЖАВНА ПРОДОВОЛЬЧО-ЗЕРНОВА КОРПОРАЦІЯ УКРАЇНИ «КАЛЬЧИЦЬКИЙ ЕЛЕВАТОР», так і те, що керівником вказаної установи є ОСОБА_8 .

Такі дії ОСОБА_8 поза всяким розумним сумнівом були умисними, оскільки останній усвідомлював (не міг не усвідомлювати) суспільно небезпечний характер передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам окупаційної адміністрації, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у виді задання шкоди інтересам України і бажав їх настання.

Судом в умовах змагальності сторін не встановлено обставин, за яких добровільність здійснення ОСОБА_8 таких діянь можна було б поставити під сумнів.

Заперечення захисником доведеності винуватості ОСОБА_8 зводяться до власної довільної оцінки вищенаведених судом доказів і з цих підстав судом відхиляються.

Таким чином, вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 111-2 КК України, як умисні дії, спрямовані на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів чи інших активів окупаційній адміністрації держави-агресора.

Також, на виконання вимог ч. 5 ст. 374 КПК України суд враховує, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України було опубліковане у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено його захиснику.

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_8 від органу досудового розслідування, постановою слідчого СБУ ОСОБА_8 було оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

ОСОБА_8 було призначено захисника в порядку ст. 49 КПК України.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

Виклик підозрюваного ОСОБА_8 до слідчого на стадії досудового розслідування з дотриманням вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 297-5 КПК України здійснювався шляхом надсилання повісток за останнім відомим місцем проживання, публікації у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Наведені обставини в своїй сукупності доводять, що стороною обвинувачення були здійсненні всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження. Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_9 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим нетяжким злочином, обставини вчинення ОСОБА_8 в тяжкий для країни час, в умовах воєнного стану та повномасштабного вторгнення держави агресора кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, відомості про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

На обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , сторони не посилаються і такі обставини судом не встановлені.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд враховує, що санкції ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Згідно із п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06 листопада 2009 року рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК зазначено характер посад або вид діяльності (наприклад, статті 286, 287), рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.

Вказане узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною у Постанові від 02 лютого 2022 року у справі №344/16025/18, якою визначено, що у разі визначення санкцією статті характеру посади або виду діяльності, формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Більш того, покарання має формулюватися таким, чином щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, об`єктивна сторона якого була пов`язана із виконанням обвинуваченим організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, суд, призначаючи покарання, має сформулювати зміст резолютивної частини вироку таким чином, аби обвинувачений не мав права обіймати посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

На переконання суду необхідним та достатнім буде додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Також суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою (обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України) до набрання вироком законної слід залишити без змін.

Докази на підтвердження наявності процесуальних витрат, які підлягають розподілу за вироком суду, сторонами не надавалися.

Накладений на майно ОСОБА_8 арешт підлягає збереженню до виконання вироку в частині конфіскації майна останнього.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 323, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 (п`ятнадцять) років.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_8 раніше обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі обраховувати з часу фактичного затримання останнього на виконання вироку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року (справа № 201/14180/24, провадження № 1-кс/201/4980/2024) на майно підозрюваного ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2823261, загальна площа (кв.м): 59,50, розташована за адресою: АДРЕСА_1 розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі договору купівлі-продажу №1527/ бланк ВСХ № 907747 від 08.07.2006; автомобіль марки Audi модель Q5, 2016 року випуску, (д.н.з. НОМЕР_2 ), VIN-код: НОМЕР_3 , залишити до виконання вироку в частині конфіскації майна засудженого.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий:

12.12.2025